Справа № 149/2776/19
Провадження №11-кп/801/114/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000225, внесеного до ЄРДР 07.06.2019, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04.10.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Голодьки Хмільницького району Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, вдівця, непрацездатної особи, пенсіонера, не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 залишено утримання під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», до вступу вироку в законну силу, після чого його виконати.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 07.06.2019, тобто з моменту затримання згідно протоколу про його затримання.
Вирішено питання з речовими доказами.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 41195 грн та моральної шкоди 80000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 06.06.2019 приблизно о 21 год 00 хв перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись в кімнаті свого житлового будинку АДРЕСА_1 , під час розпивання спиртних напоїв спільно із раніше знайомим ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з останнім, маючи намір на умисне протиправне заподіяння смерті своєму знайомому ОСОБА_9 , зайшов до однієї із кімнат будинку, де взяв до своїх рук сокиру та повернувся до потерпілого. В подальшому, діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті людини, бажаючи їх настання, тримаючи в руках сокиру, знаходячись перед потерпілим, раптово наніс останньому множинні удари сокирою в життєво-важливий орган в область голови та в область лівого передпліччя, в результаті чого потерпілий відразу втратив свідомість. Після чого, ОСОБА_7 вважаючи, що він позбавив життя ОСОБА_9 та виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, накрив його тіло одягом та залишив на лавці у передпокої будинку. В подальшому, з метою приховати даний злочин, ОСОБА_7 звернувся до своєї сусідки ОСОБА_10 з проханням допомогти винести із його будинку тіло потерпілого та викинути його у річку Південний Буг. ОСОБА_10 про вказану подію повідомила своїй бабусі ОСОБА_11 , яка в свою чергу покликала дружину потерпілого ОСОБА_12 , та вони спільно вирушили до місця проживання ОСОБА_7 , де у передпокою будинку на лавці по праву сторону від вхідних дверей помітили накрите одягом тіло закривавленого ОСОБА_9 , який хрипів у зв`язку із неможливістю розмовляти. На прохання дружини потерпілого ОСОБА_12 , сусіди перенесли тіло ОСОБА_9 до місця його проживання, звідки останній був госпіталізований до КНП «Хмільницька центральна районна лікарня». Відповідно до висновку експерта № 110 від 19.08.2019 у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми (рани на голові; переломи хрящів носа та раковини лівого вуха; епідуральна гематома зліва; забій головного мозку; перелом склепіння черепа зліва), яка згідно п.2.1.3 наказу № 6 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень належить до тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; ран на лівому передпліччі та лівій кисті, які належать до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Всі вищевказані тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_9 виникли від дії (ударів) твердого предмета, що має рублячі властивості, можливо 06.06.2019, від удару сокирою, що не суперечить матеріалам кримінального провадження; гематом на грудній клітці, які належать до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, та виникли від дії твердого тупого предмета, давністю утворення можливо 06.06.2019.
Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати та постановити новий вирок, яким перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_13 на вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_7 не пов`язане з позбавлення волі.
Висновки суду про наявність в обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя потерпілого, на думку апелянта, не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, а призначене йому покарання є надто суворим з огляду на його пенсійний вік та стан здоров`я. Захисник переконаний, що під час розгляду справи залишились недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного рішення.
Також захисник вказує на невідповідність заявленій сумі матеріальної шкоди наданим доказам та завищений розмір стягнутої моральної шкоди.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ст. 404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме замах на вбивство встановлена судом першої інстанції з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, на підставі об`єктивно та в повному обсязі з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та правильно оціненими судом, відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Висновки у вироку суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, яке розглянуто судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 370 КПК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 оспорює кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, вважає, що дії ОСОБА_7 слід перекваліфікувати на ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки відсутній умисел на позбавлення життя потерпілого.
Апеляційний суд вважає, що у вироку суду першої інстанції фактичні обставини встановлені на підставі наступних доказів, безпосередньо досліджених при судовому розгляді.
