ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1561/18 Номер провадження 11-кп/814/208/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
та перекладача ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000257 за апеляційної скаргою адвоката ОСОБА_10 в інтересаї ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 23 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грузина, громадянина України, уродженця м.Сенаті, Республіки Грузія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою : АДРЕСА_2 , з вищою освітою, не працюючого, раніше судимого вироком Київського районного суду м.Полтава від 22.11.2017 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 4 місяців арешту,-

клопотання прокурора задоволено. Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів, починаючи з 10 год. 25 хв. 23 червня 2020 року по 10 год. 25 хв. 21 серпня 2020 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , не зникли, а застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки не здатне запобігти можливості ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, вплинути на свідків,
На вказану ухвалу суду захисник ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що ні обвинуваченому, ні його захиснику, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не надсилалося. Твердження суду в оскаржуваній ухвалі стосовно того, що обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є неправдивими.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_7 потребує обстеження на наявність онкологічного захворювання в спеціалізованому медичному закладі МОЗ України на стаціонарі. За таких обставин вважає, що ризик ухилення від суду є гіпотетичним.

На адресу суду від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в яких прокурор просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання вимог апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 , промову прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яке надійшло на підставі ухвали Полтавського апеляційного суду від 10.12.2018 року для розгляду по суті та передано з Великобагачанського районного суду Полтавської області у зв`язку зі зміною територіальної підсудності.
Прокурор в судовому засіданні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .
Під час досудового розслідування ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14.09.2018 року відносно ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 листопада 2018 року, який був продовжений ухвалою Шишицького районного суду Полтавської області від 12.11.2018 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 08.01.2019 року, від 25.02.2019 року, від 18.04.2019 року, від 11.06.2019 року, від 05 вересня 2019 року, від 22 жовтня 2019 року, від 04.12.2019 року, від 28.01.2020 року, від 17.03.2020 року та від 07.05.2020 року.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу, прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений може вчиняти дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставою для продовження строку тримання під вартою стала наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою є запобігання ризикам передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, так як обвинувачений може вплинути на свідків по кримінальному провадженні, які на даний час не допитані в суді, а відсутність постійного місця проживання ускладнить виклик обвинуваченого в судові засідання.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_7 , під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України, за один з яких передбачене покарання на строк до 15 років позбавлення волі, не працює та не має постійного джерела доходу, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, періодично змінював своє місце перебування та проживання, вчинив ряд злочинів в різних містах України і відносно нього є нерозглянуті кримінальні провадження в Краматорському міському суді Донецької області і Солом`янському районному суді м. Києва, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Доводи, які викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та були наведені в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання, щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить сторона захисту, у звязку з чим апеляційна скарга не підлягає заждоволенню.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановлено, а тому підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачається..

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 23 червня 2020 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 . ОСОБА_11 ОСОБА_4 .