ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 658/1222/20
Номер провадження: 11-кп/819/692/21 Доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 125 КК України Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002420 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.04.2021 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Федорівки Каховського району Херсонської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_10 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 : в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.; в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 2500 грн., а всього 6500 грн. Запобіжний захід не обирався. Вирішено питання про судові витрати.

Суд встановив, що ОСОБА_10 05 грудня 2019 року близько 16.00год., знаходячись в приміщенні сільської ради по АДРЕСА_3 , в ході сварки, виниклої на підґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_8 , умисно нанесла не менш як три удари ногами по голові, ногам, рукам та сідницям потерпілої, в наслідок чого останній було спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді рецидивуючого пошкодження медіального меніска лівого коліна, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, сідничної області, правої кісті.
Суд кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_10 за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_10 в суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Вказує, що висновки суду про винуватіть ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час судового розгляду були встановлені зовсім інші фактичні обставини кримінального провадження, аніж ті що викладені обвинувальному акті, оскільки потерпіла ОСОБА_8 не давала показань про заподіяння їй ОСОБА_10 ударів ногами по голові. Попри це суд дослівно відтворив у вироку зміст обвинувального акту Крім того, суд не взяв до уваги, що ОСОБА_8 раніше лікувалась з приводу медіального меніска колінного суглобу, тому має ці вади здоров`я не від дій обвинуваченої. Показання потерпілої щодо механізму заподіяння їй тілесних ушкоджень обвинуваченою не узгоджуються з висновками судово-медичних е5кспертиз. З показань як потерпілої, так і обвинуваченої вбачається, що пошкодження коліна та голови потерпіла отримала не від умисних дій ОСОБА_10 , а від падіння на бетонну підлогу від удару ОСОБА_10 ногою по спині, що виключає умисел ОСОБА_10 на заподіяння цих тілесних ушкоджень потерпілій. За таких обставин ОСОБА_10 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 125 ч. 2 КК, яка передбачає умисне заподіяння тілесних ушкоджень. Посилання у вироку на показання свідка ОСОБА_11 є недоречним, оскільки вона є подругою потерпілої, крім того її показання не стосуються предмета доказування, оскільки вона не була очевидцем події.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачена ОСОБА_10 до суду апеляційної інстанції не з`явилась - про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлена належним чином. Клопотань про свою обов`язкову участь в апеляційному розгляді суду не подавала.

Захисник ОСОБА_7 та інші учасники процесу не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутності обвинуваченої.

