233 № 233/6226/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді : ОСОБА_1 ,

за

участю

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка, Донецької області, клопотання прокурора Костянтинівської окружної прокуратури Донецької області, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000667 від 15 жовтня 2021 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, має інвалідність 3-ї групи, не працює, холостий, дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 18.03.2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч 3 ст. 140 КК України (в ред.. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна та штрафом в сумі 680 грн. зі відстроченням виконання покарання відповідно до ст. 46-1 КК України (в ред.. 1960 року) на 2 роки;

- 06.07.2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст. 81 ч. 3, 42 КК України (в ред.. 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 26.02.2004 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 70, 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- 04.06.2004 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 3 років 8 місяців 21 день позбавлення волі,

- 30.07.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі;

- 06.11.2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.01.2012 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 09.08.2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 29.07.2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, покарання не відбуте;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000945 від 06 серпня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13, ч. 2 ст.115КК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено військовий стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Судове засідання, у якому має вирішуватись клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, призначене на 10 березня 2022 року на 10 годину 30 хвилин. Прокурор та захисник ОСОБА_4 прибули до зали суду, потерпілий був належним чином повідомленим про час та місце судового засідання.

Щодо обвинуваченого була надана вимога на його доставку до зали судового засідання, а також винесено ухвалу про альтернативну участь обвинуваченого в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку з ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Вимога суду щодо доставки обвинуваченого до суду не виконана з поважних причин. Участь обвинуваченого в судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку не забезпечена за відсутністю інтернет зв`язку між установами.

Враховуючи думку наявних учасників судового розгляду, з огляду на активні бойові дії на території Донецької області, де перебуває суд та відсутність будь-якого зв?язку з обвинуваченим, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 за наявними у справі документами без участі останнього.

Прокурор звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки не перестали існувати обставини та ризики, які були враховані при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу останньому, яке підтримав в судовому засіданні та наполягав на його задоволенні, вважаючи, що інші, більш м`які засоби не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши думку учасників судового засідання, суд встановив наступне.

За загальними правилами статті 331 КПК України у разі спливу строку утримання обвинуваченого під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не перевищує двох місяців.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 березня 2022 року включно.

Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд вважає, що на час розгляду клопотання, не зникли існуючи ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може спробувати: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів з санкцією від 3 до 6 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.5 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 може спробувати: переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні замаху на вчинення тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, яке може бути визнане ним більш небезпечним ніж втеча, враховуючи при цьому те, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 вже ухилявся від слідства та оголошувався у розшук, 09.12.2021 слідчим суддею Костянтинівського міськрайонного суду було надано дозвіл на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і лише 17.12.2021 року він був затриманий на виконання ухвали суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 має вісім не знятих та непогашених у встановленому порядку судимостей, більшість з яких за скоєння тяжких злочинів проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, однак на шлях виправлення не став та знову продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що підтверджує його стійку схильність до скоєння кримінальних правопорушень..

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 12 березня 2022 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо провини обвинуваченого, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у його скоєнні; дані про особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, вважає необхідним продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити заставу у виді двадцяти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок, поклавши на ОСОБА_5 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.
Керуючись ст.ст. 176-176, 183, 184, 331КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 08 травня 2022 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_5 тримати під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити захиснику та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» для вручення обвинуваченому.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень 00 копійок.
У випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися з м. Костянтинівка Донецької області без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_5 , а уразі внесення застави іншою особою заставодавцю, що у випадку невиконання обвинуваченим покладених на нього в зв`язку з внесенням застави обов`язків, застава буде звернена в дохід держави, а відносно обвинуваченого може бути знову застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1