ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7088/20 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/819/1039/21 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м.Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0001150 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року ОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 05 грудня 2021 року.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 жовтня 2021 року та застосовати до нього більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків неналежної процесуальної поведінки.

Вказує, що судом першої інстанції як обставини, для продовження йому дії запобіжного заходу враховано відомості, які не відповідають дійсності. Так, відомості про те, що він негативно характеризується, а також непрацевлаштований, спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами. Крім того звертає увагу, що його попередня судимість погашена.

Заслухавши суддю - доповідача, обвинуваченого, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебувають матеріали кримінального №0001150 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України.

06 жовтня 2021 року в судовому засіданні під час обговорення в порядку ст.331 КПК України питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурор висловив думку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, оскільки ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились.

Перевіривши такі доводи прокурора, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який та необхідність продовження обвинуваченому дії обраного запобіжного заходу виді тримання під вартою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на свідків, які на даний час не допитані судом.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні нетяжких злочинів, передбачених ч.1 ст.345 та ч.2 ст.345 КК України. Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування.

Що стосується питання існування заявлених прокурором ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то як вірно зазначив суд першої інстанції вказані ризики на даний час є реальними та не зменшилися. При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, судом надано належну оцінку питанню існування кожного заявленого стороною обвинувачення ризику.

Ризик переховування від правосуддя колегія суддів оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст.345 КК України, за більш тяжке з яких передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, колегія суддів враховує характер інкримінованих обвинуваченому злочинів, які полягають у погрозі вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником своїх службових обов`язків (ч. 1 ст.345 КК України) та умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником своїх службових обов`язків (ч. 2 ст. 345 КК України).
Як встановлено судом першої інстанції, сам обвинувачений на час взяття його під варту офіційно працевлаштований не був, перебуває на обліку у лікаря-нарколога, раніше притягався до кримінальної відповідальності за злочин проти життя та здоров`я людини, на даний час є обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.
Вказані відомості про особу ОСОБА_8 у сукупності із тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень безпосередньо вказують на подальше існування ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, що виправдовує подальше його тримання під вартою.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставин дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого на те, що судом першої інстанції враховано відомості, які не відповідають дійсності, зокрема щодо його негативної характеристики та відсутності місця роботи, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, оскільки, як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд прийшов до висновку, щодо негативної репутації обвинуваченого за результатами аналізу ряду відомостей, що наявні в матеріалах провадження. Що стосується відсутності чи наявності місця роботи, то судом встановлено, що саме на час взяття під варту обвинувачений не був працевлаштований.

Крім того судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що обвинувачений ОСОБА_8 не має судимості, проте врахував факт притягнення в минулому до кримінальної відповідальності, як обставину, що характеризує обвинуваченого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2021 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_9