КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

27 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002336 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року, щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шапіївка, Сквирського району, Київської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено до покарання:
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді 1 року обмеження волі;
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені законом.
Цим же вироком суд вирішив питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, в січні 2019 року у невстановлені досудовим розслідуванням час та обставин ОСОБА_5 , з метою пособництва у підробленні посвідчення водія на його ім`я для подальшого його використання, надав невстановленій досудовим слідством особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яку знайшов за оголошенням в Інтернет-мережі, свої анкетні дані, власне фотозображення та зразок підпису для подальшого використання їх у підробленому невстановленою досудовим розслідуванням особою посвідченні водія на ім`я ОСОБА_5 , тим самим надавши засоби для виготовлення підробленого посвідчення з метою подальшого його використання, сприяючи в підробленні посвідчення, яке видається установою та надає права.
Після чого у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці невстановлена досудовим розслідуванням особа підробила посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 , а саме шляхом нанесення зображення та друкованого тексту за допомогою знакодрукуючого пристрою струменевим способом друку, виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 01.02.2019 р., видане в ТСЦ 1244, категорії «В1, В, С1, С, D1, D» на ім`я ОСОБА_5 , з метою використання його ОСОБА_5 під час керування транспортним засобом та для посвідчення його особи.
Після чого у невстановлений досудовим розслідуванням час по вул. Сухоярського в м. Біла Церква Київської області передала вказане підроблене посвідчення ОСОБА_5 за грошову винагороду в сумі 6000 грн.
10.12.2020 р. приблизно о 12.30 годин ОСОБА_5 , знаходячись по вул. Г.Хоткевича, 1-В в м. Києві, будучи водієм автомобіля марки «Богдан» д/з НОМЕР_2 , на законну вимогу працівників УПП НП в м. Києві пред`явити документ для перевірки, надав працівникам поліції для перевірки завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 01.02.2019 р., видане в ТСЦ 1244, категорії «В1, В, С1, С, D1, D» на ім`я ОСОБА_5 , чим використав завідомо підроблений документ.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити покарання у виді штрафу. Виключити із мотивувальної та резолютивної частин вироку Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року, посилання на ст. 124 КПК України, про стягнення із ОСОБА_5 на користь держави процесуальних витрат.

В обґрунтування вимог поданої скарги обвинувачений посилається на те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, а тому просить врахувати, що санкція статті КК України, за якою кваліфіковані його дії, передбачає й інші, альтернативні види покарання, однак, незважаючи на це, суд першої інстанції призначив надто суворе покарання, належним чином не врахувавши, що він свою вину визнав повністю та щиро покаявся у вчиненому, сприяв досудовому розслідуванню, має молодий вік, на утриманні має малолітню дитину, та перебуває у складних життєвих обставинах, а обставин, які б обтяжували йому покарання, судом не встановлено, тому вважає за можливе із врахуванням ст.ст. 65, 69 КК України призначити покарання у вигляді штрафу.

Крім того, ОСОБА_5 вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь держави витрати пов`язані на залучення експерта, оскільки сам обвинувачений клопотання про проведення судової експертизи не подавав та не замовляв в рамках даного кримінального провадження.

Звертає увагу обвинувачений ОСОБА_5 і на те, що судом першої інстанції були порушені вимоги кримінального процесуального законодавства в частині вирішення долі речового доказу посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , а саме те, що згідно закону речові докази залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання, натомість судом прийнято рішення про знищення посвідчення водія, що на думку обвинуваченого є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, і яке надає права, з метою його використання іншою особою, а також у використанні завідомо підробленого документу, тобто у скоєнні кримінальних проступків, передбачених відповідно ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.
Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних проступків у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги, а саме в межах призначеного йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, який раніше не судимий, не працює, його вік, сімейний стан, наявність малолітньої дитини 2018 року народження та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Обставиною, яка, згідно ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття у вчиненому.

Обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

З урахуванням сукупності всіх обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд першої інстанції визнав за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи до уваги мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, які наведені в оскаржуваному вироку, колегія суддів вважає, що вони дозволяють зробити висновок про те, що це покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних проступків та особі обвинуваченого, а тому є законним, справедливим та обґрунтованим.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те,що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його суворість, то вони не можуть бути визнані обґрунтованими та служити підставами для зміни вироку та призначення ОСОБА_5 більш м`якого виду покарання з огляду на таке.
Відповідно до вимог, передбачених ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Незважаючи на вказані вимоги закону, а також доводи, на які обвинувачений посилається у своїй апеляційній скарзі, зокрема на те, що він щиро покаявся у вчиненому, сприяв досудовому розслідуванню, має молодий вік, утримує малолітню дитину та перебуває у складних життєвих обставинах, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для висновку про те, що призначене ОСОБА_5 покарання є явно несправедливим через суворість, як за своїм видом, так і розміром.
Більш того, саме з урахуванням тих обставин, на які обвинувачений посилається у свої скарзі, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, звільнив останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Відповідно до вимог закону, покарання у виді штрафу, яке просить призначити йому обвинувачений, дійсно є більш мяким видом покарання в порівнянні з покаранням у виді обмеження волі.
Разом з тим, приймаючи до уваги ту обставину, що суд звільнив обвинуваченого від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, призначення ОСОБА_5 реального покарання у виді штрафу, є неможливим, оскільки в даному конкретному випадку це не є пом`якшенням призначеного йому покарання.
Безпідставними суд апеляційної інстанції визнає і доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо стягнення з нього на користь держави витрат пов`язаних із залученням експерта, а також щодо вирішення судом долі речового доказу, оскільки рішення суду щодо розподілу процесуальних витрат повністю відповідає вимогам закону, зокрема ч. 2 ст. 124 КПК України, якою прямо передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, так само як і не суперечить вимогам закону, зокрема ст. 100 цього Кодексу, рішення суду щодо речових доказів.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для зміни вироку щодо ОСОБА_5 , а тому вважає за необхідне, за наслідками апеляційного розгляду за апеляційною скаргою обвинуваченого прийняти рішення, яким зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирокДеснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 754/7918/21

Номер провадження : 11-кп/824/3327/2021

Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України
Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1