Дата документу 18.08.2021 Справа № 333/747/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/747/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1401/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула 18 серпня 2021року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 п.п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу, зокрема обвинуваченому ОСОБА_8 .

Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 липня 2021року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 строком до 10 вересня 2021 року з одночасним визначенням застави 658 300 грн. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою зазначає, що обвинувачення фактично ґрунтується на показах свідка ОСОБА_12 , який фактично знаходиться у залежному становищі від правоохоронних органів. Вказує, що ризиків про які вказує прокурор не існує, оскільки у суду не має законних підстав вважати, що він буде переховуватися чи впливати на потерпілого, свідка. Звертає увагу, що свідок ОСОБА_12 взятий під варту, а потерпілий ОСОБА_13 не приймає участі у даному провадженні, тому підстав впливати на нього відсутні. Зазначає, що визначений судом розмір застави не обґрунтований, а сума занадто велика для його родини. Просить ухвали нове рішення, яким зменшити розмір застави.

В апеляційній скарзі прокурор, зазначає, що зухвалою колегії суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2021 незгоден, оскільки вважає її незаконною з наступних підстав. Так, при обранні альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суддею не враховано, що умисел в інкримінованому ОСОБА_8 злочині був спрямований на застосування насильства щодо особи, що в свою чергу мало призвести до загибелі особи, тобто до заподіяння смерті іншій людині. Зазначає, що єдиним способом запобігання ризикам, передбаченим у ч. 1 ст. 177 КПК України, є повна ізоляція ОСОБА_8 від суспільства, оскільки останній, може здійснювати незаконний вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження, шляхом застосування до останніх методів залякування, методів фізичного та морального впливу, що не виключає можливість вчинення іншого злочину. ОСОБА_8 , мешкаючи в одному населеному пункті зі сторонами кримінального провадження та іншими обвинуваченими, використовуючи свої зв`язки у правоохоронних органах та досвід роботи у правоохоронних органах зможе незаконними засобами впливати на учасників кримінального провадження, а саме спонукати їх до дачі неправдивих показів на його користь, що перешкодить встановленню істини під час судового слідства. Також, ОСОБА_8 може продовжити протиправну діяльності, а саме скоєння інших злочинів, в тому числі, щодо свідків, експертів та інших учасників у даному кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали скаргу ОСОБА_8 , та висловили заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого просив залишити без задоволення.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимст.177КПК України.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

Так, переглядаючи судове рішення в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів звертає увагу на те, що однією з підстав для обрання/продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а в контексті ч.1 ст.178 КПК України судом мають враховуватися, серед іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

З огляду на заявлені обвинуваченим доводи, що обвинувачення фактично ґрунтується на показах свідка ОСОБА_12 , та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Відповідаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України судова колегія дійшла до наступних висновків.

Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах даного провадження, 15 липня 2021 р. в судовому засіданні суду першої інстанції в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку його тримання під вартою.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підтвердження встановленого ризику щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином суд зазначив, що ОСОБА_8 є колишнім працівником правоохоронних органів, до його повноважень входило, в тому числі проведення оперативно розшукової діяльності. Обвинувачений обізнаний про форми та методи проведення оперативно-розшукової діяльності та специфіку проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях, а тому на думку суду ОСОБА_8 достовірно знає, яким чином можливо приховати свої злочинні дії, що може допомогти йому уникнути кримінальній відповідальності, з чим погоджується і судова колегія.

При цьому, обвинувачений не може не розуміти тяжкість вчиненого злочину, в результаті яких є можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Отже, наведені обставини, на переконання апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб перешкоджання кримінальному провадженню.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності ризиків переховування та впливу на потерпілого, свідка слід відхилити, оскільки зазначені ризики судом першої інстанції встановлені не були.

Крім того, судова колегія зауважує, що оскаржувана ухвала засвідчує застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, який на даний час і діє внаслідок внесення визначеного розміру.

Відповідаючи на доводи про непомірність визначеного розміру застави, судова колегія зауважує на тяжкості висунутого обвинувачення та репутацію обвинуваченого через негативні дані стосовно його особистості. Наведені обставини схиляють судову колегія до думки, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. До того ж визначений місцевим судом розмір застави внесений, а тому, з огляду на сукупність наведених обставин, твердження апелянта стосовно непомірності розміру застави є безпідставні.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду в частині визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не ґрунтуються на змісті ухвали.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Як вбачається з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Аналізуючи наведену норму закону, колегія суддів зауважує, що не визначати розмір застави це є правом, а не обов`язком суду, крім того, суд повинен враховувати підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України.
При обранні розміру застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону та при визначенні розміру застави врахував всі необхідні для цього обставини, зокрема тривалий час перебування ОСОБА_8 під вартою, не забезпечення стороною обвинувачення явки до суду свідка з боку обвинувачення, тому обгрунтовано дійшов висновку про можливість визначити ОСОБА_8 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 658 300 гривень.
При цьому, в суді апеляційної інстанції прокурором не доведено, що визначений судом розмір застави не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого та не здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи, які вказані в апеляційній скарзі прокурора являються необґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15 липня 2021 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 10 вересня 2021 р. з одночасним визначенням застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4