Провадження № 1-кп/201/908/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, відомості про яке 26 липня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшло клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, відомості про яке 26 липня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначив про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено особу, яка вчинила злочин із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 366 КК України, яке відноситься згідно з положеннями ст. 12 КК України до нетяжкого злочину, при цьому, з моменту його вчинення минуло більше п`яти років, що, згідно з вимогами ст. 49 КК України, свідчить про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а отже є підставою для закриття цього кримінального провадження відповідно до пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття кримінального провадження № 0000048 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та просила його задовольнити.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали клопотання і долучені до нього матеріали, зібрані під час досудового розслідування, суд доходить до таких висновків.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000048 від 26.07.2016 року, Відділенням поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області розпочато досудове розслідування за фактом того, що протягом 2014 року по 2016 рік службові особи Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара внесли неправдиві відомості, щодо складання іспитів, захисту дипломних робіт, тощо та у подальшому забезпечили отримання дипломів державного зразка студентам, які у вказаний період часу перебували за межами території України, за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що підставою для закриття кримінального провадження необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

Згідно наданих прокурором матеріалів вбачається, що з 2017 року по вказаному кримінальному провадженню будь-яких слідчих дій не проводилось.

Більш того, 16 лютого 2021 року прокурором ОСОБА_4 були надані письмові вказівки слідчому по даному кримінальному провадженню, щодо проведення відповідних слідчих дій, 22 лютого 2021 року слідчим ОСОБА_5 було надано письмове доручення сектору кримінальної поліції Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, про проведення слідчих (розшукових дій), проте будь-яких слідчих дій проведено не було, а відтак вказує на те, що органом досудового розслідування не було виконано в повній мірі положення ст. 2 КПК України та не вжито всіх заходів для встановлення об`єктивної істини по справі.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування та прокуратури норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Відтак, в даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме принципу верховенства права та матиме формальний характер, у зв`язку з чим, клопотання прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 26, 38, 91-93, 219, 284, 314, 369-372 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про закриття кримінального провадження, відомості про яке 26 липня 2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1