Дата документу 08.02.2022 Справа № 328/1923/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №328/1923/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/173/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м.Токмак Запорізької області, громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, пенсіонерка, приватний підприємець, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
Обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000, 00 грн.

Арешт, накладений на грошові кошти в сумі 700 грн наступного номіналу: банкноту номіналом 200 гривень, серія номер ХЖ 3250611, 2014 року випуску; банкноту номіналом 50 гривень, серія номер ТГ 2269468, 2014 року випуску; банкноту номіналом 50 гривень, серія номер УА 4455301, 2014 року випуску; банкноту номіналом 100 гривень, серія номер СБ 4880918, 2014 року випуску; банкноту номіналом 100 гривень, серія номер УВ 2459141, 2014 року випуску; банкноту номіналом 100 гривень, серія номер УХ 3038799, 2014 року випуску; банкноту номіналом 100 гривень, серія номер УИ 6862068, 2014 року випуску, вилучені в ході огляду місця події від 06.08.2020 року; BODY-камеру, чорного кольору, прямокутної форми, на передній панелі має вмонтовану камеру відеоспостереження, на яку здійснювався відеозапис у кіоску АДРЕСА_2 , 06.08.2020 року, вилучену в ході огляду предмету від 06 серпня 2020 року на підставі ухвал слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року, скасовано.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник-адвокат ОСОБА_8 просять вищевказаний вирок скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.2 ст.284 КПК України за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Дослідити всі докази у кримінальному провадженні.

В обґрунтування своєї скарги зазначають, що не погоджуються з вироком суду через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Посилаються на те, що стороною обвинувачення не надано суду жодних доказів на предмет законності дій поліцейського ОСОБА_9 і поліцейського ОСОБА_10 , котрі 06 серпня 2020 року з`явилися до кіоску на автовокзалі о 13 год. 47 хв., в якому знаходилась ОСОБА_6 , і стали вилучати цигарки.

Вважають, що з боку поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_6 має місце провокація.

Вказують, що відеозапис з BODY - камери є недопустимим доказом, оскільки отриманий в поза процесуальний спосіб, не передбачений КПК України, та без дотримання передбачених процесуальним законом гарантій обвинуваченої ОСОБА_6 .

Капітаном поліції ОСОБА_10 порушені Інструкції «Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до вказаних відеозаписів з них», затвердженої Наказом ДПП НПУ від 03 лютого 2016 року №100 та Інструкція «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відео реєстраторів патрульних», яка затверджена Наказом ДПП НПУ від 24 листопада 2015 року №14/1.

На думку апелянтів, фактично відбувся не огляд місця події, а обшук. Не було з`ясовано, хто є власником кіоску, не отримані належні докази на підтвердження власника кіоску. ОСОБА_6 заперечувала проти доступу до кіоску слідчого, але її в черговий раз налякали та вимусили відчинити двері.

Суд помилково зазначив у вироку, що сторона захисту посилалась на ст.40 ЗУ «Про національну поліцію», замість достовірного посилання на ч.2 ст.31 ЗУ «Про національну поліцію», та ці доводи залишились не розглянутими, чим порушено право ОСОБА_6 на захист.

Апелянти вважають, що стороною обвинувачення не надано суду докази, а судом не встановлено, що ОСОБА_6 06 серпня 2020 року станом на 13-47 год. вчинила яке-небудь правопорушення (адміністративне чи кримінальне) на момент з`явлення поліцейських ОСОБА_9 і ОСОБА_10 06 серпня 2020 року о 13-47 год. до неї у кіоск та законність вилучення цигарок, незаконними діями поліцейських вчинена провокація. ОСОБА_6 не винувата і у відношенні неї безпідставно не ухвалений виправдувальний вирок і безпідставно не закрито кримінальне провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України. З викладених підстав, посилаються на відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.369 КК України.

