ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2021 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000376 від 17.12.2021 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, клопотання слідчого СВ ВП №1 м. Сторожинець ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_7 погоджене процесуальним прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, учасника бойових дій, раніше в силу ст. 89

ЄУНСС №723/5259/21 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_9
Провадження №11-сс/822/321/21 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 193 КПК України
КК України не судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 30 (тридцять днів).
Строк дії ухвали до 16 січня 2022 року до 20 год. 45 хв..

Доводи апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що в матеріалах доданих до клопотання про обрання міри запобіжного заходу щодо його підзахисного немає жодного доказу, який свідчив би про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.
Стверджує, щоб встановити причинний зв`язок між діянням і наслідками, необхідно провести ряд слідчих дій, серед яких залучення спеціалістів в галузі судової медицини, які і дадуть висновки про причинний зв`язок отриманих тілесних ушкоджень з смертю ОСОБА_10 .. Таким чином, без наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення обрати міру запобіжного заходу ОСОБА_8 неможливо.
Орган досудового розслідування не надав суду доказів того, що ОСОБА_8 може впливати на свідків. В процесі допиту учасників кримінального провадження ніхто не заявляв про те, що на них чинився чи може чинитися тиск зі сторони ОСОБА_8 ..
Вважає, що ризики визнані судом доведеними, а саме, що ОСОБА_8 буде впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення, тільки формально констатовано для обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Позиції сторін.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати його підзахисному запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Прокурор просив апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги сторони захисту, з`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Так, у клопотанні слідчого зазначено, що підозрюваний ОСОБА_8 , 15 грудня 2021 року близько 23 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_11 , під час виниклої суперечки з ОСОБА_10 , 1970 року народження, умисно, почав наносити удари руками у грудну клітку ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження від яких останні невдовзі помер.
Смерть ОСОБА_10 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №110 від 17.12.2021 року, настала від отриманих тілесних ушкоджень, а саме від плевронульмонального шоку, який настав від закритої тупої травми грудної клітини з численними зламами ребер справа та ушкодженням тканин легені.
З наданих апеляційному суду матеріалів, які були предметом дослідження судом першої інстанції, вбачається, що суд задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи його, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні та прийшов до переконливого висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, та про те, що наявні ризики, які визначені в ст. 177 КПК України свідчать про недостатність застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів.
Встановлено, що 17.12.2021 року до ЄРДР за №0000376 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 121 ч.2 КК України.
18 грудня 2021 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів вважає, що слідчим суддею у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України були досліджені обставини у повному обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які відповідають матеріалам кримінального провадження.
На стадії вирішення слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя має переконатися у наявності обґрунтованої підозри, а факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Зокрема, із повідомлення про підозру ОСОБА_8 , протоколами огляду місця події від 16.12.2021 року та 17.12.2021 року, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , довідки про причини смерті №110 від 17 грудня 2021 року, встановлено факт нанесення підозрюваним умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , що спричинило смерть останнього.
Отже, стороною обвинувачення в суді першої інстанції доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
За практикою ЕСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року п.32, Series A, N182). Крім того, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Вимога «обґрунтованої підозри» передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують зацікавлену особу з припустимим правопорушенням. Вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, і чим довше триває тримання під вартою, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства, 30 серпня 1990 р.; О`хара проти Сполученого Королівства, 16 жовтня 2001 р. та ін.).
Тримання під вартою має зазвичай застосовуватися до особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.
Винятковий характер тримання під вартою означає, що позбавлення волі, до якого воно призводить, може загалом бути виправданим, лише коли правопорушення, у зв`язку з яким воно застосовується, може у разі засудження призвести до певного строку ув`язнення.
Питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою. («Феррарі-Браво проти Італії» 9627/81, 14 березня 1984 р, DR 36,15).
Слідчий суддя, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку, що метою і підставою такого запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні є запобігання спробам підозрюваного, впливати на свідків, оскільки останній проживає з ними в одному населеному пункті та вони являються сусідами і родичом, а також можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, так як ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, хоча і судимість погашена, що вказує на схильність до вчинення протиправних дій.
При цьому, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор.
Погоджуючись з висновками слідчого судді, апеляційний суд вважає, що для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні слідчого та, які доведені прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя обґрунтовано обрав підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, зважаючи на характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа його вчинила та покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження.
За таких обставин, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте судимість погашено, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_8 , який на теперішній час підозрюється у скоєні тяжкого злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може впливати на свідків, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті є його сусідами і родичом, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
Отже, на противагу доводам захисника, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не може бути задоволено клопотання захисту і в частині домашнього арешту, т.я. колегією суддів було встановлено, що цивільна дружина підозрюваного, яка написала заяву про можливість проживання останнього разом з нею у м. Чернівці, має реєстрацію в с. Костинці Чернівецького району, а договір оренди квартири в м. Чернівцях відсутній.
Крім того, згідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Також, слідчий суддя обґрунтовано та у відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст. 183 КПК України, не визначив ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, так як підозрюваним вчинено злочин, який спричинив загибель людини, життя якої, здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнається в Україні, згідно ст. 3 Конституції України, - найвищою соціальною цінністю.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неспроможність доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , стосовно незаконності оскарженої ухвали, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, ч.3 ст. 407, 422 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а Ухвалу слідчого судді Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 18 грудня 2021 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3