Справа № 675/375/21
Провадження № 1-кп/675/8/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" січня 2022 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання Гук- ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000522 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта вища, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз - 31 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року на підставі ст.ст. 71 ч.ч. 1, 2, 72 КК України визначено покарання за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року та шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 06 листопада 2020 року, перебуваючи в житловому будинку, що в АДРЕСА_1 , вчинив вбивство ОСОБА_9 за наступних обставин.

Так, у той день близько 22 год. 30 хв. у кімнаті кухні вказаного будинку між ОСОБА_6 , його співмешканкою ОСОБА_5 та її матір`ю ОСОБА_9 на ґрунті побутових та неприязних відносин виникла сварка. Під час сварки у ОСОБА_6 , який був обурений образами зі сторони ОСОБА_9 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство останньої.

Тому ОСОБА_6 , переслідуючи умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 , взяв біля кухонного столу дерев`яну табуретку та, утримуючи її у руках, цілеспрямовано та із прикладанням сили наніс щонайменше дванадцять ударів поверхнею табуретки в ділянки голови, тулуба та верхніх кінцівок ОСОБА_9 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді рани в лівій виличній ділянці голови, рани на поверхні лоба зліва, двох ран у лівій тім`яній ділянці голови, рани в правій тім`яній ділянці голови, двох ран у лівій завушній ділянці, рани на поверхні нижньої губи, синця у ділянці підборіддя, синця на поверхні лівої щоки, синців навколо обох очей, крововиливів під кон`юнктивою обох очей, крововиливів під м`яку оболонку головного мозку, двох ран на задній поверхні лівого передпліччя, рани на внутрішній поверхні правого передпліччя, синця та тильній поверхні лівої кисті, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Крім того, ОСОБА_6 під час того, як ОСОБА_9 впала та лежала на підлозі та не чинила фізичного опору, а лише прикривалася від нанесених ударів, умисно наніс їй не менше як п`ять ударів ногами у взутті в передню частину грудної клітки, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців на передній поверхні грудної клітки, множинних переломів ребер обох половин грудної клітки (шести ребер зліва та п`яти ребер справа), перелому тіла груднини, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Внаслідок спричинених ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці події через короткий проміжок часу внаслідок тупої поєднаної травми голови, грудної клітки та верхніх кінцівок з множинними ранами та синцями голови, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, переломом грудини та ранами верхніх кінцівок, що супроводжувалось гострою крововтратою, плевропульмональним шоком, набряком головного мозку та легенів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав частково та суду показав, що 06 листопада 2020 року він разом із співмешканкою ОСОБА_5 та її матір`ю ОСОБА_9 допомагали по господарству ОСОБА_10 . ОСОБА_9 першою пішла додому. ОСОБА_5 у той день отримала кошти за оренду земельного паю, який належить матері. Закінчивши роботу та повечерявши, він із співмешканкою теж повернулися додому. Протягом дня вони вживали спиртні напої.

Вдома вони втрьох продовжили вживати спиртні напої. Надалі, ОСОБА_9 попросила обвинуваченого піти до магазину та придбати продукти харчування. Тому ОСОБА_6 із сином співмешканки пішов у магазин. Пізніше їх наздогнала ОСОБА_5 та пояснила, що мати нервується через гроші, які вона одержала замість неї за оренду земельного паю. Тому співмешканка пішла до сусідки, а обвинувачений із її сином вирушили за покупками. Коли вони повернулися, за місцем проживання відбувалася сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , під час якої остання намагалася вчепитися за волосся доньки. ОСОБА_6 намагався їх заспокоїти, однак ОСОБА_9 сказала йому піти надвір та покурити, що він і зробив. Коли обвинувачений повернувся, словесна суперечка між жінками продовжувалася, а вони всі разом продовжили випивати спиртні напої. Надалі, ОСОБА_6 пішов до криниці по воду, а коли повернувся, жінки штовхалися. Обвинувачений намагався їх розборонити і вдарив співмешканку, а та сказала, що піде відпочивати. Далі ОСОБА_9 намагалася продовжити суперечку, хотіла піти за донькою, однак ОСОБА_6 встав у проході з кухні та не пускав її. У цей момент ОСОБА_9 почала бити його рукою по плечах та звинувачувати у тому, що він у змові з ОСОБА_5 . Далі вона вдарила обвинуваченого коліном у пах, від чого він зігнувся, а остання взяла його за коси та почала трусити голову. Тому ОСОБА_6 взяв табуретку та наніс кілька ударів по тілу ОСОБА_9 , від чого остання впала на підлогу.

