Справа 308/7178/20 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3874/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинувачених (в режимі ВКЗ) ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 року, -
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 рокуОСОБА_8 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ст.348 КК України та ОСОБА_9 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.28 ст.348, ч.2 ст.357 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 жовтня 2021 року включно.

Дане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що у даному кримінальному провадженні застосовані до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою неодноразово продовжувалися, у ході чого досліджувалось питання обґрунтованості підозри та наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Окрім цього, судом врахована тяжкість злочинів, поставлених у вину обвинуваченим, серед яких є особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі. Дана обставина, на переконання суду переконливо свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, запобіганню якому, здатний лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім цього, суд врахував те, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 обвинувачується у викраденні, умисному знищенні та пошкодженні особливо важливих офіційних документів, які знаходились у матеріалах даного кримінального провадження. Загалом, судом було визнано доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що поза увагою суду першої інстанції залишилась необґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ст.348 КК України та відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Апелянт звернув увагу на те, що прокурор до поданого клопотання про продовження строку тримання під вартою не додав жодного доказу на підтвердження заявлених ризиків. Натомість, зазначені ризики ухилення обвинуваченого від суду, затягування розгляду справи, впливу на потерпілих та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином на переконання захисника є надуманими. Крім цього, на думку захисника суд необґрунтовано не визначив ОСОБА_8 розміру застави. Просив скасувати ухвалу суду та звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указала на тривалість перебування ОСОБА_9 під вартою, який в умовах ізоляції перебуває майже два роки. Вважала необґрунтованим врахування судом на підтвердження ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України пред`явленого останньому обвинувачення за ст.357 КК України, що на її думку є лише припущенням. Пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення у пошкодженні 5-го тому матеріалів даного кримінального провадження на думку захисника є необґрунтованим. Апелянт звернула увагу на те, що прокурор не довів жодного ризику наявність яких заявив у поданому клопотанні. Просила скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_9 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
захисника ОСОБА_7 , яка підтвердили доводи апеляційних скарг захисниківОСОБА_11 та ОСОБА_10 та просила їх задовольнити;

обвинувачених, які підтримали апеляційні скарги захисників і просили їх задовольнити;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін;
вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги
Як вбачається із апеляційних скарг захисниками ОСОБА_11 та ОСОБА_10 порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали із ухваленням нової ухвали про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про його звільнення з-під варти. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 26.08.2021 року. Строк дії цієї ухвали був визначений судом до 24.10.2021 року включно.
Із 24.10.2021 року строк тримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою був продовжений іншою ухвалою слідчого судді, а оскаржувана ухвала на день розгляду провадження судом апеляційної інстанції фактично втратила чинність. Висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які були констатовані під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу та наразі не припинили свого існування.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, можливо лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду провадження оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтами у апеляційних скаргах.
Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.
Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів залишає апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги захисників ОСОБА_11 та ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 серпня 2021 рокупро продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою до 24 жовтня 2021 року включно залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

_____________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4