В И Р О К
Іменем України

23 вересня 2021 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000041 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Осій, Іршавського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, у порушення ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 квітня 2019 року №28-РС, яким обвинуваченого призначено на посаду стрільця 2 відділення охорони взводу охорони військової частини НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, в умовах особливого періоду, знаючи про те, що повинен проходити військову службу та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, а саме 26 січня 2021 року о 8 годині 00 хвилин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому 30 березня 2021 року ОСОБА_4 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Під час відсутності у військовій частині ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза її межами правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу та його причини не повідомив.

Отже, стороною обвинувачення такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу, судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу винного, який є учасником бойових дій в зоні АТО, раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , негативно характеризується за місцем служби, а також сукупність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини, щире каяття та активне сприяння у розкритті даного злочину.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи особу ОСОБА_4 , наявність на утриманні малолітньої дочки, а також усі пом`якшуючі покарання обставини, а саме визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, сприяння у розкритті даного злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння та правову позицію прокурора про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільствам, суд вважає, що останнього можливо звільнити від відбування цього покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до командування військової частини та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: