справа №619/5132/21
провадження №1-кп/619/381/21
В И Р О К
Іменем України
23 жовтня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Слатине, Дергачівського району, Харківської області, українець, громадянин України, офіційно не працюючий, не одружений, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання на підставі вироку Дергачівського районного суду від 09.08.2021 у виді арешту строком 4 (чотири місяці) в умовах ДУ (Харківський слідчий ізолятор), раніше судимий 04.11.2008 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.І ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, 07.11.2012 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ст.ст.70,71 до 2 років 2 місяців позбавлення волі, 05.08.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 09.08.2021 Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 4 (чотири) місяці.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, суд -
ОСОБА_3 , будучи раніше судимий за корисливі злочини, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв кримінальні правопорушення-злочини за наступних обставин.
Так, згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року, на підставі п.в) ст.3, ст.ст.5, 6, 10 ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» №264/94-ВР від 01.12.1994, за ОСОБА_4 , як за особою, яка раніше була засуджена за тяжкі злочини, встановлено адміністративний нагляд строком на дванадцять місяців із наступними обмеженнями:
а) заборона залишати постійне місце проживання з 21 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.;
б) заборонити відвідувати бари, ресторани, кафе, магазини та інші громадські місця де алкогольні напої реалізуються на розлив;
в) заборона виїзду за межі Харківської області без дозволу ОВС, здійснюючого нагляд;
г) реєстрація в ОВС, здійснюючого нагляд кожну середу місяця, кожної середи місяця о 12.00 годин.
Однак, ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду, з 15 вересня 2021 року, маючи злочинний умисел, з метою ухилення від адміністративного нагляду, нехтуючи встановленими Дергачівським районним судом Харківської області обмеженнями, самовільно, без поважних причин та без повідомлення про зміну свого місця мешкання працівників поліції ВП №3 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області, які здійснювали адміністративний нагляд, залишив місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив встановлені стосовно нього правила адміністративного нагляду.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок передбачений ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинуваченим ОСОБА_3 , представленим захисником ОСОБА_7 подано заяву, згідно якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Законом №2617-VIII внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України (в редакції від 1 липня 2020 року) визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.
Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, його дії правильно кваліфіковані за ст.395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, що витікає з положень ч. 2 ст. 50 КК України.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Враховуючи дані про ОСОБА_3 який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, враховуючи обставину, яка пом`якшує покарання, якою відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, враховуючи наявність рецидиву кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 67 КК України є обтяжуючими обставинами покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті у виді арешту, з застосуванням ст.71 КК України.
Керуючись ст.ст.381, 382, 394 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання, у виді арешту строком на три місяці.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Дергачівського районного суду від 09.08.2021 строком два місяці та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання в виді п`яти місяців арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити незмінну.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1