Справа № 183/9141/21
№ 1-кп/183/747/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000751 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29 вересня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 310 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 17 січня 2019 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбутий строк 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.09.2017 року, до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 30.04.2021 року, невідбутий строк 4 місяці 9 днів;

- 09.11.2021 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину 1 місяць за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 17.01.2019 року, до відбуття остаточно призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2021 року приблизно о 20 годині 25 хвилин ОСОБА_4 проходив біля кафе «Dark Horse», розташованого по вул. Гетьманська, 30 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, де у нього раптово виник прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що знаходилося на літній площадці вищевказаного кафе.
Цього ж дня, а саме 26 жовтня 2021 року приблизно о 20 годині 27 хвилин ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий умисел, діючи умисно, повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до літньої площадки приміщення кафе «Dark Horse», розташованого по вул. Гетьманська, 30 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, та таємно викрав один стіл розкладний круглий сірий, розміром 630x95x960 мм, вартістю 1259 гривень 10 копійок, два стільці Mylen hy-c087, сталь сітка рт-019 світло-сірий 7502, вартістю 1169 гривень 10 копійок, кожний, загальною вартістю 2338 гривень 20 копійок, та два стільці розкладні сталь сітка світло-сірий, вартістю 900 гривень, кожний, загальною вартістю 1800 гривень.
Після цього, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця скоєння злочину пішов, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5397 гривень 30 копійок.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також, ОСОБА_4 своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному актів. Наразі, шкода потерпілій відшкодована частково, оскільки частина викраденого майна повернуто потерпілій. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК Україниобмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо виду і розміру шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями, а також розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Також, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, а також те, що завдана шкода потерпілій ОСОБА_5 відшкодована частково. Суд також враховує думку потерпілої, яка в своїй заяві не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Однак, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення. Надаючи оцінку ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є, хоч і не тяжким, однак злочином. Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря нарколога.
Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання за ч. 2 ст. 185 КК України повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі на певний строк. Саме таке покарання на переконання суду буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Водночас, судом встановлено, що до постановлення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року, обвинувачений ОСОБА_4 винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку. Тому,суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком з покаранням, призначеним ОСОБА_4 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_4 покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 185 КК України.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному правопорушенню відсутні.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком, з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2021 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання згідно з ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу тримання під вартою.
Речові докази один стіл розкладний круглий сірий, розміром 630x95x960 мм, та два стільці розкладні сталь сітка світло-сірий, які передані на відповідальне зберігання потерпілій залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1