Єдиний унікальний номер 205/7042/21
У Х В А Л А

28 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001811 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001811 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 368 КК України
В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_5 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання захисника.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, приходить до наступного висновку.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, у відношенні обвинуваченого було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого збігає 25.03.2022 року.

Суд погоджується з позицією захисника обвинуваченого, що прокурором на даній стадії судового розгляду не було надано переконливих та належних доказів щодо існування ризиків, встановлених ст.177 КПК України.

При тому, що главою 18 КПК України передбачено, що незалежно від стадії судового розгляду обов`язок доказування щодо необхідності застосування конкретного запобіжного заходу, наявності ризиків та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу покладається саме на прокурора.

Крім того, суд, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до п.47 рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 року у справі «Болдирєв проти України» викладені висновки про те, що, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, зі спливом певного часу подальше існування обґрунтованої підозри перестає само по собі бути підставою для позбавлення волі, і судові органи мають навести інші підстави для подальшого тримання такої особи під вартою. На таку ж позицію ЄСПЛ вказував і в рішеннях у справах «Яблонський проти Польщі» та «І. А. проти Франції».

Суд також вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення, сама по собі, не може слугувати виправданням та обґрунтуванням тривалого періоду утримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, а саме, з 24.06.2021 року. На це посилається у своєму рішенні і ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії» вкотре нагадавши, що лише сам по собі факт обвинувачення особи у вчиненні тяжкого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою у період проведення судового розгляду.

Згідно ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 має стійкі соціальні зв`язки, наявність у останнього постійного місця проживання, де він характеризується позитивно, скарги від сусідів не надходили, під вартою перебуває з 24.06.2021 року, що є достатнім строком для забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110, 177, 181, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:

1.Не виїжджати за межі міста Дніпро без дозволу суду.

2. З`являтися за першою вимогою на виклики до суду.

3. Повідомляти прокурора, суд про зміну місця фактичного проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з ДУ «Дніпровська установа виконання покарання № 4».

Контроль за додержанням виконання особистого зобов`язання обвинуваченого ОСОБА_3 покласти на прокурора Дніпровської обласної прокуратури ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1