УХВАЛА

02 лютого 2022 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна (в порядку ст.174 КПК України),-

В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області перебуває кримінальне провадження №0002321 від 09.11.2021, заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Процесуальне керівництво здійснюється прокурором Рівненської окружної прокуратури.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12.11.2021 (справа № 569/22920/21)задоволено клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , який звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором і накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-BenzSprinter 311CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_4 ,у формі встановлення заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватись та розпоряджатися нимдо прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 як власник транспортного засобу в судовому засіданні під час вирішення слідчим суддею питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно присутня не була.
З 09.11.2021 транспортний засіб розміщений на майданчику у незмінному стані, що призводить до руйнації авто та позбавляє власника можливості використовувати своє майно.
Так, станом на даний час органом досудового розслідування проводився неодноразовий огляд вказаного автомобіля, технічний стан зафіксовано у відповідних документах, всі необхідні експертизи вже проведено, тому підстав для подальшого арешту автомобіля не має, а знаходження автомобіля під відкритим небом внаслідок дії атмосферних опадів призводить до погіршення технічного стану автомобіля.
У проведенні додаткових досліджень необхідності немає, тому потреба у перебуванні транспортного засобу під арештом відпала і такий підлягає скасуванню.
В даному кримінальному провадженні будь-якій особі про підозру не повідомлено.
Станом на сьогоднішній день відсутні обставини, які б обґрунтовували застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом арешту транспортного засобу власником якого є ОСОБА_4 .
Просить суд скасувати арешт автомобіля марки «Mercedes-BenzSprinter 311CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від (справа № 569/22920/21).
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву в які просить проводити судове засідання у його відсутність, в своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення частково.
Судом встановлено, що у провадженні слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській областіперебуває кримінальне провадження №0002321 від 09.11.2021, заознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Процесуальне керівництво здійснюється прокурором Рівненської окружної прокуратури.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 12.11.2021 (справа № 569/22920/21)задоволено клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , який звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором і накладено арешт на автомобіль марки «Mercedes-BenzSprinter 311CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_4 ,у формі встановлення заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі користуватись та розпоряджатися ним до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як встановлено в судовому засіданні, що у кримінальному провадженні підозра ОСОБА_4 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.
Крім того, станом на даний час органом досудового розслідування проводився неодноразовий огляд вказаного автомобіля, технічний стан зафіксовано у відповідних документах, всі необхідні експертизи вже проведено, тому підстав для подальшого арешту автомобіля не має, а знаходження автомобіля під відкритим небом внаслідок дії атмосферних опадів призводить до погіршення технічного стану автомобіля. У проведенні додаткових досліджень необхідності немає.
Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.
Втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема, й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь іншої особи загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Перший протокол, Конвенція), що ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року.
Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших рішень ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти сполученого королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним зазначеним цілям.
Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення частково.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна (в порядку ст.174 КПК України) задоволити частково.
Повернути безоплатно автомобіль марки «Mercedes-BenzSprinter 311CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на відповідальне зберігання, із правом користування, без права відчуження власнику - ОСОБА_4 .
Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1