Згідно з вироком суду, відповідно до ст.ст. 24, 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Як зазначено в ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Завданнями поліції, як зазначено в статті 2 вказаного закону, є надання поліцейських послуг у сферах:
1)забезпечення публічної безпеки і порядку;
2)охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави;
3)протидії злочинності;
4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно з ч.3 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію», у складі поліції функціонують: 1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та інші завдання, визначені цією статтею.
В статті 30 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.
Статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особами, уповноваженими на виконання функцій держави, є, зокрема, поліцейські.
Згідно зі статтею 24 Закону України «Про запобігання корупції», особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:
1)відмовитися від пропозиції;
2)за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію:
3)залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;
4)письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Функціонування дільничного офіцера поліції та організація його роботи на закріпленій за ним території регламентується наказом МВС України від 28 липня 2017 року №650, яким затверджено Інструкцію з організації діяльності дільничних офіцерів поліції (далі за текстом ДОП). Основними напрямами діяльності ДОП, згідно з розділом 2 вказаної інструкції зокрема є:
1)здійснення профілактичної роботи, спрямованої на запобігання вчиненню кримінальних та інших правопорушень;
2)виявлення причин та умов, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, у життя у межах компетенції заходів для їх усунення;
3)ужиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;
4)здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;
5)у випадках, визначених законом, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, прийняття рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечення їх виконання;
6)доставляння у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення;
Наказом ГУНП в Запорізькій області №191 о/с від 17 травня 2018 року на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області призначено капітана поліції ОСОБА_9 (далі за текстом ОСОБА_9 ) Відповідно до своїх функціональних обов`язків ОСОБА_9 зобов`язаний, зокрема, виявляти причини та умови, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, уживати у межах компетенції заходи для їх усунення та здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Наказом ГУНП в Запорізькій області №37 о/с від 29 січня 2020 року на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області призначено капітана поліції ОСОБА_10 (далі за текстом ОСОБА_10 ) Відповідно до своїх функціональних обов`язків ОСОБА_10 зобов`язаний, зокрема, виявляти причини та умови, що призводять до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень, уживати у межах компетенції заходи для їх усунення та здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
06 серпня 2020 року близько 13:50 до заступника начальника сектору превенції Токмацької ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_11 , звернулась жінка яка побажала залишитись невідомою та повідомила, що в кіоску біля території автостанції, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , невідома жінка здійснює продаж тютюнових виробів без передбаченого законом дозволу, чим вчиняє адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП. Дане повідомлення було о 13:52 зареєстровано в єдиному обліку за №5007 від 06 серпня 2020 року.
06 серпня 2020 року о 13:55, старший дільничний офіцер поліції ОСОБА_9 та дільничний офіцер поліції ОСОБА_10 , виконуючи свої функціональні обов`язки за усною вказівкою заступника начальника сектору превенції Токмацької ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_11 , прибули до кіоску за адресою: АДРЕСА_2 , для здійснення перевірки повідомлення зареєстрованого в єдиному обліку за №5007 від 06 серпня 2020 року, та в ході бесіди з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є приватним підприємцем та зареєстрована в «Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 09 березня 1998 року, номер запису: 2 001245, остання підтвердила що дійсно торгує тютюновими виробами та не має ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами, так як тільки почала працювати та планує її отримати найближчим часом.
Отримання ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами передбачено чинним законодавством України, а саме Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 01 червня 2000 року.
