ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 669/430/21

Провадження № 11-кп/4820/216/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001307 від 02.12.2020, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року, -

в с т а н о в и л а :
Вироком Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Затока Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення працюючого на посаді начальника 24 державного пожежно-рятувального поста ГУ ДСНС України в Хмельницькій області, на час розгляду кримінального провадження непрацюючого, є особою з інвалідністю ІІ групи, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю три роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 04 листопада 2021 року, зараховано йому в строк відбуття покарання час затримання з 02 грудня 2020 року по 05 грудня 2020 року включно, всього 4 дні.
До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, покладено на нього обов`язок прибувати до суду апеляційної та касаційної інстанції за першою вимогою, а також повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.
Арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2020 року в справі № 686/30042/2020, скасовано.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 4576 гривень 60 копійок процесуальних витрат на залучення експертів.
Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
За вироком суду, 02 грудня 2020 року біля 17 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Миру в напрямку вул. Тараса Шевченка смт. Білогір`я Хмельницької області, в порушення вимог п. 2.3 (б), п. 2.9 (а), п. 12.3 Правил дорожнього руху під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, з моменту виникнення небезпеки для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку по правому краю проїжджої частини дороги.
Внаслідок вчинення ОСОБА_7 наїзду автомобілем марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_9 , останній отримав тілесні ушкодження, які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 , яка настала внаслідок тупої поєднаної травми голови та грудної клітки з переломами кісток основи черепа, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, множинними переломами ребер обох половин грудної клітки з розривом легені та гемопневмотораксом, переломом правої лопатки, розривом правого грудинно-ключичного з`єднання, що супроводжувалося шоком.
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п. 2.3 (б), п. 2.9 (а), п. 12.3 Правил дорожнього руху, які вимагають:
- п. 2.3 (б): бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 2.9 (а): водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;
- п. 12.3: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Вищевказані порушення правил безпеки дорожнього руху водія автомобіля марки «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками у вигляді настання смерті ОСОБА_9 .
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині призначення скасувати та увалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

При цьому вказує, що судом в достатній мірі не враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким; особу винного, який обіймаючи керівну посаду - начальника 24 державного пожежно-рятувального поста ГУ ДСНС України в Хмельницькій області, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом у населеному пункті. Так, згідно висновку судово-медичної експертизи у крові ОСОБА_7 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості 2,58 проміле.
Зазначає, що таке нехтування ОСОБА_7 професійних, морально-етичних норм і правім поведінки, Правил дорожнього руху України, байдуже ставлення до найвищих соціальних цінностей і потягло за собою смерть людини. Наведені факти свідчать про неможливість його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства.

Вважає, що звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України не забезпечить попередження вчинення як ним, так й іншими особами, нових злочинів у сфері безпеки дорожнього руху. Міркування безпеки дорожнього руху також не дозволяють надавати вирішального значення позиції потерпілих щодо міри покарання.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого та його захисника які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Обставини кримінального провадження сторонами не оскаржуються.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Покарання обвинуваченому призначене із врахуванням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, фактичних обставин справи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про призначення обвинуваченому покарання без реального його відбування із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Так, судом першої інстанції вірно враховано, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІ групи, визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував шкоду, а також і те, що потерпіла матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого немає і в судовому засіданні суду першої інстанції просила не позбавляти його волі.
Враховуючи вищевикладене, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, відшкодував завдану шкоду, що істотно знижує ступінь його небезпечності, а також і те, що в Україні введено воєнний стан, ОСОБА_7 є професійним рятівником (бувший працівник ДСНС), колегія суддів до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без його ізоляції від суспільства.
Судом першої інстанції правомірно застосовано ст. 75 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення злочину) останнього вірно звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку.
Також, на переконання колегії суддів вірним є висновок суду першої інстанції про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки обвинувачений є водієм, має відповідне посвідчення (т. 1, а.с. 245), а також і те, що даний злочин було вчинено останнім в стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора такими, що на увагу не заслуговують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 обране покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, з урахуванням санкції кримінального закону, за яким кваліфіковані його злочинні дії, та вимог ст. 65 КК України.

Підстав для скасування вироку суду стосовно ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Білогірського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3