Провадження № 1-кп/727/69/21
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №001544 від 14.07.2019 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Республіки Молдова, Бричанського району, смт. Липкани, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: - вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10.08.2017 р. за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у виді громадських робіт 150 годин;

- вироком Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10.08.2017 р. за ч.2 ст. 389, ч.1 п.4 ст. 72, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді арешту строком на 1 місяць 15 діб;

- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.09.2020 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 х років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 13.07.2019р., близько 11.45 год. перебуваючи у торгівельному павільйоні АДРЕСА_3 , діючи умисно, на грунті тривалих неприязних відносин, протиправно, спричинив конфлікт з потерпілою ОСОБА_7 , діючи з умислом на спричинення тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і відповідні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс останній один удар рукою в область обличчя, від якого ОСОБА_7 впала на підлогу, та кілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла, чим спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців: навколо правого ока, в тім`яно-скроневій ділянці зліва, по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині, по передній поверхні правого плечового суглобу, по передній поверхні правої гомілки у верхній третині, що згідно висновку експерта Чернівецького ОБСМЕ №848 від 16.09.2019 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив, що ніякого злочину проти потерпілої ОСОБА_7 він не вчиняв, при цьому, не заперечував, що 13.07.2019 року перебував на вул. Небесної Сотні м. Чернівці, в магазині біля «Формаркета», як власник магазину, де йому було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Зазначив в показах, що потерпіла його оговорює; відносно нього стороною обвинувачення було сфабриковано кримінальне провадження, а він являється потерпілим; просив звільнити його з під варти.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні кримінального проступку, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_7 , показами свідків та письмовими доказами в кримінальному провадженні.

Так, потерпіла ОСОБА_7 під присягою в судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_6 є її колишнім чоловіком. Після того, як у 2015 році вони розірвали шлюб, між ними виникли неприязні відносини. 13.07.2019р. вранці вона приїхала на роботу в магазин павільон АДРЕСА_3 разом зі своїм нинішнім чоловіком ОСОБА_8 , який відійшов в сторону. Вона відкрила магазин, сіла на робоче місце тримаючи в одній руці ще ключі від магазину, в іншій - мобільний телефон та за декілька хвилин до магазину зайшов ОСОБА_6 , якого вона запитала навіщо він прийшов. У відповідь, ОСОБА_6 , мовчки підійшов до неї безпричинно наніс їй один сильний удар кулаком в праву сторону обличчя, від якого вона впала разом зі стільцем на підлогу, з рук в неї випали ключі і телефон; після чого, ОСОБА_6 нахилився над нею та продовжив наносити удари в голову і по тілу. Пояснила, що руками охопила живіт, так як була вагітна і боялася щоб удари не прийшлись в область живота і тим самим, не було завдано шкоди її ненародженій дитині. ОСОБА_6 виражаючись в її сторону нецензурними словами, наказав віддати йому ключі від магазину і побачивши їх, забрав собі і пішов до виходу з магазину. Побачивши це, вона навколішки направилась також до виходу із магазину та почала кричати, звати на допомогу, однак, вийти на вулицю не змогла так як ОСОБА_6 зачиняв магазин. Вона побачила, що на крик прибіг її нинішній чоловік та затримав ОСОБА_6 . Вийшовши з магазину, вона зателефонувала до своїй матері та попросила викликати охорону «Тигр», із якою у них укладено договір про охорону приміщення магазину. За декілька хвилин приїхав наряд охоронної агенції «Тигр», та на місці ОСОБА_6 утримували до приїзду працівників поліції, яким і передали обвинуваченого. Пояснила, що ніхто у її присутності, а вона постійно від початку і до того моменту як забрали ОСОБА_6 перебувала на місці, не наносив останньому жодних ударів або тілесних ушкоджень. Просила, призначити покарання ОСОБА_6 по закону.

