Номер провадження: 11-кп/813/960/22
Номер справи місцевого суду: 947/3930/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001200 від 14 вересня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року у підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання прокурора та до ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.121 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 03 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. У разі визначення застави обвинуваченому просив встановити її в межах, передбачених п.2) ч.5 ст.182 КПК України.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_7 визнає фактичні обставини викладені в повідомленні про підозру, однак не погоджується з правильністю кваліфікації дій які йому інкримінують.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні замаху на злочин, а відповідно до положень ст.15 КК України замах на злочин вчиняється виключно з прямим умислом. В свою чергу зі змісту підозри неможливо встановити на що конкретно був направлений умисел обвинуваченого на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, або просто на спричинення тілесних ушкоджень.

Захисник вважає, що дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.122 КК України, як замах на умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Крім того зазначив, що у даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки, він має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно з позитивної сторони.

В судовому засіданні прокурор не довів, що обвинувачений може впливати на потерпілого, свідків та експертів у кримінальному провадженні. Більш того обвинувачений не вчиняв таких дій під час здійснення досудового розслідування.

Окремо вказав на незадовільний стан здоров`я ОСОБА_7 , який виключає можливість його утримання в умовах слідчого ізолятору.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась. До початку апеляційного розгляду надіслала заяву, в якій просила розглянути апеляційну скаргу без її участі та залишити ухвалу суду без змін.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду

Частиною 1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Абзацом 2 ч.2 ст.392 КПК України передбачено, що ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ст.422-1 КПК України передбаченого порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів провадження, на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001200 від 14 вересня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд першої інстанції застосовуючи до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою мотивував своє рішення тим, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Крім того апеляційний суд зазначає, що злочин, який інкримінується ОСОБА_7 є незакінченим, будь-яких наслідки для життя та здоров`я потерпілого не настали, а тому з огляду на положення ч.3 ст.68 КК України, йому не може бути призначено максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.121 КК України.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 раніше не притягався до кримінальної відповідальності, він одружений, має постійне місце проживання, в якому характеризується виключно з позитивної сторони.

Беручи до уваги викладені обставини, апеляційний суд вважає, що в умовах введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 воєнного стану, застосування до ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоцільним.

Апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В умовах воєнного стану застосування саме такого запобіжного заходу буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до приписів п.4) ч.1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178,179, 183, 194, 197, 199, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422-1, 532, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2022 року, якою до ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.121 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 03 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_8 .

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці, а саме:

- з`являтися до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали в частині покладення обов`язків до 01 травня 2022 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4