Кримінальне провадження № 1-кс/760/9155/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про накладення арешту на майно

08 жовтня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (посвідчення),

розглянувши клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

06.10.2021 до Солом`янського районного суду надійшло вказане клопотання в якому ставиться питання про арешт майна.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 06.10.2021 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

У вказаному клопотанні прокурор просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 для попередження можливої неправомірної реєстрації та відчуження.

Вимоги клопотання обґрунтовані, зокрема, наступним:

«Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000066 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, об`єктами нерухомості, а саме квартирами, розташованими за адресами: АДРЕСА_2 , які належали на праві власності померлій у якої відсутні родичі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер актового запису про смерть № НОМЕР_1 від 13.05.2021 року. Поховання здійснено за рахунок держави на підставі дозволу на видачу трупа Солом`янської окружної прокуратури м. Києва №(10-59)388-вих-21 від 07.05.2021.
Згідно інформації КП КМР «Київське міського бюро технічної інвентаризації» квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі договору довічного утримання, посвідченого 13.03.2003 року.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, по вказаному об`єкту нерухомості 27.05.2005 вилучено обтяження у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від 24.07.2005 зареєстрованого відділом реєстрації смерті у м. Києві та зазначено власником ОСОБА_4 .
Згідно інформації КП КМР «Київське міського бюро технічної інвентаризації» інший об`єкт нерухомості квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_4 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 17.08.1999 та договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 30.12.1999 року.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на зазначений об'єкт нерухомості, право власності не зареєстровано.
Відповідно до інформації наданої Солом`янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей зміну імені відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.
Згідно інформації Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації ЦМУЮ (м. Київ) за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про народження, шлюб, розірвання шлюбу, народження дітей зміну імені відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.
Разом з цим, до Солом`янської окружної прокуратури м. Києва звернулась Голова ОК ЖБК «Марс-2» ОСОБА_7 , яка повідомляє смерть ОСОБА_4 та відсутність родичів у померлої.
Таким чином, досудовим розслідуванням осіб з якими померла ОСОБА_4 перебуває в родинному зв`язку на даний час, не встановлено.
Згідно інформації зі Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстровані.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
Проте, наявні особи, які стверджують що перебувають з померлою ОСОБА_4 в шлюбних відносинах без реєстрації.
З огляду на викладене, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.190 КК України (попередня кваліфікація).
Враховуючи вищевикладене, постановою про визнання предметів в якості доказів процесуальним керівником у кримінальному провадженні вищезазначена квартира визнана речовим доказом.
З метою попередження можливого неправомірного заволодіння та подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який належатиме територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, або законним спадкоємцям померлої ОСОБА_4 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно».

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі ст. 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте вказані правові положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, що є предметом розгляду, подано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, матеріали справи містять постанову прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва від 05.10.2021 про визнання об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 000066 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На підставі зазначених правових норм та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме: квартиру, об`єкт житлової нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , у зв`язку з наявністю ризиків відчуження майна, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності (яке фактично полягатиме лише в обмежені права розпорядження), та наслідків арешту майна завданням кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеними підстави накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , із забороною розпоряджатися нею (відчужувати, передавати у власність іншим особам).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 167 170-173, 309, 310, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000066 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1