ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1664/21 Справа № 171/1795/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
потерпілого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000658 від 10 серпня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта загальна середня, що перебуває у шлюбі, пенсіонерки, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років обмеження волі, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк 2 роки та поклавши на неї обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за таких обставин.
08.08.2020, приблизно з 11 години до 15 години, ОСОБА_7 знаходилася за місцем свого мешкання на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де разом зі своїм сином ОСОБА_11 вживали спиртні напої, після чого лягли спати на подвір`ї вказаного домоволодіння.
В цей же день, приблизно о 16 годині, до вказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_12 , який став робити зауваження та наносити удари по обличчю та тулубу ОСОБА_7 та ОСОБА_11 через зловживання останніми спиртними напоями. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перейшли до будинку, де останній ліг спати на ліжко.
Цього ж дня, приблизно о 16:10 годині, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 08.08.2020, приблизно о 16:11 годині, перебуваючи у зазначеному будинку, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяла з кухонного столу в праву руку ніж. Далі ОСОБА_7 , тримаючи у правій руці ніж, помилково вважаючи, що вчиняє злочині дії відносно ОСОБА_12 , нанесла один удар ножем в область живота ОСОБА_11 , який лежав на ліжку.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота ліворуч з ушкодженням сальника та клубового відділу тонкого кишківника, яке починається шкіряною раною на передній поверхні живота ліворуч, на відстані 105,0 см вище від підошвової поверхні стопи, з напрямком прямолінійного ранового каналу спереду-назад, зліва-направо, дещо знизу-вверх; з ушкодженням по ходу ранового каналу підшкірно-жирової клітковини, м`язів живота, очеревини, сальника та наскрізним ушкодженням клубового відділу тонкого кишківника, де й сліпо закінчується. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості за ознакою, що небезпечне для життя у момент його спричинення.
Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 05:33 годині, за місцем мешкання в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_11 помер.
Смерть ОСОБА_11 настала від проникаючого колото-різаного поранення лівої половини живота з ушкодженням сальника та клубового відділу тонкого кишківника, що призвело до розвитку фібринозно-гнійного перитоніту, який ускладнився загальною інтоксикацією організму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосування ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину та її особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачена вчинила тяжкий злочин щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, який спричинив непоправні наслідки у вигляді смерті людини, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння.

В запереченнях захисник ОСОБА_8 з доводами прокурора не погоджується та просить вирок суду залишити без змін. Адвокат вважає, що призначене його підзахисній покарання є справедливим та сприятиме її виправленню.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченої та її захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та на кваліфікацію її дій, колегією суддів не встановлено.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченої та ступеню тяжкості вчиненого нею злочину внаслідок м`якості, суд вважає, що вони заслуговують на увагу.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК України за цей злочин.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого нею злочину, а також особу обвинуваченої, яка раніше не судима, досягла пенсійного віку, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває у шлюбі, перебуває на «Д» обліку у КНП «Зеленодольський ЦПМСД» з діагнозом: Ішемічна хвороба серця. ДКС СН І. Церебросклероз. ДЕП ІІ. Наслідки перелому правої променевої кістки зі зміщенням, перелому кісток носу зі зміщенням. Потребує постійного медикаментозного лікування. Крім того, згідно висновків МРТ від 29.01.2021 року у ОСОБА_7 виявлено Мр-ознаки відкритої компенсованої тривентрикулярної гідроцефалії, вогнищевого ураження речовин обох гемісфер судинного ґенезу 1 ст., Мр-ознаки дегенеративних змін шийного відділу хребта у вигляді остеохондрозу, деформуючого спондильозу та спондилоартрозу 1 ст., медіанна протрузія диску С6-С7, випинання диску С3-С4,С4-С5, С5-С6; Мр-ознаки дегенеративних змін попереково-крижового відділу хребта у вигляді остеохондрозу, деформуючого спондильозу та спондилоартрозу 1 ст., випинання диску L4-L5 із стенозом лівого радикулярного каналу 1 ст., випинання диску L3-L4; Мр-ознаки дегенеративних змін грудного відділу хребта у вигляді остеохондрозу, деформуючого спондильозу на фоні кіфотичної деформації.
В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та в якості таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.
Так, застосовуючи положення ст. 69 КК України, суд обґрунтованого визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину в якості обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також правильно врахував стан здоров`я та похилий вік обвинуваченої.
Колегія суддів погоджується з тим, що зазначені обставини дають підстави для призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованим й застосування положень ст.ст. 75, 76 КК України.
На переконання колегії суддів, суд правильно взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого, який просив не призначити обвинуваченому суворе покарання, відсутність у обвинуваченої судимостей, її пенсійний вік, наявність постійного місця проживання, а тому дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останньої без ізоляції від суспільства колегія суддів також погоджується та вважає необґрунтованими доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.
Вирішуючи питання про наявність підстав для призначення більш суворого покарання, суд виходить з того, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності притягується вперше, активно сприяла розкриттю злочину, обставини провадження під час судового розгляду не заперечувала, свою вину визнала та щиро розкаялась. Разом із цим, суд враховує й те, що обвинувачена є особою похилого віку, має численні хвороби, які потребують постійного лікування.
З урахуванням наведених обставин, з доводами прокурора суд не погоджується, вважає допустимим звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням та не знаходить підстав для визнання призначеного покарання таким, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.
Твердження прокурора про тяжкі наслідки вчинення злочину хоча і мають місце, проте за вказаних умов не дають підстав для призначення обвинуваченій покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4