В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2021 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9
учасників кримінального провадження:
представника потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2021 року за №0001869 по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Улан-Батор, Монголії, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 262 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 23 год. 00 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні кімнати відпочинку помічника чергового частини, що розташована у будівлі штабу військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного власного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно викрав, шляхом підняття з підлоги кімнати відпочинку помічника чергового частини, закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 та видані 07.08.2021 ОСОБА_12 для несення чергування, пістолет марки «пістолет Макарова», серійний номер « НОМЕР_2 », що є нарізною вогнепальною зброєю, придатною для стрільби, вартістю 2556,11 грн., споряджений 7 набоями калібру 9 мм, що є боєприпасами нарізної вогнепальної зброї бойовими пістолетними патронами, калібру 9*18 мм, що споряджені кулями зі сталевим осердям, вартістю 3,36 грн., які поклав до кишені своїх шортів.

Далі, після прибуття військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 до кімнати відпочинку помічника чергового частини, на вимогу останніх, приблизно о 23 год. 05 хв. ОСОБА_8 залишив указане приміщення, та доводячи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на викрадення вогнепальної зброї та боєприпасів, до кінця, утримуючи в кармані шортів при собі пістолет марки «пістолет Макарова», серійний номер « НОМЕР_2 », споряджений 7 набоями до нього калібру 9 мм, залишив місце скоєння злочину разом з викраденим майном.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст.262 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у викраденні вогнепальної зброї та бойових припасів.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту, сторони обвинувачення та учасників кримінального провадження.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

Прокурор, у зв`язку із визнавальною позицією обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення, під час судового розгляду вважав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, застосувавши положення ч.3 ст.349 КПК України.

Представник потерпілого під час судового розгляду також не заперечував щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого, оскільки шкода під час досудового розслідування була відшкодована в повному обсязі.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнанні ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 надав покази, відповідно до яких повідомив, що наприкінці весни 2021 року продав прапорщику ОСОБА_12 на умовах розстрочки автомобіль марки «Мазда-6», за 2200 доларів США, які останній мав повертати певними частинами. Станом на 07.08.2021 прапорщик ОСОБА_12 мав перед ним заборгованість у сумі 600 доларів США. 07.08.2021 у вечірній час, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у м. Біла Церква Київської області, з метою повернення решти грошових коштів у сумі 600 доларів США, та обізнаним про те, що прапорщик ОСОБА_12 чергує у військовій частини НОМЕР_1 , зателефонував останньому та домовився з ним про зустріч. В той же день, приблизно о 22 год. 20 хв., прибув з водієм на автомобілі марки «Ауді А6» до контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ). Через те, що прапорщик ОСОБА_12 не відповідав на його телефонні дзвінки, вирішив без дозволу чергового контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_1 незаконно проникнути на територію військової частини та відповідно зайшов у приміщення кімнати відпочинку помічника чергового частини, що розташована у будівлі штабу цієї ж військової частини, яке на той час не освітлювалося, де на ліжку у лежачому горизонтальному положенні помітив прапорщика ОСОБА_12 , який не приходячи до тями хрипів. Підійшовши до ОСОБА_12 , не помітивши наявність у останнього кульового вогнепального поранення голови, під час спроби його підняти, помітив пістолет марки «пістолет Макарова», який випав на підлогу біля ліжка, де лежав ОСОБА_12 .. У цей час раптово виник умисел, направлений на викрадення вказаного пістолета з набоями, який поклав до кишені своїх шортів, після чого залишив указане приміщення та відвіз зброю до власного гаражного приміщення, де сховав у печі. Після чого добровільно повернув вказаний пістолет з набоями працівникам СБУ. Під час судового розгляду винуватість у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив, що активно сприяв під час досудового розслідування розкриттю злочину, а також, що перебував в стані алкогольного сп`яніння.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

