Справа № 749/15/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/697/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові, в режимі відеоконференції, матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 продовжено строк тримання під вартою до 03.10.2021 року.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд обґрунтував свої висновки тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати. Інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просив скасувати ухвалу суду та застосувати до його підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідає вимогам ст. ст. 132, 176-178, 183 КПК України, а заявлені прокурором ризики не доведені доказами.

Зокрема, у сторони обвинувачення відсутні факти переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, схову або спотворення ним доказів, незаконного впливу на будь-якого учасника вказаного кримінального провадження, а також вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, незаконного перетину ним державного кордону.

Вказує, що поза увагою суду залишились дані, що характеризують особу його підзахисного, зокрема, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, його майновий стан.

Не погодившись із рішенням суду, захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказані прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, спростовані наявними у справі доказами.

Зокрема, немає законних підстав вважати, що ОСОБА_9 буде переховуватися від суду або незаконно впливати на потерпілого, свідків чи інших обвинувачених, а так само вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, відсутній, так як всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.

Крім того, прокурор не навів підстав, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На думку апелянта, поза увагою суду залишились дані, що характеризують особу його підзахисного, зокрема, позитивні характеристики, його майновий стан.

Запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, надасть можливість належним чином готуватися до судових засідань, відпрацьовувати правову позицію та лінію захисту, позитивно вплине на психоемоційний стан ОСОБА_9 , вплине на міцність соціальних зв`язків.

Вважає, що наведені обставини перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що згідно з положеннями ст. ст. 176-178, 183, 184 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та беззаперечною підставою для скасування ухвали суду.

Заслухавши доповідача, захисників, які просили задовольнити апеляційні скарги з викладених в них підстав, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України.

Під час досудового розслідування до підозрюваних застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області до 14.08.2021 року.

За змістом ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом 1 інстанції дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 суд 1 інстанції, ураховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинувачених, так як ризики, які були підставою для застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися. Крім того, до сплину строку тримання обвинувачених під вартою, дане кримінальне провадження було не завершено.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду 1 інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на більш м`який.

Суд обґрунтовано та в повній мірі мотивував своє рішення, тому твердження апелянтів про необґрунтованість висновків постановленої ухвали, колегія суддів вважає не слушними.

Дані про особу обвинувачених та міцність соціальних зв`язків, на які посилаються захисники в апеляційних скаргах як на підстави для зміни запобіжного заходу, не спростовують правильності висновків суду з врахуванням вищевказаних обставин.

Стан здоров`я ОСОБА_7 , за відсутності медичних протипоказань для утримання його під вартою, не є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом рішення, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене колегія не знаходить підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників - залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4