Справа № 522/8056/17
Провадження № 1-кп/520/307/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2019 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

представник потерпілих ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Одесі об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000136 від 06.01.2017 року, та за №0002201 від 24.04.2017 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працююча продавцем консультантом в супермаркеті «Точка», не заміжня, зі слів мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 27, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115 КК України,

та відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Поті, Грузія, громадянина Молдови, гагауза, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох дітей: 2006 року та 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувають об`єднанні обвинувальні акти у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000136 від 06.01.2017 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115 КК України та №0002201 від 24.04.2017 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 187, ч.5 ст. 27, п.п.4,6,12 ч.2 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 383 КПК України усі питання, пов`язані з судовим розглядом, крім питання, передбаченого частиною третьою статті 331 КПК України, судді і присяжні вирішують спільно.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Прокурор при обговоренні питання, порушеного судом на підставі ст. 331 ч.3 КПК України щодо доцільності продовження, дії обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив клопотання про продовження дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що він обвинувачується у вчиненні особо тяжких кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що у обвинуваченого відсутнє місце мешкання на території міста Одеси, він може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, іншим чином перешкоджати розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, та відсутні підстави для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження дії обраного відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що вона обвинувачується у вчиненні особо тяжких кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, відсутні будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що обвинувачена може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, іншим чином перешкоджати розгляду справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, та відсутні підстави для застосування стосовно неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 не заперечували проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

Представник потерпілих ОСОБА_5 , не заперечувала проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження дії, обраного відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішені питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів, та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до положень ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі - Конвенція) нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст.177,178,183,199 КПК України.

Так, продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового слідства, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 , його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень та вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у скоєні кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, того факту, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого на даному етапі судового розгляду справи.

Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_8 , її віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, наявність обвинувачення у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень та вагомість наявних доказів вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винною у скоєні кримінальних правопорушень, одне з яких передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі того факту, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю.

Тому, з урахуванням вказаних обставин, та того факту, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможуть продовжити злочинну діяльність, ухилятися від суду та чинити тиск на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від суду, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою, переважає над особистими інтересами обвинувачених, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинувачених та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому продовжуючи дію обраного відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вважає необхідним продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , беручи до уваги, що злочини вчинено із застосуванням насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 31,177-178,183,181,184,194,196,197,331,383,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставах викладених в мотивувальній частині ухвали.

Продовжити дію обраного відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів в ОСІ УДДВП в Одеській області, тобто до 16.02.2020 року.

Продовжити дію обраного відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів в ОСІ УДДВП в Одеській області, тобто до 16.02.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1