УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2022 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

перекладача ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що заявлене в межах кримінального провадження № 0000070 від 09 січня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінального Донецької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000070 від 09 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1, 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_4 ч. 2 ст. 307 КК України.
До обвинуваченої ОСОБА_5 застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою до 05.02.2022 року включно.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу, обраного у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, на підставі того, що ризики, відповідно до яких було обрано цей запобіжний захід, на даний момент не відпали та продовжують існувати, а саме, ризики переховування від суду, вчинення іншого кримінального провадження, впливу на свідків.
Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала, вказавши, що прокурором не наведено жодного нового обґрунтування ризиків. ОСОБА_5 , перебуваючи під домашнім арештом, спроб переховування від суду не вчиняла, тривалий час відвідувала судові засідання, судимостей не має.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував. Звернув увагу на стан здоров`я обвинуваченої та відсутність можливості отримання обвинуваченою належної медичної допомоги в умовах СІЗО. Вважав наявними підстави для зміни запобіжного заходу, обраного у відношенні ОСОБА_5 з тримання під вартою на нічний домашній арешт, або зміни розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечував. Звернув увагу суду на недоведеність прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на факти фальсифікування доказів по справі. Вказав на наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків, низки хронічних захворювань, відсутності судимостей. Факт тривалого тримання обвинуваченої під вартою розцінив як тиск на останню з боку сторони обвинувачення.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_11 проти клопотання прокурора заперечував, підтримав позицію інших захисників.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання прокурора заперечувала, підтримала позицію захисників.

Обвинувачена ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Підтримала позицію своїх захисників.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З кримінального провадження слідує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні декількох епізодів тяжкого злочину, що передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Приймаючи до уваги особу обвинуваченої, характер вчиненого правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, тяжкість покарання, яке може загрожувати обвинуваченій у разі визнання її винною, суд набуває висновку, що остання може переховуватись від суду, щоб уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення або вчинити новий злочин.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ризики, відповідно до яких обирався обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали та для їх запобігання необхідно застосувати саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, в зв`язку з чим, суд вважає, що міра запобіжного заходу ОСОБА_5 обрана відповідно до діючого законодавства.

Слід зазначити, що при наявності трьох малолітніх дітей, які мешкають разом з обвинуваченою, остання підозрюється у вчиненні низки епізодів злочинної діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, що становлять підвищену небезпеку, є вкрай небезпечним явищем, негативно впливають на життя, здоров`я та соціальне благополуччя населення, в тому числі, можуть негативно вплинути на дітей обвинуваченої

Суду не надано доказів, що унеможливлюють тримання обвинуваченої ОСОБА_12 під вартою в умовах СІЗО за її станом здоров`я. Навпаки, зі змісту документів, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_5 систематично отримує медичну допомогу, проходить обстеження у спеціалістів.

Зі змісту обвинувального висновку вбачається, що ОСОБА_5 знайома зі свідками, а тому, вона, у разі перебування на свободі, може впливати на останніх шляхом умовляння чи погроз з метою схилення до дачі неправдивих показань та викривлення істини по справі, спонукаючи до зміни наданих небажаних для них свідчень.

Відсутність фактів спроб здійснення тиску на свідків, або вчинення нових правопорушень, про що вказують захисники, на думку суду, обумовленні саме дією запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного у відношенні ОСОБА_5 .

Доводи захисника ОСОБА_13 про те, що тривале тримання під вартою є спробою тиску на ОСОБА_5 , судом не приймаються до уваги, оскільки утримання обвинуваченої в умовах СІЗО здійснюється на підставі ухвал суду, законність яких неодноразово перевірялася апеляційною інстанцією, а тривалість розгляду справи, в більшій частині обумовлена причинами, що не залежать від сторони обвинувачення та суду: неявкою адвокаті обвинуваченої ОСОБА_5 до судового засідання або неможливість частішого призначення судових засідань через зайнятість захисників у інших процесах; розглядом численних клопотань, що заявляються стороною захисту; поведінкою самої обвинуваченої ОСОБА_5 , яка систематично відмовляється брати участь у судових засідання особисто чи в режимі відео конференції.

Інші доводи сторони захисту не приймаються судом до уваги, оскільки на цій стадії процесу суд позбавлений можливості перевірити їх обґрунтованість та надати їм повну правову оцінку, що можливо лише у нарадчій кімнаті під час вирішення справи по суті.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи обвинуваченої, судом на даному етапі не встановлено.

У разі застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у тому числі у вигляді нічного домашнього арешту, як на цьому наполягала сторона захисту, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні, а тому, підстав зміни запобіжного заходу, обраного у відношенні обвинуваченої, чи зменшення суми застави, судом не вбачаються.

За вказаних обґрунтувань інші доводи адвокатів не приймаються до уваги як необґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 199, 217, 314-317, 334, 369-372 КПК України, Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1, 2 ст. 307 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)» строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 25 березня 2022 року включно.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу, обраного у відношенні ОСОБА_5 , з тримання під вартою на домашній арешт та про зміну розміру застави відповідно, - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду, обвинуваченою протягом семи днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 26.01.2022 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1