До матеріалів провадження надано документи, зокрема паспорт на ім`я ОСОБА_8 на підтвердження особи обвинуваченого, картку платника податків, (а.п.140-142), свідоцтво про народження сина ОСОБА_13 , 30.01.2012 року серії НОМЕР_3 (а.п.143), посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 (а.п. 144), довідку про участь особи у здійсненні заходів і забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення №959 від 27.11.2020 року (а.п.145), службову характеристику за останнім місцем проходження служби, яка є виключно позитивною (а.п.146), роздруківку газоаналізатора Alcotester 7510 ARLM №0298 від 08.08.2021 року, згідно якої вміст алкоголю в крові ОСОБА_8 складає 0.75 проміле (а.п.147), рапорт поліцейського ОСОБА_14 щодо освідування ОСОБА_8 (а.п.148), свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №12-01/1862 (а.п. 149), вимогу УІТ ГУ НП в Київській області №27378 від 18.08.2021 року про судимість обвинуваченого (а.п. 137), який раніше не судимий, довідку-характеристику за місцем проживання (а.п.139), згідно якої обвинувачений характеризується добре, медичну довідку №1378 від 25.08.2021 (а.п.138), згідно якої обвинувачений на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, витяг з наказу №287 від 27.11.2020 року (а.п.58), згідно якого прапорщик ОСОБА_8 вибув на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 , поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України, без кваліфікуючих ознак, а саме у викраденні вогнепальної зброї та бойових припасів.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, яка визначена п.1 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, які, зокрема, виявились у його поведінці (в тому числі посткримінальній) та відношенні до скоєного.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (постанова ВС ККС від 18 вересня 2019 року у справі №166/1065/18). Так, суд установив, що обвинувачений, не будучи викритим та затриманим, добровільно повідомив про вчинення ним злочину правоохоронний орган, не ухилявся від слідства та суду, давав визнавальні показання протягом досудового розслідування та під час судового розгляду, свою провину визнав, щиро розкаявся та висловив жаль з приводу учиненого ним діяння, активно сприяв розкриттю злочину.

Іншою обставиною, що пом`якшує покарання, яка визначена п.2 ч.1 ст.66 КК України, суд визнає добровільне усунення заподіяної шкоди, оскільки обвинуваченим було добровільно видано правоохоронному органу викрадену зброю з боєприпасами відразу після вчинення ним злочину.

Інших обставин, із тих, які не визначені ст. 66 КК України, але б тією чи іншою мірою могли б впливали на пом`якшення покарання, суд не виявив. Посилання захисника про вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу випадкових обставин, як на обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, на думку суду не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Обставиною, що обтяжує покарання, згідно п.13 ч.1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказана фактична обставина не оспорювалась обвинуваченим ОСОБА_8 та підтверджується дослідженими матеріалами кримінального провадження.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

Представник потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримала позицію прокурора щодо реальної міри покарання для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 просив суд суворо його не карати та врахувати обставини, які пом`якшують його покарання, дати шанс на виправлення.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просив врахувати особу обвинуваченого, його вік, наявність в нього статусу учасника бойових дій, відношення до вчиненого, наявність утриманців, обставин, які пом`якшують покарання, позитивні характеристики, відсутність судимостей та застосувати положення ст.69 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того, просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від оплати процесуальних витрат повністю і компенсувати такі витрати за рахунок коштів Державного бюджету України.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжкого відповідно до ст. 12 КК України та є злочином проти громадської безпеки, особу винного, його ставлення до вчиненого та наслідків, відсутність в нього судимостей, перебування на обліку військовозобов`язаних, наявність права на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, відсутність офіційного місця працевлаштування, наявність утриманця - малолітньої дитини ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутність відомостей щодо перебування на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, наявність позитивних характеристик за місцем проживання та останнім місцем роботи, думку представника потерпілого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та вважає, що наявні підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання у межах санкції частини 1 статті 262 КК України у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Призначення ОСОБА_8 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Підстав для застосування положень статі 69 КК України, попри наявність обставин які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд не вбачає з огляду на наступне. Врахувавши особу винного, зокрема його зухвалу поведінку під час вчинення кримінального правопорушення, яка полягала у незаконному проникненні на територію військової частини в стані алкогольного сп`яніння, його спеціальний статус, як колишнього військовослужбовця, тобто особи, діяльність якої безпосередньо була пов`язана з використанням стрілецької зброї та те, що обвинувачений був обізнаний з вимогами статутів Збройних Сил України, Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України зокрема, щодо категоричної заборони передавати будь-кому особисту зброю та боєприпаси, розуміючи статус та характеристики даної зброї і боєприпасів, а саме як військове майно, яке є вогнепальною зброєю та боєприпасами, придатними для стрільби та достеменно усвідомлював наслідки зникнення їх з території військової частини як для ОСОБА_12 , так і для обороноздатності військової частини загалом, викрав зброю та боєприпаси у військовослужбовця, який перебував у безпорадному стані з вогнепальним пораненням голови та майже не подавав ознак життя, а тому, на думку суду вказане свідчить про неможливість застосування більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Також, суд вважає безпідставними доводи сторони захисту щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від сплати процесуальних витрат.

