УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000186 від 14.06.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000186 від 14.06.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження, до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком до 06.12.2021 року включно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням на обвинуваченого обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. Клопотання прокурора мотивовано тим, що обвинуваченому, ОСОБА_6 , інкримінується вчинення особо тяжкого злочину за ч. 5 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в особо великих розмірах, організованою групою, а тому, на думку прокурора, існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, до обвинуваченого ОСОБА_6 , не може запобігти даним ризикам.

Захисник обвинуваченого-адвокат ОСОБА_7 заперечував проти заявленого прокурором клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що перебуваючи місяць без запобіжного заходу обвинувачений ОСОБА_6 не порушував процесуальні обов`язки передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника, просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, вважаючи його не обґрунтованим.

Потерпілий та його представник - адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали та просили задовольнити.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 176 КПК України встановлено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом. Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому, найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч. 4 ст. 194 КПК України).

Суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що існує ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор.

Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що прокурор не довів обставини, передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, отже суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчинені інкримінованого йому злочину, його вік стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність на його утриманні двох малолітніх дітей, наявність постійного місця проживання та реєстрації.

Разом з тим, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

За таких підстав, суд приходить до висновку про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, строком до 02.04.2022 року, та вважає, що даний запобіжний захід буде достатнім для контролю за його процесуальною поведінкою у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177-179, 194, 196, 314, 315, 370-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, до 02.04.2022 року включно:

-прибувати до суду за першим викликом;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по даному кримінальному провадженні.

В решті клопотання відмовити.

Роз`яснити обвинуваченому, положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1