Справа № 362/5153/21
Провадження № 1-кс/362/856/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-

в с т а н о в и в :

28.09.2021 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій вона просила скасувати постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 24.11.2017 р. про закриття кримінального провадження №000598 від 03.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим не було проведено комплексу слідчих дій для належного встановлення обставин кримінального правопорушення. Не здійснено слідчих дій, направлених на перевірку викладених обставин та не вжито достатніх заходів, спрямованих на всебічне, повне, неупереджене дослідження обставин кримінального провадження.

В оскаржуваній постанові не в повному обсязі викладені обставини справи, які зазначені потерпілою в заяві, додаткових поясненнях. Не проведено допиту свідків, відповідні клопотання містяться в матеріалах кримінального провадження, але залишені без розгляду.

Закриваючи кримінальне провадження слідчий не взяв до уваги всіх обставин, а навпаки перекрутив обставини, оскільки досудове розслідування здійснювалось без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обстави та оцінки зібраних доказів. За таких обставин слідчий дійшов до помилкового висновку про відступіть складу злочину особою чи групою осіб

Окрім того, слідчий при винесені оскаржуваної постанови порушив приписи с. 110 КПК України щодо належно мотивації, оскільки останній обмежився посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, яким передбачено закриття кримінального провадження при відсутності складу кримінального правопорушення, в той час як повинен був в мотивувальній частині викласти мотиви прийняття такого рішення.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, одночасно із поданням скарги подала до суду заяву з проханням слухати скаргу без її участі, вимоги скарги підтримала та просила задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явивя, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, однак згідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність такої особи не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №000598 від 03.08.2016 р., слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення скарги виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф 1 ст.ст. 303-308 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено в тому числі рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, Васильківським відділом поліції ГУНП в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №000598 від 03.08.2016 р., про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Відповідно до постанови 24.11.2017 р. слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП України в Київській області кримінальне провадження №000598 від 03.08.2016 р. було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. п. 15, 16 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження показань, речей і документів.

В силу ч. 2 ст.9 КПКУкраїни прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Положенням ч. 2 ст. 91 КПК України встановлено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Тривалість та неефективність досудового розслідування по кримінальним провадженням вже багаторазово були предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України та у більшості випадків судом констатовано порушення статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мащенко проти України" від 11.06.2015 р. встановлено, що розслідування кримінальної справи протягом тривалого часу, яке є неефективним, поверхневим у зв`язку з недостатністю вжитих слідчим заходів, труднощами заявника в отриманні інформації про хід розслідування та участі у прийнятті процесуальних рішень, є порушенням ст. 2 Конвенції та на державу покладено обов`язок сплатити грошові компенсації.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 заявлялось клопотання про виклик свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Судом встановлено, що слідчим СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 03.02.2017 р. проведено допит свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відомості про які містяться у протоколах допиту свідків.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте, постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, слідчий не в повній мірі дослідив обставини кримінального провадження, не надав їм належну правову оцінку в сукупності з усіма зібраними доказами, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження суд прийшов до переконання, що слідчим під час досудового розслідування не проведено комплексу слідчих дій з метою перевірки та уточнення відомостей, викладених у повідомленні про вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя проаналізувавши доводи скарги та дослідивши її матеріали, матеріали кримінального провадження №000598 від 03.08.2016 р. за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню для відновлення досудового розслідування.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 9, 22, 91, 93, 110, 284, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,- задовольнити.

Постанову слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 24.11.2017 р. про закриття кримінального провадження №000598 від 03.08.2016 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №000598 від 03.08.2016 р. повернути до ВП № 1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1