У подальшому обвинувачений підняв ОСОБА_9 та посадив її за стіл, а ОСОБА_5 на його прохання поклала матері ганчірку на голову та помила її. Потім вони втрьох ще випили. ОСОБА_5 знову пішла відпочивати, а він намагався завести ОСОБА_9 до ліжка. Однак ОСОБА_9 знову намагалася продовжити з`ясовувати стосунки із донькою. ОСОБА_6 намагався завадити їй. У цей момент ОСОБА_9 вдарила його коліном у ногу та впала, а обвинувачений наніс їй кілька ударів ногою у область живота та грудної клітки.

Надалі, ОСОБА_6 допоміг ОСОБА_9 лягти на ліжко, а ОСОБА_5 поклала їй свіжу ганчірку на голову. Остання також запитала матір, чи потрібно їй викликати швидку медичну допомогу, однак та відповіла, що ні, бо вже пізня пора. ОСОБА_9 попросила її не турбувати, бо хоче відпочити. Натомість, обвинувачений із співмешканкою допили горілку та лягли спати.

Наступного дня вранці ОСОБА_6 пішов по дрова, а ОСОБА_9 у цей час лежала на ліжку. Коли він повернувся, остання продовжила там лежати, але вже на іншому боці. Далі обвинувачений пішов до магазину, де придбав алкогольні напої та продукти харчування, які він із співмешканкою вжили та лягли спати.

08 листопада 2020 року о 7 год. ранку ОСОБА_6 знову пішов по дрова, а коли повернувся та підійшов до ОСОБА_9 , то по кольору її обличчя виявив, що вона померла. Тоді він сказав ОСОБА_5 , що піде до дільничного поліцейського та повідомить, що сталося, бо наробив біди. Коли обвинувачений виходив із будинку, під`їхав поліцейський, якому він і розповів про подію.

ОСОБА_6 суду повідомив, що точну кількість нанесених ОСОБА_9 ударів він не пам`ятає, однак не заперечував, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені саме його протиправними діями, проте вказав, що умислу на вбивство останньої він не мав. Визнав, що наніс тілесні ушкодження у зв`язку з тим, що між ОСОБА_9 та її донькою виникали постійні сварки та бійки, які набридли йому. Вказав, що у ОСОБА_9 була сильна кровотеча з розбитої голови, а тому він та співмешканка кілька разів прикладали їй вологу ганчірку.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, висловив критичний осуд свого діяння та попросив його суворо не карати.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, винуватість ОСОБА_6 підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, із показань потерпілої ОСОБА_5 встановлено, що у листопаді 2020 року вона разом із своєю матір`ю та обвинуваченим допомагали по господарству ОСОБА_10 . У цей день ОСОБА_5 отримала кошти за оренду земельного паю, який належить ОСОБА_9 , які віддала останній. Мати дала їй частину цих грошей для того, щоб вона придбала спиртні напої та продукти харчування, а пізніше почала звинувачувати її у тому, що вона взяла ці гроші без дозволу. З цього приводу на кухні під час вечері між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_6 вдарив потерпілу, оскільки вона обзивала матір, а ОСОБА_9 за неї заступилася. Після цього вона нічого не пам`ятає, оскільки внаслідок перенесеного інсульту у неї часто трапляються провали в пам`яті. Знає лише, що співмешканець завів її до ліжка, що в спальній кімнаті, де вона лягла відпочивати та заснула, тому очевидцем бійки не була. Наступний день вона також не пам`ятає. Пригадує лише, що у неділю вранці вона прокинулася та почала виконувати хатню роботу, а мати в цей час лежала у своїй кімнаті на одежі, що була розкидана на підлозі. Коли вона підходила до ОСОБА_9 , то не звернула уваги на те, що в останньої наявні тілесні ушкодження. ОСОБА_6 вранці пішов по дрова, а коли повернувся, був дуже схвильований, бився головою об стіл, казав, що винний, мав намір йти до поліції. Той факт, що ОСОБА_9 померла, виявив син потерпілої, який прибіг із вулиці до кімнати кухні та повідомив, що на одязі, на якому лежала мати, багато крові.

ОСОБА_5 ствердила, що до цієї події у матері жодних видимих тілесних ушкоджень не було. Суду вказала, що жодних претензій до обвинуваченого не має, просила його суворо не карати, оскільки він не мав умислу на вбивство її матері ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_10 суду підтвердила, що у листопаді 2020 року ОСОБА_6 , його співмешканка ОСОБА_5 та її мати ОСОБА_9 допомагали їй по господарству. Жодних видимих тілесних ушкоджень та тілі ОСОБА_9 вона в той день не бачила. Також свідок вказала на те, що на території її будинковолодіння обвинувачений та ОСОБА_9 ніколи не конфліктували.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду підтвердив, що у листопаді 2020 року близько 13 год. 00 хв. його доньки розповіли, що син ОСОБА_5 повідомив їм про те, що його бабця ОСОБА_9 лежить мертва в будинку. Тому свідок зателефонував поліцейському ОСОБА_12 та повідомив про дану подію.

