ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/454/22 Справа № 192/1121/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що засуджений за весь період відбування покарання стягнень за порушення режиму утримання немає, характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, тому суд першої інстанції зробив висновок, що на даний час засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Солонянського районного суду від 06 вересня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що має належну поведінку, за період відбування покарання повністю змінив ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, стягнень не має, відбув 2/3 частини строку покарання.
Зазначає, що позови у кримінальній справі ніхто не заявляв, тому він не бажає працювати.
Вказує, що кається за вчинений злочин, бажає збудувати родину, працювати на благо держави, має маму і бабусю, які потребують його допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження та характеристики за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, в місцях позбавлення волі перебуває з 02.07.2019 року.
За час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання характеризується посередньо, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Колегія суддів зазначає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а тому не приймає доводи засудженого, оскільки вони не вказують на факт його виправлення.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 не вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці бажав довести своє виправлення, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4