Справа № 545/263/21
Провадження № 1-кп/545/36/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2022 року Колегія суддів Полтавського районного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, обраного на досудовому слідстві у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися,він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечували.

Захисник вважав за можливе змінити запобіжний захід із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, відносно ОСОБА_6 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який останній раз продовжувався ухвалою колегії суддів Полтавського районного суду Полтавської області від 12.01.2022 року.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 13.03.2022 року, однак судове провадження по даному провадженню не закінчено і потребує часу для розгляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання

обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до підпункту « с » пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі « Ладент проти Польщі » ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

З урахуванням особи ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів, що свідчить про його системний характер протиправної поведінки та схильність до вчинення кримінальних правопорушень, незважаючи на невідворотність покарання, має не зняті та не погашені судимості, на даний час обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, ніде не працює, тобто не має легальних джерел доходу, враховуючи тяжкість покарання , що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, у суду є обгрунтовані підстави вважати, що знаходячись на волі останній може незаконно впливати на потерпілого, свідків, продовжувати злочинну діяльність, переховуватися від суду, а тому ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Твердження сторони захисту про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися. Так, інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити

гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі.

За таких обставин строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити, а в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на домашній арешт - відмовити.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,194-197,201,331,392 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Полтавській установі виконання покарань № 23 строком на 60 (шістдесят) днів до 11.05.2022 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити начальнику Полтавської установи виконання покарань № 23.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2