Провадження № 1-кс/201/3414/2021
УХВАЛА
Іменем України

17 листопада 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 28.05.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 самовільно зайняв земельну ділянку по АДРЕСА_1 , на якій здійснює будівництво об`єкту нерухомості, у ьзв`язку з чим прокурор просив накласти арешт, заборонивши відчуження, розпорядження та/або користування на:

-земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 по фактичному розміщенню будівлі;

-трьохповерхову окремо розташовану будівлю, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, надав пояснення, які відповідають обставинам, викладеним у клопотанні.

Власник майна у судове засідання у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України не викликався, оскільки, на переконання слідчого судді, повідомлення власника майна або його представника чи законного представника про намір накладення арешту на зазначене майно може призвести до негативних наслідків, у тому числі передачу права власності на таке майно іншим фізичним або юридичним особам, що у свою чергу може вплинути на розумні строки проведення досудового розслідування та встановлення істини у справі, їх затягування.

На підставі ст.107 КПК України здійснювалось фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

За статтею 197-1 ч. 3 КК України відповідальність настає за самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, є встановлений законодавством порядок будівництва на земельних ділянках відповідних об`єктів (будівель та споруд),

Самовільне зайняття земельної ділянки - це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування (постійне, оренда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці).

Як свідчать матеріали клопотання, у провадженні слідчого відділу відділення поліції № 5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000052 від 28.05.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений час, але не пізніше 23.12.2020 року, самовільно зайнято земельну ділянку, площею 0,05 га, по АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка використовується по фактичному розміщенню будівель та споруд комерційного призначення, без будь-яких рішень про передачу у власність або надання у користування (оренду), в межах охоронних зон інженерних комунікацій.

Відповідно до Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельною ділянкою, № 1095-ДК/1140/АП/09/01/-21 від 14.09.2021 року, проведеного Головним Управлінням Держеокадастру у Дніпропетровській області, установлено, що у діях ОСОБА_4 , наявні порушення діючого законодавства, а саме: пункту «б» ст. 211 Земельного кодексу України, ст. 53-1 КУпАП, ст. 197-1 КК України. Окрім цього, обрахований розмір шкоди, заподіяної зазначеною особою, внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,05 га, по АДРЕСА_1 , який може становити 97 211 грн.

В ході огляду встановлено, що на вищезазначеній земельній ділянці, розташована окрема будівля, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт. Об`єкт розташований поблизу будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Встановлено, що будівля розташовується на відстані близько 10 метрів від будинку № 34, поруч зі стоянкою автомобілів. Територія огороджена металевим парканом, висотою близько 2 метрів. На території розташована споруда, висотою близько 10 метрів, яка має три поверхи. Шириною будівля близько 8 метрів, довжиною близько 10 метрів. Будівля виготовлена з газобетоних блоків та залізобетонних конструкцій. Наявна покрівля. Побудовані стіни, перекриття, вікна відсутні. Поруч з будівлею, на огородженій парканом території знаходяться будівельні матеріали цегла, металеві конструкції. Вхід на територію обмежений парканом, двері зачинені. Поруч з парканом, зі сторони вільного доступу знаходиться будівельне сміття. На паркані знаходиться табличка «Об`єкт під охороною». Огляд проведений зі сторони вулиці, на огороджену парканом територію вхід не здійснювався.

Окрім цього, встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений час та спосіб, здійснено самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці. Так, на земельній ділянці площею 0,05 га, зведена самовільно споруда, висотою близько 10 метрів, яка має три поверхи. Ширина будівлі близько 8 метрів, довжина будівлі близько 10 метрів.

Встановлено, що об`єкт нерухомості знаходиться на земельній ділянці, яка, відповідно до інформації Публічної кадастрової карти України, не має кадастрового номеру, не перебуває у власності чи оренді, тобто є комунальною власністю територіальної громади міста Дніпра.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , особи, які перебували на території огородженої земельної ділянки, показали, що вони знаходяться на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , з метою будівництва нового об`єкту нерухомості, працевлаштовані не офіційно, за пропозицією ОСОБА_7 .

Встановлено, що 23.12.2020 року, на адресу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, надійшло повідомлення від ОСОБА_4 , про початок виконання будівельних робіт (ДП 51), за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: реконструкція квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху.

Зазначена житлова площа квартири 51,2 кв. м., загальна площа квартири 92,5 кв. м., поверховість 1.

Зазначено про відсутність документів на земельну ділянку. Підстава відсутності: Реконструкція об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_4 , проте її загальна площа складає 46,4 кв. м., двох кімнатна житлова квартира.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , показав, що в період часу з 2012 року по 2021 рік перебував у статусі фізичної особи підприємця за основним видом діяльності - архітектор. Також повідомив, що до "Повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 " не має ніякого відношення, хоча й у ньому зазначене його прізвище.