Згідно ч.1 ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.

Отже, наведена норма не зобов`язує, а наділяє правом суд за наявності для того об`єктивних підстав зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити обвинуваченого від їх оплати повністю або частково, враховуючи його майновий стан. Такий стан є поняттям оціночним та для оцінки майнового стану обвинуваченого слід враховувати розмір його заробітку, пенсії, стипендії, грошових доходів від підприємницької діяльності, тощо, а також наявність на утриманні непрацездатних осіб, що повинно бути доведено належними документами, які підтверджують фінансову неспроможність обвинуваченого.

Натомість, наведені аргументи захисника щодо неможливості сплати обвинуваченим ОСОБА_8 визначеного розміру процесуальних витрат, через відсутність офіційного місця працевлаштування та перебування у скрутному матеріального становищі, не заслуговують на увагу суду, оскільки такі твердження сторони захисту не мають належного доказового підтвердження. Крім того, суд звертає увагу на особу обвинуваченого, який за віком та станом здоров`я є повнолітнім та працездатним, а тому сукупний розмір процесуальних витрат в сумі 12 376, 25 грн., на переконання суду, не може свідчити про матеріальну неспроможність обвинуваченого сплатити вказану суму процесуальних витрат.

6. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання доцільності обрання чи продовження дії запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами. У вказаному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 застосовувався захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, термін дії якого закінчився 11 жовтня 2021 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до п.3 ч.9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст..124 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 10.08.2021 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 262 КК України, ст.ст.7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
1. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 262 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

2.На підставі статті 75 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

3.Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, що передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

4.Згідно частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 07 грудня 2021 року.

5.Нагляд за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

6.Речові докази на підставі п.3 ч.9 ст.100 КК України:

- 7 патронів калібру 9*18 мм та пістолет системи Макарова (ПМ) серія НОМЕР_2 , які поміщено до спецпакету №0010602 та відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 26.08.2021, направлення вогнепальної зброї та боєприпасів на зберігання від 16.09.2021 за №30562/109/1100/02, передані до УЛМТЗ ГУ НП в Київській області повернути власнику військовій частині НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон «Ксяомі», який відповідно до постанови про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 08.08.2021, розписки від 08.08.2021, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити власнику;

- шорти чорного кольору та футболку сірого кольору, які відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 13.08.2021, квитанції №1084/2021 від 16.09.2021, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області повернути власнику ОСОБА_8 ;

- змиви з рукоятки, затвору та спускового гачка пістолету ПМ № НОМЕР_2 , які запаковано до спецпакету №ЕХР0397752 разом з первинним пакуванням та зразки букального епітелію ОСОБА_8 , які запаковано до спецпакету №ЕХР0397751 разом з первинним пакуванням, які відповідно до постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 14.09.2021, квитанції №1072/2021 від 14.09.2021 зберігаються в кімнаті для зберігання речових доказів Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області - знищити.

7.Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави фактичну вартість проведення судових експертиз, за висновком № СЕ-19/111-21/38837-БД від 09.09.2021 року, згідно довідки, у розмірі 9 630 грн. 33 коп. та за висновком № СЕ-19/111-21/38968-БЛ від 18.08.2021 року, згідно довідки, у розмірі 2 745 грн. 92 коп., а всього 12 376 грн. 25 коп.

8.Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2021 року в справі №357/9274/21, провадження 1-кс/357/1721/21 на майно: 7 патронів калібру 9*18 мм та пістолет системи Макарова (ПМ) серія НОМЕР_2 , які поміщено до спецпакету №0010602 скасувати.

9.На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

10.Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

11.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

12.Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1