Прокурор ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 зазначили про законність та обґрунтованість вироку, просили відхилити апеляційні вимоги захисника.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення судів першої інстанцій у межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка кожного доказу є компетенцією суду, який ухвалив вирок, виходячи з точки зору належності, достовірності, допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Судом встановлено існування тривалих неприязних стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через що 05 грудня 2019 року в приміщенні Федорівської сільської ради виникла сварка між ними, яка переросла у бійку, що стороною захисту не заперечується.
Натомість захисником у скарзі вказується, що ініціатором бійки була саме ОСОБА_8 , яка отримала тілесні ушкодження від поштовху ОСОБА_10 , впавши на бетонну підлогу з висоти власного зросту, а пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба виникло в потерпілої ще за 10 років до події, отже умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не мала, а всі ушкодження отримані потерпілою з необережності.
Разом з цим, таке твердження спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_8 та результатам проведеного з нею слідчого експерименту про те, що ОСОБА_10 перша почала її ображати, а коли вона зайшла до приміщення рази поскаржитись голові ради на таку поведінку, на сходах обвинувачена умисно нанесла їй удар ногою в спину, від якого впала, ударившись коліном об сходи, а головою об стінку, після чого ОСОБА_10 сіла зверху, вирвала з її рук мобільний телефон, нанесла ще кілька ударів та зірвала сережки (а.п. 141-145).
Висновками судово-медичних експертиз № 225к, від 26.12.2019 та №7/225к від 13.03.2020 року, підтверджено факт спричиненні ОСОБА_8 05.12.2019 року тілесних ушкоджень, а саме: рецидивуючого пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба, що відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; а також синців лівого коліна, обличчя, сідничної області, правої кисті, рваної рани правої ушної раковини, що є легкими тілесними ушкодженнями, проте усупереч твердженню сторони захисту, виключено можливість їх утворення у випадку одноразового падіння, на що вказує їх множинність і різностороння локалізація (а.п. 139, 147).
Отже цими висновками спростовується версія захисту, що ОСОБА_8 впала на підлогу лише один раз і від цього могла отримати виявлені у неї тілесні ушкодження, тому до показань обвинуваченої в цій частині суд обґрунтовано поставився критично.
Доводи апеляційної скарги захисника про утворення рецидивуючого пошкодження медіального меніска лівого колінного суглоба потерпілої за 10 років до описаних подій, суперечать наведеним висновкам експерта, якими встановлено причинно-наслідковий зв`язок між бійкою та отриманням потерпілою вказаного ушкодження саме 05.12.2019 року.
Доказів на спростування висновків судово-медичних експертиз, сторона захисту не надала, отже відповідні доводи не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, на який вказує потерпіла ОСОБА_8 , зазначений в протоколі слідчого експерименту від 17.01.2020 року, не суперечить характеру, локалізації і механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених при судово- медичній експертизі ОСОБА_8 (а.п. 147).
За нормативним визначенням, умисне легке тілесне ушкодження, які і легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я (ст.125 КК) характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння вказаних ушкоджень й причинним зв`язком між згаданим діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти зазначену шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки й бажає або свідомо припускає їх настання (ст.24 КК).
Необережне тілесне ушкодження характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких міститься у ст.25 КК.
Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння іншій людині легких тілесних ушкоджень (в тому числі з короткочасним розладом здоров`я) від необережного заподіяння таких ушкоджень здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих кримінальних правопорушень. Зміст інтелектуального та вольового критеріїв вини в зазначених злочинах із матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особи характеру вчиненого діяння, передбаченням або свідомим припущенням його негативних наслідків та ставленням до них.
У цій справі судом 1 інстанції було встановлено, що обвинувачена завдала потерпілій спочатку ногою у спину, від чого потерпіла впала на бетонні сходи, та вдарилась головою об стіну, а потім множинні удари ногами по сідницям та лівому боці потерпілої та згодом вирвала з вуха сережку, заподіявши рвану рану.
Враховуючи таку активну умисну протиправну поведінку обвинуваченої, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_10 діяла із невизначеним умислом, за яким незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, має нести відповідальність за фактично заподіяну шкоду, тобто за умисне заподіяння всіх тілесних ушкоджень, що відносяться до легких та легкого з короткочасним розладом здоров`я та критично оцінює доводи скарги про отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень необережно внаслідок падіння на сходи з висоти власного зросту.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд безпідставно прийняв до уваги показання потерпілої, яка, як стверджує захисник, через неприязні стосунки оговорює ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки потерпіла давала послідовні показання про обставини вчиненого кримінального правопорушення як під час проведеного з нею слідчого експерименту, та в суді.

Показання потерпілої повністю узгоджуються висновками судово-медичних експертиз, в той час як показання обвинуваченої їм суперечать.

При цьому показання свідка ОСОБА_12 , яка бачила, що ОСОБА_8 сиділа зверху на ОСОБА_10 , не спростовують показань потерпілої про заподіяння їй в ході цієї бійки ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, оскільки свідок не була очевидцем конфлікту від його початку та до кінця, крім того в своїх показаннях зазначала про негативне відношення всього колективу сільськи ради до потерпілої як до особи, яка постійно подає скарги та провокує конфлікти.
Допитана судом свідок ОСОБА_11 показала, що 05.12.2019 року в районі 16.00год. розмовляла по телефону з ОСОБА_8 , остання повідомила, що на її адресу висловлюються лайкою з вікна сільради та увімкнула гучний зв`язок, завдяки чому вона особисто також почула як ОСОБА_10 обзивала потерпілу «курицею», на що порадила ОСОБА_8 зайти до будівлі сільради та повідомити ОСОБА_12 про неналежну поведінку її підлеглих. Телефон залишався увімкненим, ОСОБА_8 зайшла в будівлю, після чого було погано чутно, лише крики, а потім ОСОБА_8 голосна кричала, щоб вона ( ОСОБА_11 ) викликала поліцію, бо її вб`ють і зв`язок обірвався. Після чого вона зателефонувала сину потерпілої та повідомила вказані обставини.
Посилання захисника про неналежність показань свідка ОСОБА_11 є неприйнятими, оскільки з цих показань встановлено, що ініціатором конфлікту була саме ОСОБА_10 , яка першою почала ображати ОСОБА_8 , тому ці показання мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
З показань допитаних судом свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 вбачається, що вони не були безпосередніми очевидцями конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та про обставини події знають лише зі слід обвинуваченої та від сторонніх осіб, тому ці показання не спростовують показання потерпілої про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень.
Виходячи з наведеного, проаналізувавши кожен із доводів апеляційної скарги захисника колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про те просить апелянт.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд врахував характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, встановив відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, оскільки таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень КПК, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 29.04.2021 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Судді: три підписи
Згідно з оригіналом:
Помічник судді ОСОБА_17
Ухвала набрала законної сили 04.11.2021 року