Так, потерпілий ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що ОСОБА_7 запросив його до себе в гості. Взявши із собою пляшку коньяку, прийшов до ОСОБА_7 додому, з яким в процесі розпиття спиртного, між ними виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 став погрожувати йому вбивством. Після чого взяв дерев`яну палку та вдарив його по руці, від чого остання переламалася. Далі, ОСОБА_7 дістав з-під ліжку сокиру та почав наносити нею удари, зокрема по його голові. Назвати конкретну кількість нанесених йому ударів та їх локалізацію, вказати не може, оскільки одразу ж втратив свідомість.
Згідно показань свідка ОСОБА_10 , даних нею під час допиту в судовому засіданні на стадії досудового розслідування, проведеного згідно з положеннями статті 225 КПК України, вона раніше знайома з обвинуваченим ОСОБА_7 , з яким проживає по-сусідству та перебуває виключно у сусідських відносинах. 06.06.2019 ввечері до її домогосподарства прийшов ОСОБА_7 , руки, обличчя та верхній одяг якого були у крові, і попросив її, допомогти йому винести ОСОБА_9 до річки, на що вона прогнала його зі свого будинку. Коли прийшла ОСОБА_14 , розповіла останній про прихід та прохання ОСОБА_7 , яка одразу ж направилась до домогосподарства ОСОБА_9 , щоб повідомити дружині останнього про дану подію. В цей час, ОСОБА_7 знову прийшов до неї, однак цього разу, його обличчя та руки були вже чисті, а одяг мокрий та не заплямований кров`ю, та повторно звернувся із тим же проханням, яке вона відхилила та прогнала його зі свого домогосподарства. Коли повернулась ОСОБА_14 із дружиною ОСОБА_9 , вони спільно направились до домогосподарства ОСОБА_7 , підійшовши до якого, побачили останнього, який сидів на подвір`ї, а зайшовши до будинку, вона помітила ОСОБА_9 , який лежав на лавці, обличчя якого було знівечене та в крові, а тіло накрите одягом.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні суду повідомила, що проживає з ОСОБА_7 по-сусідству та перебуває з ним виключно у сусідських відносинах. 06.06.2019 ввечері вона на вулиці зустріла ОСОБА_12 і ОСОБА_14 , та від останньої дізналась, що до її онучки ОСОБА_10 приходив ОСОБА_7 , який просив її допомогти йому винести ОСОБА_9 до річки. Після цього, вони разом з ОСОБА_10 направились до домогосподарства ОСОБА_7 , підійшовши до якого, побачили останнього, який сидів на подвір`ї. ОСОБА_10 одразу зайшла всередину до будинку, вийшовши з якого, розповіла їм, що ОСОБА_9 лежить у крові на лавці у веранді. Побачивши на вулиці односельчан ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , попросили їх винести ОСОБА_9 , та від останніх їй стало відомо, що у ОСОБА_9 була сильно порубана голова.
Від допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 сторона обвинувачення відмовилася, і ця відмова прийнята судом, про що свідчить ухвала Калинівського районного суду Вінницької області від 02.09.2021. За вказаних обставин, покази вказаних свідків, які були надані в ході досудового розслідування, та які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами в даному кримінальному провадженні.
Також вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, зокрема:
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину із відповідними ілюстрованими фототаблицями, які є додатками до цього протоколу, складеного 07.06.2019 слідчим СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_19 , згідно якого 07.06.2019 в порядку ст.208 КПК України був затриманий ОСОБА_7 , під час обшуку якого було виявлено та вилучено ряд речей та предметів, зокрема поверховий одяг (спортивні штани та кофта, футболка), на яких були наявні сліди РБК;
-протоколом огляду місця події із відповідними ілюстрованими фототаблицями, які є додатками до цього Протоколу, а також відеозапису цієї слідчої дії, складеного 07.06.2019 слідчим СВ Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , згідно якого було оглянуте місце вчинення кримінального правопорушення, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого були виявлені сліди злочину, а саме виявлені та вилучені сліди РБК: на бетонному покритті перед входом в будинок; на поверхні стіни будинку при вході та поверхні стін кімнат та підлоги; одязі та інших предметах побуту (покривалі, занавісці, полімерному пакеті), що перебували у приміщеннях будинку; дерев`яній палиці довжиною близько 60 см, та сокирі.
