Справа № 464/4721/18
пр.№ 1-кп/464/105/21
У Х В А Л А
03.09.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

головуючий суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/4721/18, внесене до ЄРДР 13.08.18. за № 0002547, відносно

ОСОБА_3 , 1963.02.10, уродженця, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, не працює, судимості не має, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту: обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 ;

учасник провадження: потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 ,

з участю сторін та учасників провадження, -

в с т а н о в и в:
згідно з обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 12 серпня 2018 року о 22 год., перебуваючи за адресою: м.Львів, пр.Ч.Калини,7, а саме у приміщенні актової зали гуртожитку № 3 Львівського торгівельно-економічного універститету, під час побутового конфлікту, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому декілька ударів правою та лікою рукою, зігнутою в кулак, в обличчя та в область голови, спричинивши останньому струс головного мозку, забійні рани перенісся, верхньої губи, масивні підшкірні гематоми обличчя, перелом кісток носа, які згідно з висновком судово-медичного експерта не були небезпечними для життя на момент заподіяння та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Таким чином ОСОБА_3 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, тобто обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого, що підтримав і сам обвинувачений, звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження на підстав ст.49 КК України, мотивуючи тим, що з дня вчинення кримінального проступку, який мав місце 12.08.18., минув трирічний термін, останній нових злочинів чи проступків не вчиняв, визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, просить звільнити його від кримінальної відповідальності з розумінням, що це є нереабілітуюча обставина.

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Частиною 4 тієї ж норми Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Так під час судового слідства у даному кримінальному провадженні, де ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, захисник обвинуваченого і останній звернулись до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Пункт другий частини першої стаття 49 КК України (в редакції ЗУ № 2617-УШ від 22.11.18, що набрав законної сили 01.07.20.) передбачає звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - три роки - у разі вчинення, зокрема, кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі. Аналогічний строк три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, підлягав застосуванню до внесення таких змін у дану норму Закону.

Відповідно до роз`яснень, що міститься у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тому суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, що виключаючи будь-яке провадження по справі.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_3 12 серпня 2018 року о 22 год вчинив кримінальний проступок, що кваліфікований за ч.2 ст.125 КК України.

Санкція ч.2 ст.125 КК України передбачає покарання штраф від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Відтак кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком.

З дня його вчинення 12.08.18. минуло понад три роки.

Протягом цього строку ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення нового кримінального правопорушення не притягався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. За вимогою УІПКП ГУ НП у Львівській області кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України було закрите 12 квітня 2013 року на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Підстав для застосування ч.2 чи ч.3 ст.49 КК України у суду не має, матеріали справи не містять у собі відповідних відомостей, і стороною обвинувачення не надано, як і для ч.5 даної норми КК України.

Закриття кримінального провадіження у зв`язку із закінченням строків давності Законом не пов`язане зі згодою потерпілого чи його представника, їх заперечення не є правовою підставою для незастосування ст.49 КК України і не можуть бути вирішальними, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду.

З урахуванням виконання судом вимог ч.3 ст.285 КПК України, після чого обвинувачений настояв на звільненні його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України з нереабілітуючих підстав, та за наявності усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне. Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову чи відмова в ньому може бути винесене лише у разі ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів медичного або виховного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону. Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді. У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства. Тому, у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню потерпілим позову в порядку цивільного судочинства.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні; заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування, як зазначено в реєстрі матеріалів, не застосовувались.

Керуючись ст.ст.284, 285, 369, 371, 372, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника обвинуваченого задоволити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Закрити кримінальне провадження № 464/4721/18, внесене до ЄРДР 13.08.18. за № 0002547, відносно ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України.

Залишити без розгляду цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1