Так, 11.08.2021 року, у відповідь на запит, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, надало інформацію стосовного того, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єктів будівництва за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , управлінням не надавались, інформація стосовно відповідних розпорядчих документів, на підставі яких було присвоєно, або змінено адреси: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 у розпорядженні Управління відсутня.

Після чого, 26.08.2021 року, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надано відповідь на запит, в якій йдеться про те, що 26.08.2021 року здійснено вихід на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті будівництва "Реконструкція квартири житлового будинку з надбудовою мансардного поверху", що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , але перевірку здійснити не вдалось можливим за причиною того, що на об`єкті був відсутній замовник об`єкт, або його законні представники, необхідна для проведення перевірки документація не надана.

Реконструкція (згідно ДБН А.2.2-3:2014) перебудова прийнятого в експлуатацію існуючого об`єкта, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Квартира - комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу.

У ході розслідування кримінального провадження, визнано речовими доказами:

- земельну ділянку площею 0,05 га, по АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , по фактичному розміщенню будівлі;

- трьохповерхову окремо розташовану будівлю, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

У органу досудового розслідування існує достатньо підстав вважати, що трьохповерхова окремо розташована будівля, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , не є квартирою по суті.

Також, на зайнятій земельній ділянці здійснюється нове будівництво споруд комерційного призначення, яке будується з порушеннями вимог чинного законодавства, без відповідних на те дозвільних документів, що створює небезпеку для оточуючих громадян, поряд розташованих будівель та споруд, також внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки спричиняє матеріальну шкоду законному землеволодільцю.
Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 11.10.2021 року, розмір шкоди, заподіяної гр. ОСОБА_4 внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,05 га по АДРЕСА_1 може становити 97 211 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор в своєму клопотанні зазначає мету накладання арешту збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя погоджується з прокурором про те, що земельна ділянка та об`єкт нерухомості, який розміщений на ній, можуть бути використані як доказ факту незаконного зайняття земельної ділянки та самовільного будівництва на ній будівлі, що встановлюються під час кримінального провадження.
Отже враховуючи, що земельна ділянка, площею 0,05 га по АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_4 по фактичному розміщенню трьохповерхової окремо розташованої будівлі, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт, визнано речовим доказом, тому необхідно забезпечити збереження земельної ділянки в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК до прийняття остаточного рішення по справі шляхом накладення арешту.

Тому дослідивши матеріли клопотання та надані суду матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження, виконання завдань та вимог кримінального провадження, попередження подальших злочинних дій власника майна, пов`язаних з оформленням, переоформленням права власності на вищевказане майно та самовільного будівництва будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Таким чином, у клопотанні прокурора належним чином розкрито, яке відношення зазначене майно має саме до цього кримінального провадження, у зв`язку з чим процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, оскільки постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Прокурор довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням, може бути виконане.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно із ст. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 4 статті 173 КПК, у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання, в ухвалі слідчого судді зазначається про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Прокурором доведено, що майно, мова про яке йдеться в клопотанні, має значення для досягнення цілей кримінального провадження, з ним потрібно проводити в подальшому слідчі та процесуальні дії, що обумовлюють необхідність обмеження (арешту) у виді заборони відчуження, розпорядження та користування земельною ділянкою. А тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим враховуючи, що право власності на трьохповерхову окремо розташовану будівлю, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , не зареєстровано і в клопотанні відсутній перелік (опис) будівлі чи будматеріалів, то, на думку слідчого судді, відсутні обставини щодо можливості відчуження будівлі третім особам, а тому в частині накладання арешту на вищеописану будівлю відмовляє.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що з метою збереження речового доказу застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування земельною ділянкою є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, оскільки, існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до продовження подальшого самовільного зайняття земельної ділянки, продовження самовільного будівництва на ній об`єкта нерухомості, що призведе до спричинення ще більших матеріальних збитків громаді міста Дніпра, а також можливості пошкодження, псування, перетворення, знищення, незаконно, самовільно зведеної будівлі, що визнана речовим доказом, до прийняття остаточного рішення по справі.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання неправомірного вибуття майна з власності та забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 по фактичному розміщенню трьохповерхової окремо розташованої будівлі, яка перебуває в стані проведення незавершених будівельних робіт та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , біля буд. АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
В задоволенні інших вимог клопотання відмовити.

У відповідності до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особами, що були відсутні при її проголошенні, в той же строк з моменту отримання її копії. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Підстави для скасування арешту майна визначені в ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1