УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2017 у справі № 369/2713/17,

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернулася адвокат ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначила, що СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002549 від 09.07.2016 за ч.1 ст.241, ч.1 ст.239, ч.1 ст.242, ст.236 КК України, у якому ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2017 (справа № 369/2713/17) накладений арешт на низку земельних ділянок, зокрема, на земельну ділянку, що належить ОСОБА_4 .
Водночас, представник володільця майна вважав, що арешт накладений безпідставно, оскільки ОСОБА_4 на законних підставах володіє та користується вказаною земельною ділянкою, остання відношення до вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень не має, тобто земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5025, площею 3,432 га, не можуть бути доказом у цьому провадженні.

Крім того, заявник просила слідчого суддю врахувати тривале обмеження власника майна ОСОБА_4 у її правах та пасивність органу досудового розслідування у їх поновленні.
Керуючись наведеним, представник власника майна просила арешт земельної ділянки скасувати.
У судове засідання 13.10.2021 представник власника майна не з`явилася, надіславши на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд вказаного клопотання без її участі, зазначивши, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.
Слідчий СУ ГУНП у Київській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , відповідно до якої слідчий вказала, що арешт на земельну ділянку накладався на підставі ст. 98 КПК. На даний час полігон не функціонує, а вказана земельна ділянка знаходиться на відстані від полігону. У заяві слідчий висловила прохання розглянути клопотання без її участі.

Слідчий суддя, дослідивши наявні у розпорядженні суду матеріали, дійшов висновку про таке.
У відповідності до ст. 174 КПК України власник, володілець майна або їх представник мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У силу частини 2 наведеної статті КПК арешт майна може бути скасовано слідчим суддею повністю чи частково, якщо власник або володілець майна доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справах «Бакланов проти Російської Федерації» та «Фрізен проти Російської Федерації» ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися виключно шляхом досягнення справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, тобто лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

З ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2017 (справа № 369/2713/17) вбачається, що під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя виходив з наданих стороною обвинувачення доказів, що давали підстави вважати, що майно, яке перебуває у власності ОСОБА_4 , була засобом вчинення кримінальних правопорушень, використовувалась для протиправного створення полігону твердих відходів, тобто є речовим доказом та потребує збереження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, що були засобом вчинення злочинів та зберегли на собі відомості про вчинене.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину.

Водночас, як вбачається з долучених до клопотання документів, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:5025, відношення до обставин вчинення вказаних вище кримінальних правопорушень не має, тобто у силу вимог КПК ОСОБА_4 є третьою особою, на майно якої накладений арешт.

Крім того, як вказано у судовому рішенні, арешт накладений у зв`язку з тим, що земельна ділянка використовувалась невстановленими особами для вивезення та збереження сміття, що призводило до випарування шкідливих речовин, забруднення землі та водоймищ, що впливає на навколишнє середовище, тобто така земельні ділянка є доказом у кримінальному провадженні, тому з метою недопущення її відчуження піддана арешту.

Однак, виходячи з того, що стороною обвинувачення не спростовані аргументи ініціатора клопотання, що піддане арешту майно на теперішній час на законних підставах перебуває у власності ОСОБА_4 та використовується останньою у межах її повноважень, як власника такої ділянки, що підтверджується наданими представником власника майна документами, виключає подальше протиправне обмеження власника у реалізації її прав.

Крім того, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування триває близько чотирьох років, отже ненадання слідчим на день розгляду клопотання про скасування арешту належних і допустимих доказів того, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:004:5025 має значення для встановлення обставин вчинення злочинів, що розслідуються, свідчить, що подальше перебування зазначеного об`єкта нерухомості під арештом не відповідає завданням, сформульованим ч. 3 ст.132 КПК.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Отже, вищенаведене доводить, що подальшим перебуванням майна під арештом продовжується порушення права власності ОСОБА_4 та вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права власника.

Таким чином, клопотання представника власника майна підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2, 8, 9, 16, 85, 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2017 у справі № 369/2713/17 - задовольнити.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2017 у справі № 369/2713/17 на земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:5025, площею 3,432 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1