ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5106/20 Номер провадження 11-кп/814/780/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 липня 2020 року за 0001512, за апеляційною скаргою прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 квітня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, із середньою освітою, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, несудимого, -
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від вiдбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки та покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.
Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 та стягнуто на його користь із ОСОБА_9 14 169 гривень та 3 295 гривень 50 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу відповідно.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів та долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим та засуджено за те, що він 20 липня 2020 року о 07 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем марки ГАЗ 33021 СПГ, н.з. НОМЕР_1 , на нерегульованому перехресті вул. Харчовиків та Лютневої Революції у м. Полтава, виконуючи поворот ліворуч, виїхав передньою частиною автомобіля на зустрічну смугу руху, у порушення вимог п.п. 10.1, 16.13 ПДР України, не впевнився у безпеці маневру, не надав переваги у русі транспортному засобу, що рухався у зустрічному напрямку по вул. Харчовиків, а саме мотоциклу марки Honda Hornet 600, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , та допустив зіткнення з останнім, у результаті чого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено останнього, за обставин, установлених місцевих судом, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість, просить скасувати вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 квітня 2021 року та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.286 КК України - штраф у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд безпідставно застосував положення ст.ст.69 та 75 КК України при призначенні обвинуваченому покарання, яке є недостатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, прокурор вважає відсутніми обставини, які пом`якшують покарання, що стали підставою для застосування положень ст.69 КК України - щире каяття, відсутність у ОСОБА_9 попередніх судимостей, притягнень до адміністративної відповідальності та тверезість останнього на момент вчинення ДТП, а також зазначає про те, що судом першої інстанції недостатньо враховано думку потерпілого при призначенні винному покарання.

У заявленому під час апеляційного розгляду клопотанні обвинувачений ОСОБА_9 просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження, мотивуючи наявністю усіх умов, передбачених ч.1 ст.45 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню та при вирішенні клопотання обвинуваченого поклався на розсуд суду; потерпілого, який поклався на розсуд суду та повідомив, що не має будь-яких претензій до ОСОБА_9 , який повністю відшкодував йому шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення; обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, підтримали заявлене ОСОБА_9 клопотання та просили звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям на підставі ч. 1 ст. 45 КК України та закрити кримінальне провадження, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов наступного виснвовку.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ніким з учасників судового провадження у місцевому суді не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції. Тому, такі фактичні обставини, які не оспорюються і під час апеляційного розгляду, згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.
Частинами 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 п. 1 ст. 284 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.
Відповідно до ст.45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Тобто, дійове каяття полягає у тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям за наявності вказаних у наведеній вище статті КК України умов є обов`язком, а не правом суду. Таке звільнення є безумовним і остаточним.
Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 ухвалено за відсутності клопотання про застосування інституту дійового каяття і звільнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим, це право обвинуваченого, яке він управі реалізувати на будь-якій стадії провадження за наявності відповідних підстав.
Так, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 підтримав заявлене ним клопотання та просив на підставі ст.45 КК України звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закрити кримінальне провадження щодо нього.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 вперше вчинив кримінальне правопорушення, не перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Учинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є необережним нетяжким злочином та не є корупційним кримінальним правопорушенням або кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.
Що стосується посткримінальної поведінки обвинуваченого, то ОСОБА_9 щиро покаявся, оскільки повністю визнав винуватість у злочині, надав критичний осуд своїй протиправній поведінці, визнав негативні наслідки злочину для ОСОБА_7 , висловив щирий жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалась; повністю відшкодував завдані збитки та усунув заподіяну шкоду потерпілому у грошовій формі у сумі 17464 гривень 50 копійок (у рахунок моральної шкоди та витрат на правову допомогу), а також шляхом вибачення за завдані наслідки злочину перед ОСОБА_7 , який у судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердив компесанцію йому обвинуваченим названих збитків та шкоди та повідомив, що не має будь-яких претензій до ОСОБА_9 , у тому числі і майнового характеру; активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, унаслідок чого кримінальне провадження розглянуто у порядку ч.3 ст.349 КПК України, що не оспорюється ніким з учасників провадження. За даними обвинувального акта органом досудового розслідування встановлено, що державним та суспільним інтересам майнової шкоди не завдано.
Таким чином, доводи прокурора про відсутність щирого каяття обвинуваченого є неспроможними.
Отже, у даному випадку наявні усі передбачені ст. 45 КК України умови звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, які обвинуваченим було виконано.
Оскільки дана норма носить імперативний характер і встановлює обов`язок суду за наявності згаданих умов звільнити особу від кримінальної відповідальності, то ОСОБА_9 підлягає такому звільненню за ч. 1 ст.286 КК України, обвинувальний вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю.
З огляду на викладене, відсутні підстави для надання оцінки іншим доводам апеляційної скарги щодо тих обставин, що пом`якшують покарання, однак не стосуються положень ст.45 КК України, та про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.ст.69, 75 КК України), невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Урахувавши наведене, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню, а апеляційна скарга - до часткового задоволення, оскільки у ній прокурор також порушував питання про скасування оскаржуваного вироку місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 та 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 13 квітня 2021 року щодо ОСОБА_9 скасувати.
На підставі ст.45 КК України звільнити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 286 КК України від кримінальної відповідальності, а провадження - закрити.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4