Провадження № 1-кп/947/86/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000711 від 01.05.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницька область, громадянина України, українця, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, працюючого кухарем в кафе «Компот», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 30.04.2021, приблизно о 15 годині 40 хвилині, ОСОБА_5 керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним транспортним засобом «TOYOTA COROLLA» р/н НОМЕР_1 , при достатній видимості, в світлий час, в умовах сухої проїзної частини, біля будинку №90А, здійснив виїзд з міжквартального проїзду на вул. Люстдорфська дорога, в напрямку 3-ї ст. Люстдорфської дороги, та одразу зупинився у лівій смузі проїзної частини, у дорожньому заторі.

Перебуваючи у дорожньому заторі біля будинку №90А по Люстдорфській дорозі в м. Одеса, водій ОСОБА_5 був неуважним, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, відповідно не відреагував на її зміну.

В цей же час, в зустрічному напрямку відносно руху автомобіля керованого ОСОБА_5 , рухався скутер «VESPA» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 .

Після цього, при об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку ОСОБА_5 , почав виконувати маневр розвороту, перетинаючи дорожню розмітку «Подвійна суцільна», виїхав на зустрічну смугу руху де здійснив зіткнення з скутером «VESPA» р/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , тим самим порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» п. 2.3; горизонтальної розмітки «1.3» п. 34.1; п. 11.4 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), якими передбачено:

п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3 для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

«б») бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 34.1Горизонтальна розмітка

1.3 (подвійна суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

п. 11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій ОСОБА_4 отримав тяжке тілесне ушкодження у вигляді: відкритий багатоуламковий перелом обох кісток лівої гомілки в середній та нижній третинах зі зміщенням кісткових уламків з розтрощенням м`яких тканин та пошкодження судинно-нервового пучка, забійна-рвана рана лівої гомілки .

Порушення вимог горизонтальної розмітки «1.3» п. 34.1 та п. 11.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 30.04.2021, приблизно о 15 годині 40 хвилині, він керуючи автомобілем «TOYOTA COROLLA» здійснив виїзд з міжквартального проїзду розташованого на вулиці Люстдорфська дорога, здійснюючи маневр розвороту проїхав через дорожню розмітку «Подвійна суцільна» виїхав на зустрічну смугу руху де зіткнувся зі скутером під керуванням потерпілого. Після зіткнення зі скутером викликав швидку допомогу та поліцію. У скоєному щиро кається просив суворо його не карати, вибачається на вчинення перед потерпілим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи її особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному,активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, наявність на його утриманні дружина яка перебуває в стані вагітності, відсутність обставин які обтяжують покарання, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру до обвинуваченого, обвинувачений публічно вибачився за вчинене перед потерпілим, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням її від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає недоцільним його застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 з наступних підстав.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку при призначенні покарання за ст. 286 КК України необхідно обговорювати доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.
Санкція ч. 2 ст. 286 КК України не вимагає обов`язкового позбавлення права керування транспортними засобами, крім того обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що йому необхідно користуватися автомобілем для роботи,та його дружина перебуває в стані вагітності і йому необхідно її возити до лікаря. Зазначене вище суд розцінює як суттєві обставини справи, які впливають на можливість призначення додаткового покарання. Крім того, суттєвою є та обставина, що потерпілий не наполягав на призначенні додаткового покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, як і не заперечує проти звільнення останнього від відбування основного покарання.
Крім того, призначення покарання обвинуваченого ОСОБА_5 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 не заявлений.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 .
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні Київською окружною прокуратури м. Одеси в інтересах КУ «Міська Клінічна лікарня №1» подано цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування збитків понесених на стаціонарному лікуванні потерпілого ОСОБА_4 у розмірі 8239 гривень.

Суд вважає, що зазначений цивільний позов заявлений Київською окружною прокуратурою м. Одеси в інтересах КУ «Міська Клінічна лікарня №11», підлягає задоволенню у повному обсязі, так як знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, та був визнаний обвинуваченим ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 129, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави грошові кошти у загальному розмірі 9 438 (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 55 копійок на залучення експертів Одеського НДІ судових експертиз МЮ України.
Скасувати арешт накладений ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 06.05.2021 року на автомобіль «TOYOTA COROLLA» р/н НОМЕР_1 та скутер «VESPA» р/н НОМЕР_2 .

Речовій доказ: автомобілем «TOYOTA COROLLA» р/н НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_5 .

Речовій доказ: скутер «VESPA» р/н НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в особі комунальної установи КУ «Міська клінічна лікарня № 11» у розмірі 8 239 гривень 32 копійки ( вісім тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1