ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1481/21 Справа № 210/1172/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_5 (в режим відеоконференції),
захисника ОСОБА_6 (в режим відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до положень ст. 82 КК України.
Мотивуючи постановлене рішення суд, встановивши, що на час звернення до суду, з урахуванням зарахованого терміну попереднього ув`язнення, засуджений відбув 2/3 призначеного покарання, однак, оцінивши його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання, враховуючи тяжкість злочину, за який засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, те, що засуджений відбуває покарання за 2 вироками, суд дійшов до висновку, що надані матеріали свідчать про те, що ОСОБА_5 на цей час не став на шлях виправлення та щодо нього не може бути прийнято рішення щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким в порядку, визначеному ст.82 КК України.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_5 .
Обгрунтовуючи свої вимоги захисник вказує, що судове рішення є незаконним, а висновок суду про те, що засуджений не довів своє виправлення не відповідає матеріалам справи. На переконання захисника, суд, приймаючи таке рішення, не надав належної оцінки тому, що згідно особистій характеристиці, складеної установою виконання покарання, та щоденнику індивідуальної роботи із засудженим, засуджений довів своє виправлення і може заслуговувати на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, тому ухвала суду підлягає скасуванню, а клопотання засудженого задоволенню.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 82 КК України.
Свої вимоги про скасування ухвали засуджений обґрунтовує незаконністю судового рішення, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність. Засуджений вказує, що суд не надав належної оцінки тому, що на цей час він відбув 2/3 строку призначеного покарання та, відповідно до відомостей з щоденнику індивідуальної робити із засудженим, він став на шлях виправлення. До того ж, вказує, що з моменту його етапування до устави виконання покарання, після набрання вироком законної сили, він працював, режим не порушував, підтримує рівні відносини із іншими засудженими, та має 3 заохочення, стягнень не має, оскільки вони погашені, в установленому законом порядку, та отримані ним до набрання вироком законної сили, з огляду на що посилання на них є безпідставним. Отже, засуджений вважає, що він своє поведінкою довів своє виправлення та його клопотання про застосування до нього положень ст. 82 КК України підлягає задоволенню.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали свої апеляційні скарги, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.
Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції в повній мірі дотримався наведених вимог закону.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року, яким його засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України, із врахуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Цим вироком зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15.03.2014 по 20.06.2017 з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, строк відбуття покарання рахується з 15 березня 2014 року.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2018 року, вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2018 року, залишено без змін та цього ж дня він набрав законної сили.
Разом з цим, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.11. 2018 було скасовано ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2018 та зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 27.08.2018, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
04.04.2019 постановою Верховного Суду вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.05.2018 та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.08.2018, змінено т зараховано засудженому ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2014 року по 27 серпня 2018 року, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
На час звернення засудженого до суду ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання. Початок строку відбування покарання 15.03.2014, кінець 03.10.2024.
За час відбування покарання ОСОБА_5 має 3 заохочення, та 6 стягнень, які погашені в установленому законом порядку, характеризується посередньо, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу, залучається до участі у виховних заходах, підтримує зв`язки з рідними, згідно вироку суду вину не визнав, позову не має, наявні процесуальні витрати.
Адміністративною комісією ДУ «Жовтоводська виправна колонія (№26)» 18.10.2018 та 21.11.2019 засудженому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації та в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.
Також, 25 січня 2021 року адміністративною комісією ДУ «Криворізька виправна колонія (№80)» було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання щодо засудженого.
Надаючи оцінку наведеним обставинам у їх сукупності, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення є обґрунтованим.
Враховуючи вищевикладені обставини, особу засудженого, його участь в житті установи виконання покарань, наявність лише 3 заохочень за досить тривалий час відбування покарання, підстави для застосування щодо нього ст. 82 КК України відсутні.
Вирішуючи питання обґрунтованності доводів апеляційних скарг засудженого та його захисника, суд виходить також й з того, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується не вперше та наразі відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, тому, на думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на більш м`яке не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
Разом з цим, доводи захисника щодо наявності Рішення ЄСПЛ у справі «Прядко та інші проти України» (Заяви № 4595/20 та 5 інших заяв) від 15.04.2021, яким констатовано порушення ст.ст. 3, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з неналежними умовами тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання засудженого має бути задволено, є неспроможними, а сама по собі наявність такого рішення не є безумовною підставою для скасування рішення суду й не спростовує висновків суду про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Отже, беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке скасуванню, з викладених в апеляційних скаргах мотивів, не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 квітня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4