Справа № 159/4507/21 Провадження №11-кп/802/303/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, до 20 березня 2022 року включно без права застави,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ковельського міськрайонного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289, про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.3 ст.185 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк тримання під вартою спливає 04.02.2022.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу не перестали існувати, крім того, до спливу строку тримання під вартою судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений.
Захисник звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що на даний час в сторони обвинувачення відсутні об`єктивні дані та безпосередні докази, що ОСОБА_7 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який буде ухилятися від суду, незаконно впливати на потерпілу, яка вже допитана в судовому засіданні, та свідків, чи продовжувати злочинну діяльність. Крім того, зазначає, що останній утримується під вартою поза розумними строками, які необхідні для забезпечення належної поведінки особи на час вирішення справи, що не відповідає вимогам ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.01.2022 року, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 20.03.2022 року включно без права застави. У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що оцінивши доводи, наведені у клопотанні суд вважає, що сторона обвинувачення довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_7 зможе переховуватися від суду.

Також, з огляду на характеристику особи, відсутність постійного джерела доходу та спосіб життя доведеним є передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт є необґрунтованим, оскільки, в судовому засіданні не отримано відомостей щодо обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому суд доходить до переконання, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

За вказаних обставин, враховуючи, що судове провадження у даній справі Ковельським міськрайонним судом Волинської області не закінчено, беручи до уваги необхідність виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язано з посяганням на недоторканність власності та житла, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 та ч.3 ст.199 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки наразі не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. За таких обставин, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної поведінки обвинуваченого, тому необхідно обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів.
У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вважає, що ухвалу суду була винесена з істотним порушенням норм чинного законодавства, є необґрунтованою належними доказами, доводи, які в ній містяться не відповідають фактичним обставинам.

Вказує на те, що стороною обвинувачення до суду подано клопотання, з якого не вбачається, що на даний час заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Зазначає, що ризики, які перелічені ст.177 КПК України перестали існувати, а також відсутня необхідність у продовженні строку виключного запобіжного заходу тримання під вартою. Вказує, що у сторони обвинувачення відсутні об`єктивні дані та безпосередні докази, що ОСОБА_7 у випадку зміни запобіжного заходу на більш м`який буде ухилятися суду, знищувати речові докази, які на даний час стороною обвинувачення зібрані, незаконно впливати на потерпілу, яка вже допитана в судовому засіданні та свідків, адже сама сторона обвинувачення не знає де на даний час вказані свідки перебувають чи продовжувати злочинну діяльність. Вважає, що у випадку обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він не буде мати можливості переховуватися від суду, знищувати речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідків, оскільки електронний засіб контролю дає змогу відслідковувати та фіксувати місцезнаходження обвинуваченого.

Вказує на те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, має тісні соціальні зв`язки, постійне місце проживання в Ковельському районі Волинської області, де характеризується виключно з позитивної сторони, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Що стосується його стану здоров`я, то воно погіршилося за час перебування під вартою, а також після перенесеної хвороби на Ковід-19. Також звертає увагу суду, що ОСОБА_7 був затриманий 02.12.2020 року та на даний час перебуває під вартою більше року, що є розумним стром тримання під вартою.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів та ухвалити нову, якою до ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням від вартою.
Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити; прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що застосований до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування або суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілу.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в клопотанні та в судовому засіданні суду першої інстанції підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.
З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, відсутність постійного джерела доходів та спосіб його життя, перебував у міжнародному розшуку, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і ухвалення нової ухвали, відповідно до викладеного в апеляційний скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.
Доводи, які викладені в апеляційній скарзі захисником та були наведені ним в ході розгляду провадження, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора та обрання щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, як про це просить захисник, і цьому була надана вірна правова оцінка судом першої інстанції.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Керуючись ст.ст.197, 199, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20 січня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 20 березня 2022 року включно без права застави, залишити без змін.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді