Справа № 441/397/21 1-кп/441/155/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2021 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської області кримінальне провадження у Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000022 від 30.01.2021 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вороців, Яворівського району, Львівської області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ст. 126-1 КК України, -
учасники процесу:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , у період часу з 10 січня 2020 року по 09 листопада 2020 року, по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, систематично, на грунті особистих неприязних відносин, вчиняв психологічне та економічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.
Зокрема, ОСОБА_3 , 10 січня 2020 року, близько 18 години 00 хвилин, по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, на побутовому грунті, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства та інші неправомірні дії, що проявились у висловлюванні нецензурними словами та погрозами побиття на адресу потерпілої, за що 24.01.2020 був притягнутий Городоцьким районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_3 , 23 вересня 2020 року, о 15 годині 00 хвилин та 28 вересня 2020 року о 14 годині 35 хвилин та того ж дня о 19 годині 45 хвилин, по місцю свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, на побутовому грунті, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства та інші неправомірні дії, що проявились у висловлюванні нецензурними словами на адресу потерпілої, за що 18.11.2020 був притягнутий Городоцьким районним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_3 , у період часу з 28 вересня 2020 року по 09 листопада 2020 року, будучи працездатною особою, не маючи постійного місця роботи, проживаючи у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, на побутовому грунті, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного насильства та інші неправомірні дії, що проявились у висловлюванні нецензурними словами на адресу потерпілої, а також вчинив відносно дружини ОСОБА_5 економічне насильство, що виразилось у розпорядженні спільно набутим під час шлюбу майном, що призвело до психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_5 .
Отже, вказаними систематичними психологічними та економічними насильницькими діями, ОСОБА_3 заподіяв своїй дружині ОСОБА_5 систематичні психологічні страждання та погіршив якість її життя.
У суді обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав повністю, обставини вчиненого не заперечив та показав, що дійсно у період з січня по листопад 2020 року мав конфлікти з своєю дружиною ОСОБА_5 , під час яких висловлювався на її адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, продав частину спільного майна, зараз усвідомив протиправність скоєного, шкодує, просив у потерпілої пробачення, з покликанням на каяття, наявність утриманців, просить його суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому стверджується зібраними в ході судового слідства та оціненим відповідно до ст. 94 КПК, доказами. Фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового слідства в судовому засіданні не оспорювались. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена в повному об`ємі, оскільки він вчинив домашнє насильство, тобто умисно, систематично вчиняв психологічне та економічне насильство щодо іншої особи, з якою він перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи, його дії суд кваліфікує за ознаками ст. 126-1 КК України.
Згідно з ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа № 634/609/15-к, провадження № 51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За наведеного, призначаючи покарання обвинуваченому згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до відповідальності, не працює, та обирає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Отже, враховуючи вищенаведене, і, зокрема, тяжкість злочину, характеристику особи обвинуваченого, який просив у потерпілої пробачення, його щире каяття та ставлення до вчиненого, нейтральну характеристику з місця проживання, наявність неповнолітнього утриманця, висновок органу пробації, його стан здоров`я, суд приходить переконання про можливість його виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, таке покарання є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись, ст. 370, ст. 373, ст. 374, ст. 395 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування обраного за цим вироком покарання з випробовуванням на один рік.

В порядку ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1