Справа №758/5100/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-сс/824/6394/2021 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілих
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 ,
адвоката, який діє в інтересах
ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою адвоката, який діє в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000057 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И Л А :

19 квітня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_13 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000057 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на транспортні засоби: «LIEBHERR LT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_1 CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK 4060», 1988 року випуску, шасі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS 250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 .

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на вказане у ньому майно. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як вони відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді, адвокат, який діє в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, де не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною та безпідставною, оскільки накладений арешт не відповідає принципам пропорційності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння майном, що призвело до обмеження права власності ТОВ «Карго Крейн Груп». Слідчим суддею не враховано, що вказане товариство не має ніякого відношення до даного кримінального провадження, жоден засновник чи учасник товариства не був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення, немає статусу підозрюваного чи обвинуваченого, а отже оскаржувана ухвала не містить ніяких посилань, які б підтверджували належність власника майна до категорії осіб, вказаних у ст.170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт. До того ж, при розгляді клопотання, слідчим не було доведено, що транспортні засоби, власником яких ТОВ «Карго Крейн Груп», є речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Також, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, пославшись на те, що ТОВ «Карго Крейн Груп» про розгляд клопотання слідчого повідомлено не було, а про існування оскаржуваної ухвали товариству стало відомо 15.10.2021 року, у зв`язку з чим причину пропуску строку, просить визнати поважною.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , надійшли заперечення від представника потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , в яких вказується на законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та міститься прохання залишити її без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , без задоволення.

Заслухавши:
доповідача суддю апеляційного суду;
прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, як законну та обґрунтовану;
адвоката, який діє в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі;
представника потерпілих ОСОБА_10 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 , ухвалу слідчого судді просила залишити без змін;
ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Разом з цим встановлено, що розгляд клопотання відбувся без виклику власника майна чи його адвоката, про існування оскаржуваної ухвали слідчого судді апелянту стало відомо 15.10.2021 року. Тому, суд апеляційної інстанції вважає, що адвокатом, яка діє в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 , строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Належні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно положень ч.3 ст.170 КПК України, випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст.98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на транспортні засоби, які на даний час належать ТОВ «Карго Крейн Груп», слідчий повинен був зазначити, яке відношення дане товариство має до вчинення кримінального правопорушення, посилаючись при цьому на докази на підтвердження зазначеного.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що транспортні засоби: «LIEBHERRLT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_1 CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK4060», 1988 року випуску, шасі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 , були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, колегія суддів з наданих до суду матеріалів провадження не вбачає.

Слідчим, який звернувся до суду з клопотанням не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речового доказу арештованого майна.

Не містить таких даних щодо обставин кримінального провадження і оскаржувана ухвала слідчого судді.

Постанова слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 11.02.2021 року про визнання транспортних засобів речовими доказами, ґрунтується фактично на тому, що невстановлені особи нібито заволоділи ними шахрайським шляхом, тобто вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Однак, будь - яких підтверджень тому, що вказані транспортні засоби були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають вимогам ст.98 КПК України постанова слідчого не містить.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Проте, в порушення вказаних вимог, слідчим не було долучено до клопотання дані, які би давали достатньо підстав вважати, що таке застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим та прокурором не було доведено необхідність накладення арешту на вищевказані транспортні засоби з метою збереження речових доказів, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання вказаного майна.

Прокурор та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення ст.ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

Враховує колегія суддів і наявний в матеріалах провадження витяг з ЄРДР, з якого вбачається, що інформація про вчинення злочину до ЄРДР внесена щодо невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_8 , в той час, як арешт накладено на транспортні засоби, які належать ТОВ «Карго Крейн Груп», при цьому, жоден засновник чи учасник товариства немає статусу підозрюваного у даному кримінальному проваджені.

Відомості про вчинення особами, які мають будь-яке відношення до ТОВ «Карго Крейн Груп» злочину, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Водночас, як вбачається з матеріалів провадження, право власності на арештовані транспортні засоби ТОВ «Карго Крейн Груп» набуло у 2019 році на підставі договорів купівлі-продажу №1441/2019/1419245; №1441/2019/1658408; №1441/2019/1679123, які було укладено між вказаним товариством та ТОВ «Хендлінг Індастріал Технолоджи».

Згідно підпункту 1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Матеріали судового провадження не містять даних про те, що зазначені вище договори купівлі-продажу транспортних засобів визнані судом недійсними та що взагалі вони оскаржувалися до суду, а отже вказані договори є дійсним, а ТОВ «Карго Крейн Груп» вважаєтьсядобросовісним набувачем транспортних засобів: «LIEBHERRLT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) W09625000CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK4060», 1988 року випуску, шасі 3251, VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 .

Крім того, приймається до уваги, що ч.1 ст.96-3 КК України містить перелік підстав для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру за вчинення кримінальних правопорушень, який є вичерпним. Проте слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні не наведено жодної з таких підстав, зокрема не доведено, що уповноваженою особою від імені та в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» вчинено будь-який із злочинів чи дій, передбачених п.п.1, 2, 3, 4 ч.1 ст.96-3 КК України.

Наведений перелік злочинів є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, не є підставою для застосування щодо юридичної особи заходів кримінально-правового характеру, з урахуванням того, що кримінальне провадження щодо юридичної особи, а саме ТОВ «Карго Крейн Груп», не розпочато.

За положеннями ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту натранспортні засоби: «LIEBHERRLT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_1 CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK4060», 1988 року випуску, шасі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_11 задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого за недоведеності необхідності арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ТОВ «Карго Крейн Груп» ОСОБА_11 , задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПодільського районного суду м. Києва від 19 квітня 2021 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000057 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на: на транспортні засоби: «LIEBHERR LT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) W09625000CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK 4060», 1988 року випуску, шасі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS 250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_13 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000057 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на транспортні засоби: «LIEBHERR LT 1080», 1982 року випуску, шасі (VIN) W09625000CEL НОМЕР_2 ; «KRUPP KMK 4060», 1988 року випуску, шасі НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; «GROVE TMS 250C», 1988 року випуску, шасі (VIN) НОМЕР_5 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4