Допитаний в судовому засіданні під присягою свідок ОСОБА_9 надав показання про те, що потерпіла ОСОБА_7 є його дружиною. В липні 2019 року йому зателефонувала дружина біля 10 год. та сказала, що до неї звонив ОСОБА_6 , який є її колишнім чоловіком, та питав чи вона шукає продавця в магазин. Він попередив дружину не їхати самостійно на роботу, бо переживав, щоб ОСОБА_6 не вчинив щодо неї протиправних дій та чекала його. Біля магазину, він відійшов у справах через дорогу та за декілька хвилин почув крик дружини, розвернувшись, побачив ОСОБА_7 , у дверях магазину, яка кричала і плакала, а а ОСОБА_10 в той час зачиняв двері магазину. Коли прибіг до магазину, пробачив на обличчі дружини сліди від удару у вигляді почервоніння та припухлості; пояснив, що дружина перебувала в стані вагітності та це було видимим для оточуючих. зазначив в показах, що підбіг до ОСОБА_6 і став вимагати повернути ключі, та у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 намагався нанести удар йому сумкою для ноутбука та руками він відібрав в нього сумку і кинув в сторону, а ОСОБА_6 утримував на місці так як ОСОБА_7 викликала охоронців агенції «Тигр», які до прибувши на місце вже утримували ОСОБА_6 в лежачому положенні та згодом передали працівникам поліції. Пояснив, що жодних тілесних ушкоджень на ОСОБА_6 не бьуло.

Свідок ОСОБА_11 під присягою, суду надав показання про те, що знайомий з ОСОБА_6 біля 5 років. Влітку 2019 року, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині на ринку «Формаркет» м. Чернівці, він почув крик ОСОБА_12 , колишньої дружини ОСОБА_6 , яка здійснює торгівлю в сусідньому магазині. Вийшовши з магазину, побачив ОСОБА_13 , який боровся з ОСОБА_6 вони впали на землю, в ОСОБА_14 , яка на той час була вагітної, був синець в області ока і вона розповіла, що їй ОСОБА_6 наніс удари. Пояснив, що за декілька хвилин приїхали охоронці охоронної агенції «Тигр», а згодом і поліція.

Свідок ОСОБА_15 в судловому засіданні надав покази про те, що 13.07.2019р. на пульт охорони «Тигр» надійшов виклик за адресою в магазин №34-35 по АДРЕСА_4 та він разом з напарником ОСОБА_16 виїхали за вказаною адресою. Прибувши на місце він побачив вагітну жінку, яка стояла біля дверей магазину та плакали, на її обличчі був синець. Поруч із нею стояв чоловік, у якому в залі суду впізнав обвиунваченого ОСОБА_6 , який виражався нецензурною лайкою в її сторону і іншого чоловіка. Жінка йому пояснила, вказуючи на ОСОБА_6 , що він її побив, після чого він викликав працівників поліції і в той час, це почувши, ОСОБА_6 намагався втекти, а він йому в цьому завадив, притримував ОСОБА_6 за шию ззаду, через те, що він почав себе агресивно поводити, розмахувати руками, в його бік виражатися нецензурною лайкою та з напарником поклав його на асфальт притримуючи до приїзду поліції. Пояснив, що тілесних ушкоджень ні він, ні його напарник, ОСОБА_6 не наносили, а одразу по приїзду працівників поліції передали його їм. Стороною обвинувачення, на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 суду надані наступні докази, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, а саме: - аявою ОСОБА_7 від 13.07.2019року про вчинення відносно неї кримінальне правопорушення про спричинення їй тілесних ушкоджень (а.с. 9 т2) за місцем здійснення нею підприємницької діяльності. Зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, свідоцтвом платника єдиного податку (а.с. 15,16, 22 т.2). Обслуговування торгового ряду на ринку «Формаркет» по АДРЕСА_5 , де працює потерпіла ОСОБА_7 підтверджується відповідними договорами (а.с. 17 21; 25 30 т.2);

