У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2020 року щодо обвинуваченої
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянки України, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

обвинувачена: ОСОБА_5

захисник: ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційних скаргах обвинувачена та її захисник просять змінити оскаржуваний вирок, призначивши ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

______________________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/307/21 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 117 КК України Доповідач апеляційного суду:

ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України та призначено їй покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги
В апеляційних скаргах обвинувачена та захисник зазначають, що покарання призначене ОСОБА_5 є занадто суворим.
Вважають, що з врахуванням щирого каяття та наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей є підстави для пом`якшення призначеного покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини
У ніч з 05 лютого 2018 року на 06 лютого 2018 року приблизно о 02:00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за станом здоров`я відчула настання фізіологічного процесу народження дитини. Приховуючи пологи від близьких родичів, які у цей час перебували в квартирі, ОСОБА_5 вийшла на балкон квартири.
Знаходячись на балконі, ОСОБА_5 , за відсутності сторонніх осіб, самостійно, без кваліфікованої медичної допомоги, підставивши на підлогу пластикову миску, народила живу та дієздатну дитину чоловічої статі, вагою 1836,5 грам, довжиною тіла 42 сантиметри.
Одразу після природного виходу дитини з пологового шляху, у ОСОБА_5 , яка перебувала в стані психічної напруженості (стресового), виник злочинний, протиправний умисел, спрямований на вбивство своєї новонародженої дитини, в зв`язку з тим, що дитина була для неї не бажаною, вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, самостійно виховувала двох малолітніх дітей, перебувала в скрутному матеріальному становищі та вважала, що народження третьої дитини ще більше погіршить її матеріальний стан.
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя своєї новонародженої дитини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, свідомо передбачаючи настання наслідків у виді смерті дитини та той факт, що остання народилася живою ОСОБА_5 взяла з полиці на балконі манікюрні ножиці, перерізала пуповину та на протязі кількох хвилин стала давити лівою рукою зі значною силою на обличчя та область шиї дитини, перекриваючи їй дихальні шляхи, тим самим позбавила дитину можливості самостійно дихати. В цей же час, з метою досягнення гарантованих наслідків - смерті дитини, тримаючи ножиці в правій руці, ОСОБА_5 стала наносити множинні удари гострою частиною ножиць по тілу дитини. Внаслідок вищевказаних умисних, протиправних дій ОСОБА_5 нанесла своїй новонародженій дитині 22 колото-різані рани в області шиї, грудної клітки, живота та кінцівок, які мають різну ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, є прижиттєвими та утворилися незадовго до настання смерті, та в причинному зв`язку зі смертю не перебувають.
Виконавши всі дії, направлені на умисне вбивство своєї новонародженої дитини, переконавшись у її смерті, з метою приховання трупу дитини, слідів злочину та уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 поклала до поліетиленового пакету труп своєї новонародженої дитини разом з іншими речами, що були використані під час пологів, сховала його на балконі, а вранці 07 лютого 2018 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 викинула вказаний поліетиленовий пакет з трупом дитини та речами у сміттєвий бак за № 11211ЖЗ524, розташований у дворі між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника на підтримку апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_5 за ст. 117 КК України, судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтами не оскаржується.
Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_5 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.117 КК України, ступінь тяжкості вказаного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані щодо особи обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та на обліку у Обласному наркологічному диспансері. За місцем мешкання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що призначене покарання є занадто суворим, з огляду на наступне.
У вироку, суд визнав обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 визнання нею своєї вини, та щире розкаяння у вчиненні злочину.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Крім того, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 93 від 22 березня 2018 року ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством або іншим хворобливим станом психіки не страждає в теперішній час та не страждала раніше. ОСОБА_5 на момент скоєння злочину могла віддавати звіт своїм діям та керувати ними в повному обсязі. ОСОБА_5 не потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
При призначенні покарання суд першої інстанції, об`єктивно врахував особливості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а саме вчинення злочину проти життя людини, а саме новонародженої дитини.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з врахуванням ступеню тяжкості скоєного ОСОБА_5 злочину, беручи до уваги дані, що характеризують обвинувачену, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжує покарання, виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції її від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що доводи обвинуваченої щодо наявності в неї на утриманні двох дітей на період вчинення злочину, були ретельно перевірені під час постановлення вироку, а під час апеляційного розгляду народила третю дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не можуть слугувати беззаперечними підставами для пом`якшення призначеного їй покарання.
Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 75 КК України.
Оцінивши сукупність наведених вище обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченої можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та обґрунтовано призначив їй покарання, яке належить відбувати реально, в межах санкції ст. 117 КК України, а при визначенні терміну покарання, суд врахував щире каяття обвинуваченої у вчиненні злочину та наявність у неї двох неповнолітніх дітей.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.
Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині визначення кваліфікації дій обвинуваченої та призначення їй покарання, є законним і справедливим, а покарання правильно призначено за правилами ст. 65 КК України, тому підстав для зміни вироку суду першої інстанції, - немає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 грудня 2020 року щодо обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без змін.
Повідомити службу у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради для вжиття заходів щодо соціального захисту дітей.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: