КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 759/5863/21 Слідчий суддя в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5786/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
26 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, -
прокурора ОСОБА_7 ,
«МЕДСЕРВІС КЛІНІК» - адвоката ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч вимог ст. 172 КПК України, без повідомлення власників тимчасово вилученого майна, у зв`язку з чим останні були позбавлені процесуального права та можливості висловити свою позицію щодо доцільності накладення арешту на майно, а також заперечити доводи сторони кримінального провадження та вказати інші обставини, якими суд мав би надати оцінку, розглядаючи клопотання слідчого.
Апелянт вказує на те, що будь - якій особі у даному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру. А тому ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» у згаданому кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи. Однак з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.
Також апелянт зазначає, що право пацієнта на лікарську таємницю гарантоване як законодавством України, так і міжнародними документами, обов`язковість яких визнана всіма демократичними та цивілізованими державами. Однак як убачається із оскаржуваної ухвали, нею було накладено арешт у тому числі на документи, які містять лікарську таємницю, що у свою чергу істотно порушує права громадян, які проходили лікування у ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК».
Крім того апелянт вказує на те, що наявна у матеріалах справи незавірена будь яким чином копія постанови про визнання речей речовими доказами від 12.07.2021 року, всупереч положенням ст. 110 КПК України, не містить взагалі будь - якого обґрунтування мотивів прийняття постанови.
Вилучені під час обшуку документи не стосуються будь - яких кримінальних правопорушень та не мають будь - якого значення для кримінального провадження, яке розслідується.
На підставі викладеного апелянт вважає, що слідчий безпідставно, поза межами наданих процесуальних прав звернувся з даним клопотанням та не довів необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а тому слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність його задоволення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що про постановлення оскаржуваної ухвали стало відомо 16.09.2021 року, копія ухвали слідчого судді, в порушення ч. 7 ст. 173 КПК України, на адресу ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» направлена не була.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року було постановлено без виклику представників компанії ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» про її існування стало відомо 16.09.2021 року, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин, з урахуванням також того, що даних, які підтверджували б отримання ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» копії оскаржуваного рішення зазначеної дати матеріали судового провадження не містять.
12.07.2021 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук за місцем здійснення діяльності ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК», ідентифікаційний код 43875833, що за адресою: м. Київ, Харківське Шосе, 158, під час якого було виявлено та вилучено: журнал реєстрації амбулаторних пацієнтів за 2021 рік; блокнот з чорновими записами «caffeine», надпис на обкладинці «липень 2021»; витяг відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики щодо ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК»; копія сертифіката спеціаліста лікаря ОСОБА_10 ; оригінал довідки лікаря ОСОБА_11 про працю в ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «Гармонія»; бланки довідок Медичного центру ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» з печатками та підписами лікаря ОСОБА_12 , на довідках нема номерів та не вказано кому видані довідки, довідки у кількості 14-ти шт.
Також на обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення зазначила, про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Вказане клопотання направлено на адресу Святошинського районного суду м. Києва через Укрпошту Експрес 14.07.2021 року /а.с.42/.
16.07.2021 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 98, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, рішення слідчого судді про задоволення клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, є законним та обґрунтованим, а тому, як вважає колегія суддів, підлягає залишенню без змін.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність тимчасово вилученого майна, яке вилучене під час обшуку 12.07.2021 за місцем здійснення діяльності ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК», ідентифікаційний код 43875833, за адресою: м. Київ, Харківське Шосе, 158, а саме: журналу реєстрації амбулаторних пацієнтів за 2021 рік; блокноту з чорновими записами «caffeine», надпису на обкладинці «липень 2021»; витягу відомостей з Ліцензійного реєстру МОЗ з медичної практики щодо ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК»; копії сертифіката спеціаліста лікаря ОСОБА_10 ; оригіналу довідки лікаря ОСОБА_11 про працю в ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «Гармонія»; бланки довідок Медичного центру ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» з печатками та підписами лікаря ОСОБА_12 , на довідках нема номерів та не вказано кому видані довідки, довідки у кількості 14-ти шт.,критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Враховано, що вони постановою слідчого від 12.07.2021 визнані речовим доказом, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке просили накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, з підстав, що воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що стороною обвинувачення доведено, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати речових доказів або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню обставин, які підлягають доказуванню під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування, з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегією суддів не встановлено порушення права пацієнта на лікарську таємницю про що зазначається в апеляційній скарзі.
Більш того посилання апелянта на те, що постанова про визнання речовими доказами від 12.07.2021, яка наявна в матеріалах даної справи, ніяким чином не завірена є голослівними, оскільки як вбачається зі змісту постанови вона підписана старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_9 , /а.с. 25-26/, та містить обґрунтування підстав для її винесення. Долучена до матеріалів клопотання, які належним чином прошиті, пронумеровані і завірені ініціатором клопотання.
Стосовно доводів апеляційної скарги в частині того, що ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» у даному кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи, тому з клопотанням про арешт майна до слідчого судді відповідно вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України має звертатися прокурор, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що зклопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто клопотання про арешт майна подано з дотриманням вимог ч. 1 ст. 171 КПК України, яка містить чіткий перелік суб`єктів звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Однак є слушними доводи апеляційної скарги в частині того, що оскаржувана ухвала постановлена всупереч вимог ст. 172 КПК України, без повідомлення власників тимчасово вилученого майна. Проте колегія суддів не вважає дану обставину істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, як підставу для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що дана обставина надає право володільцю майна звернутися до слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту.
Крім того право володільця майна відновлено під час апеляційного розгляду, під час якого останній не був обмежений жодним чином щодо висловлення своєї позиції щодо доцільності накладення арешту на майно.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.
Зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити представнику ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 липня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ТОВ «МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР «МЕДСЕРВІС КЛІНІК» адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4