Згідно акту судово медичного дослідження (обстеження) №670 від 15.07.2019 року встановлено, що при проведенні судово медичного обстеження ОСОБА_7 виявлено такі тілесні ушкодження, як: - синці: навколо правого ока, в тім`яно скроневій ділянці зліва; по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; по передній поверхні правого плечового суглобу; по передній поверхні правої гомівки у верхній третині. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів і по строку та обставинах можуть відповідати 13.07.2019р. і відносяться до Легких тілесних ушкоджень (а.с. 31 т.2).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 03.07. 2019 року (а.с. 32 т.2) вбачається, що у присутності понятих, за участю потерпілої ОСОБА_7 , остання показала та пояснила місце де їй ОСОБА_6 було нанесено тілесні ушкодження в магазині 4-35 розташованому по вул. Н. Сотні м. Чернівці. Слідчий експеримент було слідчим проведено з метою перевірки достовірності свідчень потерпілої ОСОБА_7 про обставини вчинення проти неї ОСОБА_6 кримінального проступку, встановлення механізму заподіяння тілесних ушкоджень. , в ході якого потерпіла розповіла обставини та показала механізм спричинення їй тілесних ушкоджень, що зафіксовано було за допомогою відезйомки на камеру «Хіомі». З дослідженого відеозапису, в судовому засіданні чітко видно дії по нанесенню ударів з боку ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 , а також затримання ОСОБА_6 , під час якого, не вбачається нанесення останньому з боку як ОСОБА_8 (чоловіка ОСОБА_7 , такі і працівників поліції) тілесних ушкоджень, що спростовує доводи ОСОБА_6 про те, що йому під час затримання були нанесенні тілесні ушкодження. (а.с. 34 т.2). Аналогічне вбачається і з досліджених відеозаписів з бодікамер працівників патрульної поліції ( а.с. 53 т.2)

Висновком експерта № 848 втор. від 16.09.2019 року ( а.с. 36-37 т.2) стверджується, що при проведенні судово медичної експертизи ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: - синці: навколо правого ока, в тім`яно скроневій ділянці зліва; по зовнішній поверхні лівого плеча у верхній третині; по передній поверхні правого плечового суглобу; по передній поверхні правої гомівки у верхній третині. Виявлені тілесні ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів і по строку та обставинах можуть відповідати 13.07.2019р., а також обставинам які вказані за показами потерпілої ОСОБА_7 та обставин проведеного слідчого експерименту і відносяться до Легких тілесних ушкоджень. Малоімовірнним є виникнення даних тілесних ушкоджень в своїй сукупності при падінні з положення стоячи на тверду поверхню.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданими сторонами кримінального провадження.

Невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд розцінює як вибрану обвинуваченим позицію свого захисту. Проте така позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_7 , та свідків вищенаведених, допитаних безпосередньо під час судового провадження, сумнівів у правдивості яких суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими письмовими доказами кримінального провадження, дослідженими судом. Так, версія обвинуваченого ОСОБА_6 , що він не спричиняв потерпілій тілесних ушкоджень, спростовується поясненнями ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що 13.07.2019 року біля 11-45 год., обвинувачений наніс їй один сильний удар кулаком в праву сторону обличчя, від якого вона впала разом зі стільцем на підлогу, після чого продовжував наносити удари по різним частинам тіла. Тобто, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України та приведеної до присяги, потерпіла ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_11 чітко, ретельно та послідовно свідчили на підтвердження вини обвинуваченого до інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення.

Підстав сумніватися у показах потерпілої та свідків або не довіряти їм суд не вбачає, оскільки вони є такими, що повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів. Разом з тим, наявність у потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, підтверджується висновком експерта № 848 втор. від 16.09.2019 року (а.с. 36-37 т.2), які надані компетентними спеціалістами, та які узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по кримінальному провадженню, зокрема, протоколом слідчого експерименту від 03.07.2019 року, дослідженими в судовому засіданні відеозаписами даного слідчого експерименту та відеозаписами з нагрудних камер відео спостереження працівників патрульної поліції, заперечень проти яких обвинуваченим ОСОБА_6 висловлено в засіданні не було та які суд визнає належними, допустимими та достовірними доказами, а їх сукупність - такою, що з достатністю доводить винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, судово-медичне визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться згідно з Кримінальним та Кримінально-процесуальним кодексами України і цими Правилами. З медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних. При експертизі тілесних ушкоджень у висновках експерта (акті) повинні бути відображені: характер ушкоджень з медичної точки зору (садно, синець, рана, перелом кістки тощо), їх локалізація і властивості; вид знаряддя чи засобу, яким могли бути спричинені ушкодження; механізм виникнення ушкоджень, давність (термін) спричинення ушкоджень; ступінь тяжкості тілесних ушкоджень із зазначенням кваліфікаційної ознаки - небезпека для життя, розлад здоров`я, стійка втрата загальної працездатності тощо.

Підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обґрунтованими.

Судом, в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України, були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права обстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об`єктивного з`ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні обвинуваченим не надано суду жодного доказу у частині його заперечень щодо вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення. Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, в їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, а саме - заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні, а його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з Кримінальним кодексом України розрізняють тілесні ушкодження трьох ступенів: тяжке, середньої тяжкості та легке. Легке тілесне ушкодження може бути таким, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності, або не спричиняє зазначених наслідків. Легке тілесне ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, - це ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше як шість днів.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

При розкритті змісту поняття розумного сумніву суд вважає за доцільне звернути увагу на прецедентну практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Зокрема, при оцінці доказів ЄСПЛ керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", п. 161). Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою чи подібних до них неспростовних презумпцій (рішення у справі "Салман проти Туреччини", п. 100; рішення у справі "Єрохіна проти України", п. 52). При цьому згідно з усталеною практикою ЄСПЛ під час провадження на підставі Конвенції необхідно застосовувати принцип affirmantiincumbitprobatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження) (рішення у справі "Ушаков та Ушакова проти України"). При розкритті поняття стандарту доведення поза розумним сумнівом суд вважає за доцільне звернути увагу, що Верховним Судом (далі ВС) у постанові від 21.01.2020 р. (справа N 754/17019/17) зауважено, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

У постанові від 12.06.2018 р. (справа N 712/13361/15) ВС зазначено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

У постанові від 04.07.2018 р. (справа N 688/788/15-к) Верховний Суд зазначив, що законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який має постійне зареєстроване місце проживання, не працює, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується довідкою ВІТ ГУНП у Чернівецькій області та вироками судів (а.с. 57-78 т.2); вину не визнав, не сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України, про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також дані про особу обвинуваченого, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, з урахуванням того, що обвинувачений є непрацездатною особою, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.09.2020 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України з призначенням йому покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 залишено тримання під вартою та строк відбуття покарання за вказаним вироком вирішено було відраховувати з моменту затримання, т.б. з 10.02.2020 року. 12.30 год. Вказаний вирок набрав законної сили. Отже, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати при призначенні покарання ОСОБА_6 вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.

Міра запобіжного заходу в рамках кримінального провадження за №001544 від 14.07.2019 року, у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосовувалася. В судовому засіданні сторони кримінального провадження не зверталися з клопотаннями про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, а отже, суд вважає, що підстав для застосування до останнього запобіжного заходу не має.

При цьому, суд звертає увагу, що на даний час, ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.09.2020 року.

Цивільного позову потерпілою ОСОБА_7 не заявлено.

Судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, зокрема, речовий доказ ДВД диск з файлами відеозаписів слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.368-370, ст.373 - 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання за даною нормою закону, у вигляді 200 (двісті) громадських робіт.

На підставі ст. 72 ч. 1 п.г КК України перевести покарання, за цим вироком у вигляді 200 годин громадських робіт у 25 днів позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 18.09.2020року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 призначити до відбування остаточно покарання у виді чотирьох років двадцяти днів позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання період з 10.02.2020 року по день приведення цього вироку до виконання.

Речовий доказ за постановою слідчого від 05.09.2019 року два диска на яких містяться відеозаписи з нагрудних камер УПП в Чернівецькій області залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження (а.с. 53,54).

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці. Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст складено і проголошено 01.12. 2021 року.

Суддя ОСОБА_1