Справа №369/2411/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3991/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2021 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чуєво-Алабушка Уварського району Тамбовської області Росії, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох малолітніх синів. з вищою освітою, працююого водієм ТОВ «Гідроекспрессервіс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 03 грудня 2020 року, близько 07 години 40 хвилин, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «BMW 530d» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Лесі Українки, що в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, зі стороні вулиці Святошинська в напряму вулиці Вітянська.

Рухаючись у вказаному напрямку, навпроти будинку № 6, що по вулиці Лесі Українки в місті Вишневе, водій ОСОБА_7 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, належним чином не відреагував на її зміну, та при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зупинився, щоб дати йому дорогу, в результаті чого виїхав на вказаний нерегульований пішохідний перехід, де лівою передньою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вийшла на нерегульований пішохідний перехід та перетинала в його межах проїзну частину вулиці Лесі Українки зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (саден голови та обличчя, забитої рани правої скроневої ділянки, забито-рваної рани правої надбрівної ділянки, перелому потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, субдуральної гематоми лобно-тім`яної ділянки, пневмоцефалії, множинних вогнищ геморагічного забою головного мозку), - що згідно висновку судово-медичної експертизи № 7/Д від 13.02.2021 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя; закритого уламкового перелому обох кісток правої гомілки у верхній третині, - що згідно висновку судово-медичної експертизи № 7/Д від 13.02.2021 відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для їх зрощення необхідний термін більше 21 дня; а також множинних саден тулуба та кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 7/Д від 13.02.2021 відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме п.п.: 1.3. (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими); 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 18.1. (Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека).
Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавленням права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміни місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_7 1 634 (тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. на користь держави процесуальних витрат на залучення експертів. Відмовлено потерпілій ОСОБА_11 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити, застосувавши ст.69 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 зазначає, що призначене обвинуваченому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апелянт звертає увагу на те, що після скоєної дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений викликав швидку та почав надавати самостійно потерпілій невідкладну допомогу. В подальшому, обвинувачений також надавав матеріальну допомогу грошовими сумами від 25 до 30 тисяч гривень (загальна сума компенсації на першому етапі склала 145 тисяч гривень). Коли був завершений перший етап лікування потерпілої ОСОБА_11 і лікарями було означено процес реабілітації, ОСОБА_7 сплатив потерпілій всі майнові (грошові) витрати вперед у розмірі 9 тис доларів США. Наслідком таких дій обвинуваченого стало те, що потерпіла відмовилася від поданого цивільного позову. Загальна сума компенсацій, яку сплатив обвинуваченого потерпілій склала близько 14 тис. доларів США.

Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину, щиро покаявся та сприяв розкриттю вчиненого кримінального правопорушення.
Також стороною захисту було надано до суду першої інстанції характеризуючі матеріали ОСОБА_7 грамоти, подяки, похвалі листи, характеристики з місця роботи, починаючи з періоду шкільного навчання, інститутських років та закінчуючи трудовою діяльністю, свідоцтво про шлюб, про народження двох дітей, з метою висвітлення того, що ОСОБА_7 має позитивний, соціально-орієнтований спосіб життя, добре виховання, освіту та заслуговує на більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України.
Захисник звертає увагу суду на те, що потерпіла в судових дебатах просила призначити покарання з застосуванням положень статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строком на 1 рік без права позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.
Вважає, що суд першої інстанції мав законне право при призначенні ОСОБА_7 покарання застосувати статтю 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, яким було б досягнуто не тільки мету - кару за діяння, а й було б достатньо для виправлення засудженого, відповідало б справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, ніж передбачене частиною 2 статті 286 КК України.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,
пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також підтримав апеляційну та просив її задовольнити,
пояснення представника потерпілої ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,
пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,
перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорювалися раніше і не оспорюються тепер, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України. За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, є правильною.
Щодо доводів захисника про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас положення ст. 50 КК України визначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Покарання ОСОБА_7 призначено судом у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, і є правильним.
З матеріалів кримінального провадження та змісту вироку вбачається, що призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, та звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції, дотримавшись вимог ст. 65 КК України, належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює водієм ТОВ «Гідроекспрессервіс», на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.
З урахуванням конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про можливість застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням, зі встановленням іспитового строку 2 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, та правильно прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і саме таке покарання, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів та сприятиме його виправленню.
Підстав вважати призначене покарання обвинуваченому явно несправедливим через суворість апеляційний суд не вбачає.
На переконання колегії суддів, призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу.
Доводи апеляційної скарги захисника про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі.
Згідно з ч.1 ст.69 КК України призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 суд визнав декілька обставин, які пом`якшують покарання Разом з тим, наявність встановлених пом`якшуючих обставин не може слугувати підставою для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 69 КК України, оскільки ці обставини, виходячи з обставин кримінального провадження, зокрема те, що наїзд на потерпілу відбувся на нерегульованому пішохідному переході, в межах якого перебувала остання, істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Також не може слугувати безумовною підставою для застосування положень ст. 69 КК України посилання захисника на те, що обвинувачений надав повноцінну та своєчасну матеріалу допомогу потерпілій, що у свою чергу знизило тяжкість кримінального правопорушення. Крім того, дана обставина була врахована судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що санкцією ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, однак суд, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, відсутності обставин, що обтяжують покарання та за наявності обставин, які пом`якшують покарання, призначив ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами, із застосуванням положень ст.75 КК України звільнивши ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, в даному випадку є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а вирок - без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4