ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/1237/20 Номер провадження 11-кп/814/474/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

за участю прокурора: ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у виді одного року трьох місяців позбавлення волі і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять ) років 3 ( три ) місяці

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою взявши його під варту з зали суду після проголошення вироку.

Термін відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 18 грудня 2020 року.

За вироком суду , обвинувачений ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став і повторно, в період іспитового строку, вчинив новий злочин за наступних обставин:

06.10.2020 року, ОСОБА_7 перебуваючи в с. Харенки Шишацького району Полтавської області, близько 12-00 годин, підійшов до домогосподарства потерпілої ОСОБА_9 , що знаходиться у вказаному населеному пункті по АДРЕСА_2 , де маючи намір на здійснення крадіжки велосипеда « Аіст» із приміщення гаража домогосподарства ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження віконної рами, через вікно проник до приміщення гаража, звідки і викрав велосипед марки « Аіст» чорного кольору вартістю 966,67 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму, та довів свій злочинний намір до кінця.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала
Не погодившись з вказаним рішенням суду , адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати внаслідок його суворості та вирішити питання про призначення йому примусових заходів медичного характеру.

Апеляційні вимоги адвокат мотивує тим , що відповідно до відповіді КП «Миргродська ЦРЛ» ОСОБА_7 тривалий період перебував під наглядом психіатрів. Вказані обставини на період розгляду кримінального провадження не були відомі. Вказані обставини , на переконання адвоката , дають підстави для призначення ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру чи пом`якшення призначеного покарання.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні
В судовому засіданні обвинувачений та адвокат апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити. При цьому просили пом`якшити призначене покарання та застосувати положення статті 69 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону.

Фактичні обставини по справі в апеляційній скарзі не оспорюються, не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів відповідно до положень статті 404 ч.3 КПК України.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до статті 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб:

1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння;

2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення;

3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Як вбачається із акту судово психіатричного експерта№ 126 від 07.04.2021, ОСОБА_7 під дію ч.2, ч.3 ст.19 та під дію ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед судом.

На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Отже доводи апеляційної скарги щодо необхідності призначення примусових заходів медичного характеру є необґрунтованими.

Не є переконливими також і доводи апеляції щодо суворості призначеного обвинуваченому покарання та необхідності застосування положень ст.69 КК України.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку суду щодо ОСОБА_7 , призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, якою суд визнав щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність судимостей за вчинення злочинів, вчинення злочину в період іспитового строку.

Врахувавши зазначені обставини суд прийшов до висновку про необхідність призначення реального покарання і в тому числі за правилами статті 71 КК України.

Із вказаним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Підстав вважати призначене обвинуваченому покарання вочевидь несправедливим через його суворість, колегія суддів не знаходить. Не знаходить колегія суддів підстав і для застосування положень статті 69 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Доводи апеляції в цій частині вказаних висновків не спростовують і в тому числі щодо неможливості застосування положень статті 69 КК України.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу, що обвинуваченому до покарання призначеного попереднім вироком, фактично приєднано лише 3 місяці позбавлення волі.

Якихось нових обставин, які б не були враховані судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Та обставина, що суд не мав у своєму розпорядженні повної інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого, істотним чином не впливають на прийняте рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. , ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 18 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

___________ _____________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4