-висновками експертів № 116 від 24.07.2019, № 117 від 24.07.2019, № 105 від 30.07.2019; № 104 від 31.07.2019, згідно яких на вилучених під час огляду місця події та обшуку при затриманні ОСОБА_7 речах та предметах, а саме на марлевих тампонах зі змивами речовини з бетонного покриття перед входом до будинку; з поверхні стіни будинку при вході та з поверхні стін кімнат та підлоги; а також на футболці ОСОБА_7 , в якій він знаходився в момент вчинення кримінального правопорушення, та інших предметах побуту (занавісці), що перебували у приміщеннях будинку; дерев`яній палиці, встановлена наявність крові, яка за своєю груповою характеристикою може походити від потерпілого ОСОБА_9 .
Апеляційний суд вважає, що у вироку суду зазначеним доказам дана правильна оцінка, як належним, допустимим, достовірним та достатнім. Показання обвинуваченого ОСОБА_7 про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому з метою захисту судом першої інстанції спростовані, досліджені судом докази повністю узгоджуються між собою та встановленими судом обставинами кримінального правопорушення.
Аналіз зазначених доказів підтверджує правильність встановлення у вироку суду фактичних обставин кримінального провадження, оскільки доказів, якими б висновки суду спростовувались або не були досліджені та безпідставно не прийняті до уваги, не вбачається.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, не заперечував факт того, що він наносив удари потерпілому спочатку металевим прутом по різним частинам тіла, а потім множинні сокирою в область голови. При цьому з боку потерпілого ОСОБА_9 не було вчинено ніяких суспільно небезпечних дій.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , що в діях обвинуваченого вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки у обвинуваченого ОСОБА_7 був час та можливість довести умисел на вбивство потерпілого ОСОБА_9 , однак цього він не зробив, тим самим дана деталь відіграє вирішальну роль у тому, що ОСОБА_7 не мав умислу на здійснення вбивства потерпілого ОСОБА_9 є неспроможними, не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на будь-яких доказах.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дослідив докази по справі в повному обсязі, оскільки при судовому розгляді від обвинуваченого та його захисника при вирішені питання щодо можливості завершити з`ясування обставин справи та перейти до дебатів, клопотань про дослідження будь-яких інших доказів не надходило. В апеляційній скарзі також не зазначено таких доказів, а оспорюється оцінка доказів у суді першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неповноти та необ`єктивності судового розгляду є надуманими та голослівними.
Апеляційний суд дійшов висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи суд першої інстанції правильно кваліфікував дії особи за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а доводи в апеляційній скарзі захисника щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 є безпідставними.
Як видно з матеріалів провадження, суд встановив, що обвинувачений на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків сокирою наносив численні удари в життєво-важливий орган - в область голови та в область лівого передпліччя, в результаті чого потерпілий відразу втратив свідомість та фактично втратив можливість чинити опір.
Встановлені судом обставини в сукупності з наведеними у вироку доказами та даними про спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізацію поранень, свідчать про те, що ОСОБА_7 , умисно завдаючи без будь-якого попередження зі значною силою численні удари сокирою в життєво-важливий орган - в область голови та в область лівого передпліччя, діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_9 , так як усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій та передбачав можливість або неминучість настання його смерті і бажав її настання.
У ситуації, що розглядається судом, смерть потерпілого ОСОБА_9 не настала лише через випадковий збіг обставин, незалежно від волі обвинуваченого.
Потерпілого ОСОБА_9 було госпіталізовано до лікувального закладу, де його життя було врятоване внаслідок надання своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.
