Справа № 464/1707/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/736/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2021 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання штраф, у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди - залишено без розгляду.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 12 березня 2019 року близько 17.00 год., керуючи автомобілем «Daimler Chrysler», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись заднім ходом по вул.Угорській поблизу будинку №12, що у м.Львові, порушив вимоги п.п.1.5 розд.1; п.п.10.1, 10.9 розд.10; п.п.13.1, 13.3 розд.13 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він керуючи автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час початку руху заднім ходом не переконався в тому, що ним не буде створено перешкод чи небезпеки іншим учасникам, в тому числі пішоходам, буде забезпечено безпечний боковий інтервал до пішоходів, що наближаються, не звернувся по допомогу до інших осіб, не врахував дорожню обстановку та стан керованого ним транспортного засобу, щоб безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , котрий рухався позаду транспортного засобу.

В результаті порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху, потерпілий ОСОБА_9 отримав закритий субкапітальний перелом правої стегнової кістки зі зміщенням фрагментів, який відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

На вирок суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 5100 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на термін 2 роки. В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, об`єктивна сторона якого виразилася у грубому порушенні ним Правил дорожнього руху, в результаті чого відбулося ДТП із наслідком у вигляді спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а також те, що обвинувачений може виконувати роботу, яка безпосередньо не пов`язана із керуванням транспортним засобом. Таким чином, вважає, що судом першої інстанції безпідставно не призначено ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційних вимог, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними належним чином в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України є вірною.

Щодо призначеного судом покарання, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання яке не відповідає вимогам ст. 65 КК України, не є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому наявні підстави для зміни покарання в бік його посилення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, з урахуванням положень ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких. Санкція даної статті передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з додатковим видом покарання - позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який згідно ст.89 КК України судимості немає, має на утриманні малолітню дитину, працює та позитивно характеризується за місцем праці, вірно дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції частини статті в редакції чинній на час вчинення кримінального правопорушення у виді штрафу.

Враховуючи те, що кримінальний проступок вчинено з необережності, таке допущено не внаслідок грубих порушень вимог ПДР України, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, який працює водієм, враховуючи принцип пропорційності покарання вчиненому діянню, суд першої інстанції обґрунтовано не призначив додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, яке є в даному випадку альтернативним.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для зміни покарання колегія суддів не вбачає. Доводи прокурора щодо необґрунтованості призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 без позбавлення права керувати транспортними засобами є безпідставними.

Таким чином, суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
вирок Сихівського районного суду м. Львова від 11.06.2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без змін , а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 без задоволення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4