Справа № 128/1815/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2018 за №0000858 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Ободівка Тростянецького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2018 за №0000858 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України.

02 вересня 2021 року через канцелярію суду від обвинуваченого ОСОБА_4 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта прокурору та про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
У підготовче судове засідання з`явились прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ..

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви, в яких просили кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 розглядати у їх відсутність, при вирішені справи поклалися на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечували щодо розгляду справи у відсутність потерпілих, які не з`явилися та подали відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали подане обвинуваченим клопотання про закриття кримінального провадження із вказаних у ньому підстав. Клопотання обвинуваченого в частині повернення обвинувального акта прокурору не підтримали та просили його не розглядати. За доводами сторони захисту до дня повідомлення особі про підозру у даному кримінальному провадженні сплинув строк досудового розслідування, який визначений п. 1 ч. 2 ст.219 КПК України. Також, захисник стверджує, що обвинувальний акт у цьому провадженні був направлений до суду після закінчення двомісячного строку досудового розслідування з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, який визначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України і не був продовжений у встановленому порядку, а тому дане кримінальне провадження підлягає закриттю у підготовчому судовому засіданні, як це передбачено п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Прокурор заперечував проти закриття кримінального провадження, пояснив, що ОСОБА_4 у належний спосіб було оголошено про підозру, повідомлено про зміну раніше оголошеної підозри та вручено обвинувальний акт у вчиненні саме злочину. В подальшому ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області обвинувальний акт було повернуто прокурору з метою внесення із врахуванням вимог Глави 25 КПК України. В подальшому ОСОБА_4 було оголошено підозру і вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального проступку в спосіб і строки визначені КПК України. З врахуванням цих підстав вважає, що клопотання обвинуваченого та його захисника є необгрунтованим і безпідставним, а тому в його задоволенні просив відмовити.
Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та матеріали заяви обвинуваченого про закриття кримінального провадження дійшов такого висновку.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Положення ч. 1 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Частина 2 ст. 113 КПК передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.
Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК України стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК України і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.
Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК України було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотньої дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК України, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини.
Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (пункт 68), «Вемхофф проти Німеччини» (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).
В інтерпретації ж до чинного КПК України цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК України, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до частини 1 статті 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
За приписами ч. 10 ст. 290 КПК України, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.
Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з положеннями ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі № 752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі № 676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 991/6516/20).
Судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі Вищого антикорупційного суду (ухвала Вищого антикорупційного суду від 24 вересня 2020 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 03 листопада 2020 року у справі № 991/6516/20).
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.
Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме Реєстру матеріалів досудового розслідування, 28 серпня 2018 року до ЄРДР за №000858 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення.
04 березня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР за №0000152.
Постановою прокурора ОСОБА_3 від 06 березня 2019 року кримінальні провадження за №000858 та за №0000152 було об`єднано в одне провадження та об`єднаному кримінальному провадженню було присвоєно №000858.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України, 20 березня 2019 року. Саме із вказаної дати почався перебіг строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, який встановлений п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України.
15 квітня 2019 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
13 травня 2019 року підозрюваному ОСОБА_4 направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження.
27 червня 2019 було складено та погоджено обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.07.2020 обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України було повернуто прокурору.
14 травня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України.
Також, 14 травня 2021 року було складено та затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2018 за №0000858 відносно ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України.

20 травня 2021 року вказаний обвинувальний акт з додатками подано до Вінницького районного суду Вінницької області.

Дослідивши вищеописану хронологію проведення слідчих та інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, суд дійшов до наступних висновків.
Двомісячний строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, протягом якого воно мало бути закінчене відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, слід обчислювати з 20.03.2019 (дня повідомлення особі про підозру) по 20.05.2019.
Відомостей про продовження строку досудового розслідування, як і відомостей про зупинення досудового розслідування, доданий до обвинувального акту, Реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000858 від 28.08.2018, не містить.

Проте, вперше обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який був складений та погоджений 27.06.2019, надійшов до суду 11.07.2019, тобто через 01 місяць 21 день після спливу встановленого законом строку досудового розслідування.
Оскільки у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався, а ОСОБА_4 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, дане кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягало закриттю.
Виходячи з такого, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 113, ст. 283, 284 КПК України, суд вважає, що після закінчення строку досудового розслідування прокурор не мав звертатися до суду з обвинувальним актом, оскільки кримінальне провадження підлягало закриттю.
Суд підкреслює, що строк досудового розслідування не є простою формальністю. Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після повідомлення особі про підозру звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбаченого ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК України, що підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.
Так, Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі «Карт проти Туреччини» (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі «Вемхофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.
Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 у справі №556/1381/18, залишив без змін ухвали суду першої інстанції про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, та відповідної ухвали суду апеляційної інстанції у кримінальному провадженні, в якому: з моменту оголошення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду минуло більше двох місяців, строк досудового розслідування щодо цього підозрюваного не був продовжений у встановленому законом порядку і не зупинявся, злочин, у вчиненні якого підозрюється особа, не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд і в ухвалах від 26.05.2020 у справі №712/6375/18, від 13.10.2020 у справі №243/11589/19, від 17.02.2021 у справі №344/6630/17, якими відмовлено в відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами прокурора в кримінальних провадженнях, закритих на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України судом першої інстанції у зв`язку з направленням обвинувального акта до суду поза межами строку досудового розслідування.
Отже, особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.
Тому, застосування передбачених законом наслідків пропуску такого строку як строк досудового розслідування не є зайвим формалізмом, оскільки строки досудового розслідування є граничними, а положення ч. 5 ст. 294 КПК України виключає можливість суду поновити строк досудового розслідування, що завершився.
Оскільки судом установлено наявність підстави для закриття кримінального провадження, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, що перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, суд згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, приймає рішення про закриття кримінального провадження.
Доводи прокурора про необгрунтованість та безпідставність клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження, оскільки спочатку у визначений законом порядок та строк обвинуваченому було оголошено підозру у вчиненні злочину, а після повернення обвинувального атка за ухвалою суду від 31.07.2021, обвинуваченому ОСОБА_4 було оголошено підозру у вчиненні кримінального проступку та у визначений законом строк направлено обвинувальний акт до суду, не заслуговують на увагу з огляду на те, що, як і обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину так і обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку були направлені до суду поза межами строку визначеного ст.ст. 219, 294 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 27, 219, 284, 290, 314 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2018 за №0000858 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 343, ч. 1 ст. 357 КК України, закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Ухвала про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1