В ході бесіди з ОСОБА_6 ОСОБА_9 пояснив, що продаж тютюнових виробів без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, заборонено та повідомив, що остання вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП, та щодо неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення. В цей час, не бажаючи настання негативних правових наслідків для себе за скоєне нею адміністративне правопорушення, у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на пропозицію та надання неправомірної вгоди дільничному офіцеру поліції сектору превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції ОСОБА_12 , за невчинення ним в інтересах неї будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, а саме за не складання протоколу за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Далі, перебуваючи в приміщенні кіоску АДРЕСА_3 , приблизно о 14:05 годині вказаного дня, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел на пропозицію та надання неправомірної вигоди, висловила прохання до ОСОБА_9 не складати відповідні документи щодо вчинення нею адміністративного правопорушення, при цьому запропонувала грошові кошти, тим самим здійснюючи пропозицію надання неправомірної вигоди. На дану пропозицію ОСОБА_9 відмовився. Після цього ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на надання неправомірної вгоди дільничному офіцеру поліції сектору превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП, ОСОБА_9 , який згідно з вимогами ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу, надала останньому грошові кошти в сумі 700 гривень за нескладання відносно неї протоколу про вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження дотримався вказаних вимог закону, ретельно дослідив зібрані у провадженні докази, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_6 вину у скоєному правопорушенні не визнала, від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України відмовилась.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , вина останньої у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він працював старшим дільничним офіцером поліції сектора превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. До Токмацького ВП надійшло повідомлення, що в одному з кіосків біля автовокзалу здійснюється, можливо, незаконна торгівля тютюновими виробами. Його було направлено разом з ОСОБА_13 у вказане місце для здійснення початкової перевірки, та у разі підтвердження вищезазначеного факту, а саме незаконного продажу тютюнових виробів, для складання адміністративного протоколу. Він був одягнений у цивільний одяг, ОСОБА_14 був у поліцейській формі та з бодікамерою. Після того, як вони підійшли до кіоску, вони постукали у двері, які були відчинені обвинуваченою, представились та з дозволу останньої зайшли до кіоску. Попросили надати їм дозвільні документи на здійснення торгівлі тютюновими виробами. Вказані документи обвинуваченою надано не було, у зв`язку з чим, він повідомив про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164 КУпАП, та почав складати протокол. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення обвинувачена почала пропонувати йому гроші за те, щоб він не складав протокол щодо неї. Вона достала гроші, здається 500 гривень, після чого він повідомив їй про кримінальну відповідальність за давання хабара службовій особі, вона відповіла, що знає та дала більше грошей. Він знову пояснив, що обвинувачена вчиняє кримінальне правопорушення та повідомив своєму безпосередньому керівництву. Обвинувачена поклала гроші на стіл біля віконця. Після цього він продовжив складати протокол про адміністративне правопорушення, були вилучені тютюнові вироби та приїхала слідчо-оперативна група.
Показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з рапортом, зареєстрованим за № 5007 від 06 серпня 2020 року. Згідно з яким, 06 серпня 2020 року о 13 годині 52 хвилини надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06 серпня 2020 року о 13 годині 51 хвилини за адресою: район м.Токмак, вулиця Гоголя, звернулась по телефону з анонімного номеру невідома жінка про те, що поблизу автовокзалу у кіоску здійснюють продаж цигарок без ліцензії.
Також вказані показання узгоджуються з відповіддю на запит слідчого від 17 серпня 2020 року № 75 71/75/01 2020, згідно з якою начальник Пологівського відділу поліції Токмацького відділення поліції ОСОБА_15 повідомляє, що 06 серпня 2020 року для збору матеріалів по зверненню громадян, зареєстрованому у журналі ЄО №5007, разом зі старшим дільничним офіцером поліції СП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 був направлений дільничний офіцер поліції СП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , який тимчасово відряджений до СРПП вказаного органу, у зв`язку з тим, що останній на той час був споряджений BODY-камерою. До відповіді додані функціональні обов`язки інспектора поліції.
Свідок ОСОБА_16 зазначив, що працював на посаді інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області. 06 серпня 2020 року він заступив на добове чергування та о 8:00 годині отримав бодікамеру, інформація на якій була відсутня. Його спільно з ОСОБА_9 черговим було направлено в район автовокзалу в м.Токмак для перевірки повідомлення про незаконну торгівлю тютюновими виробами. Коли вони під`їхали до кіоску, він включив бодікамеру, ОСОБА_9 представився та пред`явив посвідчення, спитав, чи можна зайти до приміщення кіоску. Коли вони зайшли до кіоску, ОСОБА_17 повідомила, що для здійснення торгівлі ще не всі документи готові. Під час складання протоколу ОСОБА_17 запропонувала ОСОБА_9 гроші, від яких останній відмовився, однак ОСОБА_17 додала ще грошей та стала давати їх ОСОБА_9 . Коли він відмовився, вона поклала гроші на стіл біля віконця. Скільки було грошей, він не пам`ятає. Після чого ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_18 та повідомив про вчинений злочин. Протягом всього часу він стояв біля дверей кіоску, чи повідомляв він ОСОБА_6 про увімкнену бодікамеру не пам`ятає. Після цього ОСОБА_9 склав протокол про адміністративне правопорушення, цигарки було вилучено, до кіоску приїхала слідчо-оперативна група та вони поїхали. В подальшому бодіамера була в нього вилучена слідчим, про що було складено протокол.
Відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУНП в Запорізькій області №37 о/с від 29 січня 2020 року, капітана поліції ОСОБА_10 (0090372) призначено дільничним офіцером поліції сектору превенції Токмацького відділення поліції Пологівського відділу поліції, з відповідним посадовим окладом. Капітана поліції ОСОБА_10 було ознайомлено з його функціональними обов`язками.
На підставі доручення № 34 від 07 травня 2020 року на капітана поліції ОСОБА_10 було покладено обов`язки інспектора СРПП Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області та він ознайомлений з функціональними обов`язками під підпис.
Свідок ОСОБА_18 , який у серпні 2020 тимчасово виконував обов`язки начальника сектору превенції Токмацького ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області, в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченою ОСОБА_6 він не знайомий. В серпні 2020 йому зателефонував дільничний офіцер поліції ОСОБА_9 та повідомив, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення йому було запропоновано хабара. Після чого він повідомив на 102 та керівництву районного відділку. На місце події по вул.Гоголя в м.Токмак в районі автовокзалу він приїхав коли вже була слідчо-оперативна група, та в присутності двох понятих слідчий здійснював огляд місця події. Чи направляв він ОСОБА_9 та ОСОБА_10 для перевірки заяви про вчинене адміністративне правопорушення, не пам`ятає.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 06 серпня 2020 року з диском до нього, в приміщенні кіоску поблизу автостанції по вул. Гоголя в м.Токмак були вилучені грошові кошти в сумі 700 грн, наступного номіналу: банкнота номіналом 200 гривень, серія номер ХЖ 3250611, 2014 року випуску; банкнота номіналом 50 гривень, серія номер ТГ 2269468, 2014 року випуску; банкнота номіналом 50 гривень, серія номер УА 4455301, 2014 року випуску; банкнота номіналом 100 гривень, серія номер СБ 4880918, 2014 року випуску; банкнота номіналом 100 гривень, серія номер УВ 2459141, 2014 року випуску; банкнота номіналом 100 гривень, серія номер УХ 3038799, 2014 року випуску; банкнота номіналом 100 гривень, серія номер УИ 6862068, 2014 року випуску, вилучені та упаковані в спецпакет № 7082307.
Ухвалою слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 07 серпня 2020 року було надано дозвіл на проведення обшуку кіоску АДРЕСА_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_6 .
Вилучені грошові кошти було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
З протоколу огляду предмета від 06 серпня 2020 року вбачається, що портативний відеореєстратор - бодікамера була добровільно надана ОСОБА_13 06 серпня 2020 року; вказана бодікамера була визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні та на підставі ухвали слідчого судді Токмацького районного суду Запорізької області від 10 серпня 2020 року на неї накладено арешт з метою збереження речового доказу.
В судовому засіданні суду першої інстанції були досліджені відеозаписи з бодікамери, якими підтверджуються обставини, викладені в обвинувальному акті.
Порушень з боку працівників поліції не убачається, в т.ч. і провокації, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними. Ініціатива щодо давання хабара працівникам правоохоронного органу виходила саме від ОСОБА_6 безпосередньо під час виконання цими працівниками своїх професійних обов`язків.
Те, що поліцейський ОСОБА_9 у період спілкування з ОСОБА_6 спочатку вказував на вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ст.156 КУпАП, а ні ст.164 КУпАП, жодним чином не спростовує висновків суду і не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_6 складу вищевказаного кримінального правопорушення.
Більш того, згідно з матеріалами провадження та показаннями свідка ОСОБА_9 , місці події останній опинився разом з ОСОБА_13 після реєстрації заяви про вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи апелянта про недопустимість доказу - запису з BODY камери поліцейського, на думку суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими.
На ці доводи надана відповідь судом першої інстанції в оскаржуваному вироку, з якою погоджується і колегія суддів.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відеозйомка здійснювалась працівником поліції ОСОБА_13 відкрито за допомогою нагрудної камери при виконанні ним своїх професійних обов`язків, з метою фіксації правопорушення, що узгоджується з положеннями ст.40 Закону України «Про національну поліцію України» та не суперечить ст.31 цього Закону, на яку посилається сторона захисту.
Проти здійснення цієї зйомки сама ОСОБА_6 не заперечувала, порушення її конституційних прав не убачається.
Згідно з рапортом від 06 серпня 2020 року за № 5008, 06 серпня 2020 року від ОСОБА_19 (працівника поліції) отримано заяву з фабулою: 06 серпня 2020 року о 14 годині 10 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06 серпня 2020 року о 14 годині 08 хвилин за адресою: Токмак вул. Гоголя, під час складання протоколу за ст.164 КУпАП ОСОБА_6 пропонувала працівникам поліції неправомірну вигоду за не притягнення до відповідальності у сумі 1000 гривень.
06 серпня 2020 року вказані відомості внесено до ЄРДР за №0000565, за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів за ч.1 ст.369 КК України.
Отже, дослідивши докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вищевказаному кримінальному правопорушенні «поза розумним сумнівом».
Крім того, дії обвинуваченої органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України як пропозиця та надання службовій особі неправомірної вигоди.
Диспозиція ч.1 ст. 369 КК України передбачає відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 369 КК України, характеризується лише прямим умислом і являється закінченим з моменту, коли винний лише запропонував чи пообіцяв надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію або коли службова особа прийняла хоча б частину наданої неправомірної вигоди (формальний склад). Якщо службова особа відмовилася прийняти запропоновані, обіцяні чи надані їй гроші, цінності, послуги або з якихось причин не отримала неправомірну вигоду, дії того, хто намагався її надати, належить кваліфікувати як замах на вчинення злочину.
Така позиція висловлена в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 травня 2020 року у справі №753/21723/16-к.
Крім цього, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» №5 від 26 квітня 2002 року, злочини, передбачені статтями 368, 369 КК ( 2341-14 ), вважаються закінченими з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара. У випадках, коли вона відмовилася прийняти запропоновані гроші, цінності, послуги, дії того, хто намагався дати хабар, належить кваліфікувати як замах на його давання.
Статтею 15 КК України передбачено, що замахом на кримінальне правопорушення є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_6 попросила не притягувати її до адміністративної відповідальності, запропонувала та надала неправомірну вигоду, поклавши на стіл грошові кошти, однак працівник поліції ОСОБА_9 відмовився від отримання зазначеної неправомірної вигоди або її частини, повідомивши, ОСОБА_6 , що вона учинила кримінальне правопорушення, надавши неправомірну вигоду службовій особі. Тобто, службова особа відмовилася прийняти запропоновані гроші, а тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 369 КК України як закінчений замах на надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості, фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченої.
Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає, оскільки доводи, викладені в зазначеній скарзі, правильності висновків суду не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 05 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.369 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4