Провадження №11-кп/801/315/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від покарання або заміну виду покарання,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця і жителя м.Сімферополя

засудженому вироком Київського обласного суд від 23.01.1997 за п. «а», п. «е» ст. 93, ст. 17 п. «а», п. «г», п. «е» ст. 93, ст. 190-1, ч. 1 сл 222, ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 80 КК України 1960 року до остаточного покарання у виді смертної кари шляхом розстрілу з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Постановою Київського обласного суду від 15.06.2000, засудженому ОСОБА_8 основне покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022 відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від покарання або заміну виду покарання.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення від покарання або заміну виду покарання засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачено, а тому на даний час до прийняття відповідного Закону відсутні передбачені законодавством України підстави для задоволення клопотання засудженого.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою звільнити його від подальшого відбування покарання.
На думку ОСОБА_8 він має право на перегляд довічного строку покарання відповідно до практики Європейського Суду.
Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши доповідача, думку адвоката, який підтримав апеляційну скаргу засудженого з викладених у них підстав, прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви Суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.
Підстави для умовно-дострокового звільнення регламентовано ст. 81 КК України, яка передбачає, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Якщо ставиться питання щодо застосування ст. 81 КК України, то обов`язковою умовою для можливого звільнення засудженого від відбування покарання умовно - достроково є фактичне відбуття ним певного строку покарання залежно від тяжкості вчиненого ним злочину.
Разом з тим, у питанні, що розглядається, суд позбавлений можливості визначити, який строк необхідно відбути засудженим до довічного позбавлення волі, тоді як чинне законодавство України не має механізму захисту осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що обґрунтовуючи своє клопотання та доповідаючи про підстави його подання, засуджений ОСОБА_8 не вказує на будь-які відомості, які б ствердно свідчили про його щире переконання в тому, що вже відбутий ним термін покарання має своїм наслідком його виправлення та перевиховання.
При розгляді справи "Вінтер і інших проти Об`єднаного Королівства" 09.07.2013 в Європейському суді було обговорено питання законності застосування довічного ув`язнення в Договірних країнах, де Україна була згадана в числі 5 країн, в якій хоча законодавством і не передбачено умовно-дострокове звільнення при пожиттєвому ув`язненні, проте довічно засудженим дозволено клопотати перед Президентом про помилування, що не було визнано порушенням міжнародних норм.
В 32 інших Договірних країнах існує інший механізм перегляду покарання, призначеного довічно ув`язненим, інтегрований в рамках закону і на практиці, де здебільшого, мінімальних строк, за яким засуджений при відбутті довічного ув`язнення вправі звернутися за переглядом покарання. Цей строк, як і в Україні становить 20-25 років.
Таке право на помилування в Україні передбачено ст. 87 КК України, яке має засуджений при відбутті 20 років ув`язнення.
Правом помилування наділений лише Президент України стосовно індивідуально визначеної особи. При прийнятті рішення про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на строк не менше 25 років.
Отже, чинним законодавством України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини.
При цьому, слід зазначити, що згідно з Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженим Указом Президента України № 223/2015 від 21.04.2015 засуджена особа до особистого клопотання про помилування може долучити інші документи, які, на її погляд, мають значення для застосування помилування.
Таким чином, у своєму зверненні до Президента, засуджений має право викласти свої доводи щодо недієвості державного механізму помилування, з посиланням на наведене ним рішення Європейського суду з прав людини, а також, відомості, що на його думку підтверджують відсутність підстав для продовження визначеного йому покарання.
Доказів того, що засуджений звертався до Президента України для розгляду в установленому порядку питання про помилування матеріали справи не містять.
В силу Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.05.2019 у справі № 757/12726/18-ц (п.36) звернула увагу на те, що 12.03.2019 Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі "Петухов проти України".
Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Пєтухов проти України (2)" від 12.03.2019 Європейський суд з прав людини повторює, що Договірні держави користуються широкою свободою розсуду, вирішуючи питання щодо належної тривалості покарання у виді позбавлення волі за конкретні злочини. Сам факт того, що зрештою покарання у виді довічного позбавлення волі може бути відбутим у повному обсязі не суперечить ст. 3 Конвенції.
Отже, перегляд покарання у виді довічного позбавлення волі необов`язково має призвести до звільнення відповідного засудженого (п. 193).
На даний час система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі не реформована, зміни до законодавства не внесені, тому на даний час відсутні підстави у суду вирішувати питання дострокового звільнення засудженого від відбування довічного позбавлення волі, або ж встановлення строку та умов звільнення, тому правильним видається наголошення на тому, що суди не є суб`єктами уповноваженими на виконання позитивного обов`язку держави із задоволення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод та в даному випадку єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада, до повноважень якої в тому числі належить й прийняття законів.
Держава наразі не надає суду свободи розсуду в цьому питанні.
Отже, враховуючи відсутність у Конституції України та законах України повноважень суду на застосування умовно-дострокового звільнення до особи, засудженої до довічного позбавлення волі або ж замінювати покарання у виді довічного позбавлення на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, несуперечність застосування покарання у виді довічного позбавлення волі нормам міжнародного права, на даний час, відсутні правові підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .
З огляду на викладене, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від покарання або заміну виду покарання - без зміни.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_9