Справа№ 938/742/21
Судове провадження № 1-кп/938/29/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2021 за № 0000060, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селище Верховина Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, депутатом не обирався, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021 за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт (покарання відбув),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив при наступних обставинах: так, ОСОБА_3 26.08.2021 в обідню пору доби, перебуваючи в приміщенні житлового будинку потерпілого ОСОБА_5 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що ОСОБА_5 вийшов з кімнати житлового будинку, повторно, таємно викрав з під подушки на ліжку грошові кошти потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3000 грн та 100 дол США, чим заподіяв останньому майнової шкоди на загальну суму 3000 грн та 100 дол США.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні 25.01.2022 захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 подав до суду угоду про примирення від 25.01.2022, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 .

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, просив затвердити угоду про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, ОСОБА_3 вказав, що вищезазначена угода про примирення укладена ним з потерпілим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, йому зрозумілі та роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про примирення обвинуваченого з потерпілим.

Під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_5 ствердив, що не має до обвинуваченого претензій. Угода між ним та ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, йому зрозумілі.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечив проти укладення угоди про примирення обвинуваченого з потерпілим.

Заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу затвердження угоди про примирення, суд приходить до висновку, що така підлягає до затвердження з ухваленням обвинувального вироку.

За змістом угоди обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та обставини вчинення цього кримінального правопорушення, зокрема факт повторного, таємного викрадення чужого майна, а саме грошових коштів потерпілого ОСОБА_5 в сумі 3000 грн та 100 дол США, та заподіяння останньому майнової шкоди на суму 3000 грн та 100 дол США, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану шкоду.

За умовами угоди ОСОБА_3 погоджується з обумовленим видом та строком покарання та погодився понести покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Дослідивши обвинувальний акт та угоду про примирення, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і ч.2 ст.185 КК України та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, роз`яснивши обвинуваченому та потерпілому положення ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про примирення між обвинуваченим та потерпілим, укладену 25.01.2022 та ухвалює обвинувальний вирок.

При цьому, суд вважає, що підстав, визначених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено. Зокрема, сторонами угоди про примирення узгоджено покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а тому підстав для висновку про невідповідність угоди вимогам Кримінального кодексу України, Кримінально процесуальному кодексу України, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку. При цьому, визнана органом досудового розслідування обтяжуюча покарання обставина, рецедив злочину, не може бути визнана судом як обтяжуюча, оскільки така є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи наведене, суд вбачає за належне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді про примирення міру покарання, що передбачена санкцією ч.2 ст.185 КК України, а саме: у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

В той же час, ч. 4 ст.70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КПК України.

За ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021 ОСОБА_3 було визнано винним за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят годин) громадських робіт.

Згідно з довідкою від 24.01.2022 №38/2/75-22 виданою Верховинським районним сектором філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, ОСОБА_3 знятий з обліку 19.01.2022 у зв`язку з відбуттям покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Враховуючи наведене, суд на підставі ч.4 ст.70 КК України вважає за необхідне шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначивши ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Разом з тим, керуючись принципом індивідуалізації покарання, зважаючи на відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021, характер скоєного злочину та особу винного, який свою вину визнав та у вчиненому щиро розкаявся, повністю відшкодував завдану шкоду, за місцем проживання характеризується добре, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 314, 370, 371, 373, 374, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення, укладену 25 січня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 02.09.2021 за № 0000060.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене угодою покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.09.2021, більш суворим покаранням за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7