КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/201/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
13 січня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
представника ТОВ «Соліта» - адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна.
№ штрих кодуКількістьдата
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм кримінального процесуального права, суперечить загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.
Прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту майно з метою збереження речових доказів, із дотриманням вимог ст.ст. 170-172 КПК України.
Клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна мотивоване саме необхідністю зберегти речові докази, запобігти їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, перетворенню, передачі або відчуженню.
Крім того, постановою слідчого від 14.05.2021 вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, так як відповідно до ст. 98 КПК України вони є матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вказані речі (тимчасово вилучене майно), мають значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема на вказаному майні та носіях інформації можуть знаходитися документи та переписка, яка має значення для встановлення всіх обставин кримінального провадження.
Вилучені під час обшуку речі та майно відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до ст. 170 КПК України підлягають арешту.
Водночас, прийняття судом оскаржуваної ухвали створює невиправдані перешкоди для належного збору органом досудового розслідування доказів винуватості та негативно, згубно впливає на досягнення завдань кримінального провадження, його дієвості. За результатами винесення судом оскаржуваної ухвали від 30.08.2021, орган досудового розслідування позбавлений можливості реалізувати принцип верховенства права, в частині неминучості покарання особи за його порушення Закону.
В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без зміни, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Загальний об`єм експортованого обладнання складає понад 500 тон., вартість, якого, відповідно до митних документів експортера ТОВ «Компанія Укртехекспорт», складає понад 100 млн. грн.
Фактично, при подальшому митному оформленні придбаних ТОВ «Компанія Укртехекспорт» та ТОВ «ТВМ Холдінг» у ПАТ «Укртелеком» через компанію «прокладку» ТОВ «Соліта» комплектуючих (частин) різного роду телефонного обладнання останнє оформлюється службовими особами відділу митного оформлення «Малехів» митного посту «Північний» Галицької митниці ДМС України, а також службові особи митного посту «Краковець» Галицької митниці ДМС України, як готове до використання без проведення будь-яких ремонтних та відновлювальних робіт обладнання.
В подальшому зазначений товар, пройшовши процедуру митного оформлення як комплект електричних консолей з електронним обладнанням експортується ТОВ «Компанія Укртехекспорт» та ТОВ «ТВМ «Холдінг» на підприємство TDM ОСОБА_9 , (Республіка Польща), яке відповідно до інформації отриманої в ході досудового розслідування, займається виключно діяльністю пов`язаною з переробкою брухту і відходів, що містять дорогоцінні метали (tdm-electronics.com).
№ штрих кодуКількістьдата
Крім того, в ході обшуку вилучені копії товаро транспортних накладних та документів прийняття товару за період з 01.05.2020 по 13.05.2021 щодо товару, прийнятого ТОВ «Рабен Україна» за дорученням TDM Electronics, на 410 арк.
Проведеним оглядом вилучених в ході обшуку речей було встановлено, що вилучене майно фактично не представляє собою комплекти електричних консолей з електронним обладнанням, а є частинами такого обладнання, ззовні пошкодженими та непридатними до використання та які представляють собою предмети, схожі на плати та мікросхеми виробництва СССР, які мають численні механічні пошкодження, сліди демонтажу, виконаного руйнівним способом, відірвані конденсатори, вигнуті піни роз`ємів, тощо.
Згідно висновку експертів за результатами проведення комплексної судової товарознавчої, електротехнічної експертизи та експертизи металів і сплавів та виробів з них від 22.06.2021, надані на дослідження друковані плати з радіоелементами знаходяться в несправному стані та не можуть використовуватись за призначенням, як елемент схеми радіоприладу (відсутні захисні кришки реле, пошкоджена обмотка котушок реле та з`єднання радіоелементів з металізованими смужками та їх з`єднання виконано не промисловим способом кустарно). Крім того, елементи плат у своєму складі містять: мідь, золото, цинк, нікель, свинець, залізо, хром, паладій, іридій, осмій, родій, тощо.
Зазначене обладнання становить собою АТСК50/200 та АТСК 100/2000, яке протягом значного часу використовувалося за прямим призначенням у Львівській філії ПАТ «Укртелеком», а потім реалізовано по ланцюгу ПАТ «Укртелеком» - ТОВ «Соліта» - ТОВ «Компанія Укртехекспорт» - TDM Electronics.
Враховуючи інформацію з довідника дорогоцінних металів встановлено, що в комплексах електричних консолей з електронним обладнанням АТСК50/200 та АТСК 100/2000 відповідно паспортів формулярів та збірної інформаційної літератури містяться дорогоцінні метали, а саме: золото 1,7333 грамів, срібло 1810,221 грамів, платина 5,211 грамів, паладій 279,207 грамів.
Проведеним аналізом наведеної інформації є підстави вважати, що метою вивезення обладнання АТСК50/200 та АТСК 100/2000 за межі кордону України можливо є його дефектування та в подальшому реалізація його складових, а саме дорогоцінних металів (золото, срібло, платина, паладій).
