Справа № 289/1526/21
Номер провадження 1-кп/289/151/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000086 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2021 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-вироком Радомишльського районного суду від 19.12.2002 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. ст. 70, 75, 104 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-вироком Радомишльського районного суду від 03.02.2004 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

-вироком Радомишльського районного суду від 22.05.2014 за ч. 3 ст. 185, ст. ст. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які в установленому порядку не знята та не погашена, вчинив новий злочин за наступних обставин.

Так, 20 червня 2021 року близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до господарства в якому раніше проживав, яке належить ОСОБА_9 , що розташоване за адресою АДРЕСА_3 , де побачив раніше знайомого ОСОБА_6 .

В подальшому між ОСОБА_4 , його колишньою співмешканкою ОСОБА_9 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, маючи умисел на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, витягнув з кишені своїх штанів розкладний ніж та, тримаючи його в правій руці, наніс ним один удар в область живота з ліва ОСОБА_6 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної порожнини з пошкодженням мочевидного відростку та печінки, які по своїй категорії відносяться до тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що виразилось в заподіянні ОСОБА_6 умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для його життя в момент заподіяння.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та показав, що дійсно за вищевказаних обставин заподіяв ОСОБА_6 умисне тяжке тілесне ушкодження, а саме, що 20.06.2021 о 17 годині приїхав до домоволодіння колишньої співмешканки ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де на подвір`ї побачив потерпілого з яким у нього відбулась розмова, та оскільки обвинувачений перебував в стані сп`яніння, під час вказаної розмови на фоні ревнощів ОСОБА_4 дістав з кишені розкладний ніж та правою рукою наніс ним один удар потерпілому в живіт. Після цього, перебуваючи в стані шоку від скоєного, обвинувачений присів та чекав на поліцію. Крім того, обвинувачений зазначив, що після розгляду справи має намір відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду в сумі 15 тисяч гривень. В судових дебатах обвинувачений запевнив суд, що жалкує за скоєне та звернув увагу на те, що після вчинення наведеного злочину він переоцінив життєві цінності, більше не вживає алкоголю, почав вивчати Біблію, у зв`язку із чим став спокійнішим. В майбутньому не буде заважати потерпілому та ОСОБА_9 , а буде навідувати своїх дітей лише з метою надання їм допомоги.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що 20.06.2021 о 17 годині на подвір`ї будинковолодіння ОСОБА_9 відпочивав та пив каву. В цей же час на це подвір`я зайшов обвинувачений з яким потерпілий привітався. Однак, обвинувачений зненацька безпричинно вдарив його ножем у живіт. Потерпілий після цього вибіг з подвір`я на вулицю, де попросив перехожих викликати йому швидку допомогу, яка згодом доправила його до лікарні. На думку потерпілого, вказаний злочин обвинувачений скоїв через ревнощі, оскільки у нього з ОСОБА_9 раніше були стосунки. Потерпілий просив суд суворо не карати обвинуваченого, звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки він примирився з обвинуваченим та вірить, що останній відшкодує йому збитки у сумі 15 тисяч гривень.
За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим та потерпілим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. При цьому, ОСОБА_4 та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Враховуючи вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин, наявність обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, тобто щире каяття, та обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, а саме рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашені судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, та приймаючи до уваги зазначені обставини у їх сукупності, а також думку потерпілого ОСОБА_6 , який просив суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України та вважає за необхідне обрати йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Суд також приймає до уваги досудову доповідь органу з питань пробації, в якій зазначено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення з боку обвинуваченого оцінюється як високий, однак враховуючи всі обставини справи, запевнення обвинуваченого, що подібного в майбутньому не вчинятиме, пом`якшуючу покарання обставину, відсутність тяжких наслідків, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння, думку потерпілого, а також враховуючи, що відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, суд, погодившись з позицією обвинувачення та захисту, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за його поведінкою в період іспитового строку.
Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Арешт на майно не накладався. Цивільний позов потерпілим не заявлено. Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вбачається. Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області, а саме: - одяг обвинуваченого, який міститься в спецпакеті №7114256 - повернути ОСОБА_4 ; одяг потерпілого, який міститься в спецпакеті №7116112 - повернути ОСОБА_6 ;

- паперовий конверт з кухонним ножем та паперовий конверт зі складним ножем - знищити.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1