Справа № 462/827/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/864/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0002176 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Глибочицького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, неодруженого, з неповною вищою освітою, який не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника- адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2021 року яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Зобов`язано ОСОБА_6 , відповідно до ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 628 грн. 04 коп., пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи мобільного телефону марки «іPhone Silver X».

Вирішено питання з речовим доказом у відповідності до ст. 100 КПК України.

Апелянт просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначення покарання, пом`якшивши його та призначити покарання у виді громадських робіт в розмірі 120 годин.

Вважає вирок суду першої інстанції незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного злочину. Судом призначено найважче покарання, при цьому було враховано лише його щире каяння, але не враховано суттєві обставини, які доводять неможливість застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що у нього на утриманні перебувають батьки, які мають хронічні захворювання і перебувають на обліку в диспансері. Крім того він, з метою заробітку, їздить за кордон на сезонні роботи. Кам`янецька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області підтвердила можливість відробітку у них громадських робіт. У зв`язку з цим апелянт просить врахувати всі ці обставини та призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 12.07.2019 року о 17.00 год., будучи рядовим поліції поліцейського СРПП № 2 Сторожинецького ВП ГУ НП у Чернівецькій області, перебуваючи у кафе «Бойківська гостина» на вул. Залізнична, 14 у м. Львові під час попередньо домовленої зустрічі, конспіруюючи свої незаконні дії, на підставі вигаданої ним мети, а саме купівлі мобільного телефону потерпілого ОСОБА_9 , взяв у потерпілого для огляду мобільний телефон марки «іPhone Silver X» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 3 895,80 грн. та маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, скориставшись моментом несподіванки, встав зі столу, за яким сидів із потерпілим та попрямував до виходу з кафе, після чого різко вибіг з кафе та зник у невідомому напрямку.

Заслухавши доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримане його захисником адвокатом ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення без задоволення апеляційної скарги та без змін вироку суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), та зазначив, що вина останнього доведена повністю. З чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів дійшла наступного висновку.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, перевірені документи та докази, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченому ОСОБА_6 обрано покарання в межах санкції статі обвинувачення, метою якого є запобігання подальшого вчинення кримінальних правопорушень.

Дане покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, підстав для його пом`якшення або призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Основний вид покарання,який призначено обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції є позбавлення волі строком на 1 рік.
За приписами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поряд з тим, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме вчинення нетяжкого злочину; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також ставлення обвинуваченого до вчиненого ним та дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання із випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, який, на думку суду, буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним у майбутньому інших кримінальних правопорушень, а також судом першої інстанції покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

З врахуванням вказаного вище, колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі підстави для зміни виду покарання на громадські роботи є безпідставними та такими, що не відповідатимуть вимогам ч.2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Крім того громадські роботи є тим видом покарання, яке передбачає реальний строк відбування покарання. Натомість суд першої інстанції застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України, якою звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку.

Термін «явно несправедливе покарання», як вважає обвинувачений, означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання та думки учасників процесу.

Таким чином ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі, просить суд апеляційної інстанції погіршити його становище, однак колегія суддів не вбачає для цього підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено, вирок по справі ухвалений законним складом суду.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним й обґрунтованим, призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 28 липня 2021 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції .

Головуючий:

Судді: