Дата документу 06.09.2021 Справа № 328/1413/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1121/21
Єдиний унікальний № 328/1413/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.307 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 вересня 2021 року м. Запоріжжя
колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглядаючи матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано (а.с.70- 106, т.3).
25 травня 2021 року кримінальне провадження з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_8 надійшло із Токмацького районного суду Запорізької області до Запорізького апеляційного суду.

Відповідно до вимог ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії для розгляду вказаного провадження: головуючий суддя ОСОБА_2 , члени колегії - судді ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

В результаті проведення 6 вересня 2021 року повторного автоматизованого розподілу справи для розгляду провадження визначеного колегію суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_2 , члени колегії - судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Проте, головуючим суддею ОСОБА_2 заявлено про самовідвід з тих підстав, що він брав участь у розгляді апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні (а.с. 52-58, т. 2).

За результатами апеляційного розгляду ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року вказаний обвинувальний вирок скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції (а.с.116-123, т.2).

При цьому в ухвалі Апеляційного суду Запорізької області від 15 липня 2020 року суддя ОСОБА_2 вже висловлював свою думку з приводу оцінки наданих стороною обвинувачення доказів та процесуальних порушень, допущених під час проведення досудового розслідування.

Член колегії суддя ОСОБА_3 заявила про самовідвід, оскільки приймала участь у даному кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування, а саме постановила ухвали 19 лютого 2018 року, якими надала дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо обвинуваченого у даному провадженні ОСОБА_7 , що виключає її повторну участь в даному кримінальному провадженні відповідно до ч. 1 ст. 76 КПК України (т. 1 а.с. 124, 125).

Крім того, питання відводу судді ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 вже вирішувалося Запорізьким апеляційним судом, висновки викладені в ухвалі від 17 червня 2020 року (провадження №11-кп807/880/20, ЄУН 328/1413/18) (а.с. 102 т.2).

Між тим, оскаржуваним наразі вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

На даний час вирок у вказаному кримінальному провадженні оскаржується прокурором з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що правова позиція судді ОСОБА_2 по даному кримінальному провадженню визначена та зафіксована в попередній ухвалі суду апеляційної інстанції.

Судова колегія вважає, що зазначені обставини можуть викликати у сторін кримінального провадження сумніви у об`єктивному та неупередженості головуючого судді ОСОБА_2 при апеляційному розгляді провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частина 3 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що судова система перш за все забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на справедливий та публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).
Верховний суд в постанові від 17 вересня 2019 року у справі №277/599/15-к (провадження № 51-9889км18) виклав правову позицію, що безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з: суб`єктивним критерієм - при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: «Існування безсторонності для цілей статті 6 параграф 1 повинно визначатись згідно суб`єктивного тесту, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і також згідно об`єктивного тесту, тобто встановлення, чи суддя має гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно безсторонності» (справа П`єрсак, А 53 параграф 30).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).
Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
У Монреальській універсальній декларації про незалежність правосуддя (Перша світова конференція по незалежності правосуддя, Монреаль, 1983 року) сформовано критерії неспроможності суддів здійснювати безсторонньо свою діяльність, одним з який є те, що у судді є об`єктивні побоювання, що він не зможе розглядати справу безсторонньо.

Апеляційний суд враховуючи викладене, вважає, що підставою для обґрунтованих побоювань стосовно відсутності безсторонності судді ОСОБА_2 є те, що він приймав участь в попередньому апеляційному розгляді кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .
Такі побоювання виникають з об`єктивних і суб`єктивних мотивів, оскільки суддя вирішував у цій самій кримінальній справі питання щодо оцінки доказів, тобто вже висловив свої висновки по суті вказаної справи.
З урахуванням наведеного, вислухавши думку прокурора та обвинуваченого, які не заперечували проти задоволення вказаних заяв про самовідводи, судова колегія вважає, що заявлені самовідводи підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заявлені суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовідводи задовольнити.
Кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Токмацького відділу Пологівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2021 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України передати до канцелярії суду для визначення суддів у відповідності до положень ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4