Про те, що умисел обвинуваченого ОСОБА_7 був спрямований саме на вбивство потерпілого ОСОБА_9 свідчить і поведінка винного, а саме те, що він після вчиненого, не викликавши швидкої допомоги та поліції, попрямував до сусідки ОСОБА_10 , яку просив допомогти йому викинути ОСОБА_9 у річку, чим намагався знищити сліди злочину, зокрема і шляхом прання одягу, в якому він перебував.
З огляду на викладене, пояснення обвинуваченого про те, що він не бажав настання смерті потерпілого спростовані сукупністю доказів по справі, та оцінені судом першої інстанції як спосіб захисту обвинуваченого та намагання зменшити свою відповідальність за вчинене та пом`якшити можливе покарання.
Крім того, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив версію захисту про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство особи. Цю версію правильно визнано безпідставною, оскільки вона суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується показаннями потерпілого та свідків, протоколами слідчих експериментів і висновками експертиз, які в сукупності дають підстави вважати, що в цьому випадку обвинувачений діяв із прямим умислом на вбивство потерпілого.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що висновки у вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтвердження не знайшли, при судовому розгляді кримінального провадження були у встановленому законом порядку дослідженні докази, перевірені та оцінені судом належним чином, як достовірні та достатні, на підставі яких була встановлена вина обвинуваченого в інкримінованому злочині та правильно кваліфіковані його дії.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступень тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до особливо тяжкого злочину, не судимий в силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується виключно негативно, вдівець, пенсіонер, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин у відповідності до вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
У відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд 1-ї інстанції визнав обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, з урахуванням ст.ст. 65-67 КК України, суд 1-ї інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження ним нових злочинів.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що призначене покарання є занадто суровим, не можуть бути прийняті до уваги, так як спростовуються змістом вироку суду, в якому враховані дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі зазначені в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд вважає, що передбачених законом підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання, не вбачається, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вчинив особливо тяжкий злочин, при цьому своєї вини не визнав взагалі, навіть під тиском беззаперечних на те доказів, не розкаявся, не вибачився перед потерпілим, категорично стверджував про свою невинуватість. Вказане свідчить про відсутність в особи щирого каяття та засудження своїх дій. Відсутність у ОСОБА_7 бажання усвідомити значущість вчиненого ним злочину, на переконання суду, виступає перешкодою у його подальшому виправленні.
Також не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність підстав для задоволення цивільного позову.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою стороною у справі заявлено цивільний позов.
Так, згідно цивільного позову, внаслідок протиправних дій обвинуваченого, потерпілому заподіяно майнової шкоди, що полягає у витратах, пов`язаних з придбанням ліків та матеріалів медичного призначення під час його перебування на стаціонарному лікуванні та витратах, понесених для відновлення стану здоров`я, яку він оцінив у загальну суму в розмірі 41195 грн, та яка підтверджується фіскальними чеками, виписками із медичних документів, де зафіксовано конкретний діагноз, перебіг захворювання, призначення лікарів, а також медичними довідками про перелік та вартість медичних препаратів та наданих послуг. Крім того, потерпілому завдано немайнових втрат, а саме моральну шкоду, наявність якої обґрунтовано фізичним болем та стражданнями, які він поніс у зв`язку із ушкодженням здоров`я.
Враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, потерпілий оцінив моральну шкоду в сумі 100000 грн.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні цивільний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.
Розглянувши цивільний позов, дослідивши надані докази на його обґрунтування та підтвердження, з`ясувавши позицію сторін, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив цивільний позов частково.
Завдана злочином матеріальна шкода у розмірі 41195 грн підтверджена документально, а тому суд задовольнив в цій частині повністю.
Розмір моральної шкоди суд першої інстанції визначив в сумі 80000 грн з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала потерпіла сторона, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), стану її здоров`я, тяжкості вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. З чим погоджується апеляційний суд.
На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки доводи, викладені у ній, не знайшли свого підтвердження, передбачених законом підстав для скасування або зміни вироку суду не вбачається.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 04.10.2021 щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали. Ухвала набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4