КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/793/2021 Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала

Іменем України

11 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0004317 за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року щодообвинуваченого ОСОБА_7 ,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
На вирок суду прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , подана апеляційна скарга, в якій прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 309 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років позбавлення волі.

20 травня 2020 року прокурором, який бере участь в суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 подано клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування доводів клопотання, прокурор зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 протягом 2019 та 2020 років за викликами в судові засідання суду апеляційної інстанції не з`являвся, за адресою місця реєстрації не проживає та місце його проживання невідоме, а тому наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватись від суду та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Крім того, прокурором заявлено клопотання про оголошення ОСОБА_7 у розшук.

Ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2020 року задоволено клопотання прокурора та ОСОБА_7 оголошено у розшук.

11 жовтня 2021 р. ОСОБА_7 було затримано та доставлено до Київського апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу, позицію обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

З врахуванням характеру висунутого ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який ухилявся від явки до суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим був оголошений у розшук та відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, такий ризик існує і виправдовує застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу іншого заявленого прокурором ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, окрім того згідно вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.02.2021 вчинив новий злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, вже після постановлення вироку у даній справі, не працює, тобто не містить постійного джерела доходу, а тому з великою ймовірністю існує і ризик того, що обвинувачений може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню ризикам, передбаченим п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на даному етапі провадження, яке наразі переглядається судом апеляційної інстанції клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
На підставі викладеного, враховуючи обставини кримінального провадження, майновий стан обвинуваченого, інші дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що в даному кримінальному провадженні необхідно визначити розмір застави, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47580 гривень, оскільки саме такий розмір, на переконання колегії суддів, зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України у випадку внесення застави.
Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Клопотання прокурора, який бере участь в суді апеляційної інстанції ОСОБА_10 задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк60 діб, до 09 грудня 2021 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, що не перевищує розмір встановлений п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47580 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, ; код банку: 820172; назва банку: ГУ ДКСУ у м. Києві; номер рахунку за стандартом IBAN: НОМЕР_1 .
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки:
- з`являтися до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави до 09 грудня 2021 року.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий відповідній уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити усно і письмово суд.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4