Однак, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 за № 1329 «Про затвердження переліків товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, та квот на 2021 рік» обсяги квот товарів, експорт яких підлягає ліцензуванню: срібло (включаючи срібло з покриттям із золота або платини), у необробленому або у напівобробленому вигляді або у вигляді порошку (код УКТЗЕД 7106) та золото (включаючи золото з покриттям із платини), необроблене або напівоброблене, або у вигляді порошку (код УКТЗЕД 7108), відходи або брухт дорогоцінних металів чи металів плакованих дорогоцінними металами; інші відходи або брухт із вмістом дорогоцінних металів чи сполук дорогоцінним металів, використовуванні головним чином для добування дорогоцінних металів (код УКТЗЕД 7112) становлять 0 грамів.
Згідно інформації Державного казначейства України, за період з 22.12.2016 по 14.05.2021 суб`єктами господарювання, які задіяні у злочинній схемі з незаконного переміщення товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, відшкодовано наступні суми ПДВ:
Крім того встановлено, що Державною податковою службою під час проведення заходів оперативного реагування, подолання та контролю податкових ризиків ПДВ, встановлені ймовірні схеми ухилення від оподаткування, в яких задіяні ТОВ «Соліта», ТОВ «ТВМ Холдінг» та ТОВ «Компанія Укртехекспорт».
Таким чином, наведене вище свідчить про функціонування в зоні діяльності Волинської та Галицької митниць Державної митної служби України схеми неправомірного переміщення через митний кордон України брухту дорогоцінних металів пов`язаними між собою суб`єктами господарювання, шляхом підміни номенклатури товарів, чим завдаються збитки державному бюджету України в особливо великих розмірах.
Крім того, постановою слідчого від 14.05.2021 вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, так як відповідно до ст. 98 КПК України вони є матеріальними об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також, обґрунтування поважності причин пропуску строку на звернення до суду з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, прокурор не зазначає, а вважає, що вилучене майно підпадає під критерії ухвали слідчого судді про проведення обшуку, а тому немає статусу тимчасово вилученого майна, що на думку суду, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки спростовано доводами адвоката.
Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Також слідчий суддя взяв до уваги позицію Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року де зазначено: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна».
Крім того слідчий суддя встановив, що матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором разом зі слідчим в судовому засіданні не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та необхідності у застосуванні заходу забезпечення, як арешт майна.
Твердження прокурора, що у разі незастосування заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може призвести до втрати доказів по кримінальному провадженню, носить у собі абстрактний та неконкретизований характер, що не має під собою доказового обґрунтування, оскільки статус та категорія вилученого майна не вірно визначається та не відповідає ухвалі слідчого судді про проведення обшуку.
Також, слідчий суддя звернув увагу на те, що клопотання про проведення обшуку подано з порушенням строків звернення, чим порушує права товариства.
Окрім цього, ухвалою слідчого судді було орган досудового розслідування зобов`язано повернути вилучене майно, що свідчить про те, що дане питання вже було предметом розгляду слідчого судді та встановлено незаконність вилучення майна та відсутність необхідності застосування такого заходу кримінального провадження, як накладення арешту.
З врахуванням зазначеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що представником власника майна в судовому засіданні було доведено суду законність походження вилученого майна та відсутності необхідності в накладенні арешту на зазначене майно, а тому, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно, перевірялись судом першої інстанції, при цьому були вислухані доводи прокурора, слідчого та пояснення представника власника майна, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна та до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, тобто правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Разом з цим, прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.
Тому, жодних об`єктивних підстав вважати, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому є речовими доказами в даному кримінальному провадженні немає.
Слідчий суддя встановив, що відповідно до змісту клопотання постановою слідчого від 14.05.2021 вилучені речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Однак, сам по собі факт наявності постанови про визнання вказаного майна речовим доказом не є ключовим фактором, адже якщо виходити з структурного змісту норми ч. 3 ст. 170 КПК України, то слідує, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 указаного Кодексу, при цьому висновки слідчого судді не залежать від наявності у кримінальному провадженні постанови про визнання вказаного майна речовим доказом.
Отже, посилання прокурора на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону.
Постанова про визнання вказаного майна речовими доказами на яке прокурор просить накласти арешт в матеріалах клопотання взагалі відсутня.
Іншої мети накладення арешту на майно органом досудового розслідування не доведено та слідчим суддею не встановлено.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні.
Отже, клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні, визначених ч. 1 ст. 170 КПК України.
При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2021 було задоволено скаргу ТОВ «Соліта» та зобов`язано орган досудового розслідування повернути майно, яке було вилучене під час обшуку 13.05.2021, яке фактично було повернуто органом досудового розслідування на підставі акту прийому-передачі майна від 07.10.2021.

З огляду на зазначене, вказані в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються викладеним.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора, з викладеними у ній доводами без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170- 173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4