Справа № 603/637/21
Провадження № 1-кп/603/89/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2021 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000246 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2021 року,
про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,
за участі:
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
та провівши підготовче судове засідання зазначеного кримінального провадження,
ВСТАНОВИВ:
26.10.2021 року близько 18 год 00 хв під час перебування у житловому будинку по АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 в ході словесного конфлікту виник злочинний умисел на нанесення удару ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний намір та доводячи його до логічного завершення, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 під час вищевказаного словесного конфлікту з ОСОБА_4 , умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в область правого передпліччя.
Внаслідок умисного завдання ОСОБА_3 удару, ОСОБА_4 відчула фізичну біль, проте будь-яких тілесних ушкоджень не отримала.
Такі дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
10.11.2021 року між потерпілою ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку укладено угоду про примирення, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 471 КПК України.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Також, вказаною угодою сторони погодили покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.
Окрім цього, в угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_5 , кожний окремо, угоду про примирення підтримали та просили її затвердити.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із завдання суду об`єктивно перевірити відповідність укладеної угоди про примирення вимогам закону та з`ясувати наявність підстав для твердження про винуватість обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ініціатором укладення угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим була потерпіла ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтвердила факт ініціювання укладення відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угоди про примирення.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.
За змістом угоди, яку було подано в судовому засіданні, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме приписам ст. 471 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілу ОСОБА_4 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 , також узгоджене покарання у виді громадських робіт.
Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання у виді громадських робіт, відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом.
Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Також, обвинувачений в угоді про примирення зобов`язався вибачитись перед потерпілою ОСОБА_4 ..
Отже, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Отже судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також суд переконався, що укладення угоди є добровільним.
Крім того, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 10.11.2020 року угоди про примирення та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.
Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10 листопада 2021 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000246 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.10.2021 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 листопада 2021 року покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1