Свідок ОСОБА_12 , який працює на посаді поліцейського офіцера Плужненської сільської територіальної громади, суду показав, що 08 листопада 2020 року в обідню пору до нього зателефонував ОСОБА_11 та повідомив, що син ОСОБА_5 йому розповів про те, що ОСОБА_6 закрив хату та нікого не пускає до неї. Свідок приїхав до будинковолодіння, де проживає обвинувачений, та виявив на порозі його співмешканку ОСОБА_5 із розпухлим від побоїв обличчям. Далі з будинку вийшов ОСОБА_6 та на його прохання розповів про те, що сталося. Свідок зайшов до будинку, де виявив труп потерпілої, яка лежала між ліжком та шафою. ОСОБА_6 пояснив, що між жінками виник конфлікт через гроші, вони штовхалися, а він намагався їх заспокоїти. Тому взяв табуретку та вдарив кілька разів по голові ОСОБА_9 , а потім наніс кілька ударів ногою в область тулуба останньої. Свідок також ствердив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 раніше часто ходили з видимими тілесними ушкодженнями на обличчі, однак відмовлялися звертатися із заявами до правоохоронних органів. Натомість, ОСОБА_6 одного разу просив його щось зробити з жінками, щоб він потім не був крайнім. Від сусідів обвинуваченого ОСОБА_12 чув, що у цій сім`ї часто виникають сварки.

Крім того, винуватість ОСОБА_6 об`єктивно підтверджується наступними доказами.

Даними протоколу огляду місця події від 08 листопада 2020 року, ілюстративної таблиці та відеозапису до нього, згідно із якими в порядку ст. 237 КПК України зі згоди власника ОСОБА_5 оглянуто будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено труп ОСОБА_9 , а також зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено частини розламаної табуретки зі слідами речовини бурого кольору, які в подальшому були визнанні речовими доказами. Крім того, в ході огляду місця події вилучено 6 змивів з плям бурого кольору, які виявлені на дверях до кімнати кухні, лутці дверей, частинах розламаної табуретки, комоді та дверях шафи в спальні (Том 2, а.с. 2-34, 95, 96).

Дані зазначеного протоколу огляду місця події є належними доказами, оскільки вони прямо підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Вказані докази визнаються допустимими, оскільки огляд проведено з дотриманням вимог ст.ст. 233, 237, 238 КПК України. Більш того, правомірність проникнення до житла та вилучення речових доказів встановлено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 листопада 2020 року (Том 2, а.с. 97).

За даними висновку судово-медичної експертизи № 255, яка проведена з 09 листопада по 21 грудня 2020 року судово-медичним експертом ОСОБА_13 , при експертизі трупа ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді рани в лівій виличній ділянці голови, рани на поверхні лоба зліва, двох ран у лівій тім`яній ділянці голови, рани в правій тім`яній ділянці голови, двох ран у лівій завушній ділянці, рани на поверхні нижньої губи, синця у ділянці підборіддя, синця на поверхні лівої щоки, синців навколо обох очей, крововиливів під кон`юнктивою обох очей, крововиливів під м`яку оболонку головного мозку, п`яти синців на передній поверхні грудної клітки, множинних переломів ребер обох половин грудної клітки (шести ребер зліва та п`яти ребер справа), перелому тіла груднини, двох ран на задній поверхні лівого передпліччя, рани на внутрішній поверхні правого передпліччя, синця та тильній поверхні лівої кисті, синця на передніх поверхнях обох колінних суглобів.

Дані тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, двадцяти ударних травмуючих дій тупих твердих предметів з обмеженими та переважаючими травмуючими поверхнями незадовго до настання смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення, а в даному випадку перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Смерть ОСОБА_9 настала не більше ніж за 3-4 доби до судово-медичної експертизи її трупа внаслідок тупої поєднаної травми голови, грудної клітки та верхніх кінцівок з множинними ранами та синцями голови, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, переломом грудини та ранами верхніх кінцівок, що супроводжувалось гострою крововтратою, плевропульмональним шоком, набряком головного мозку та легенів.

Тілесні ушкодження, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 , були спричинені на протязі відносно короткого проміжку часу (від декількох хвилин до декількох десятків хвилин), не більше ніж за одну годину до настання смерті. Тілесні ушкодження у вигляді двох ран на задній поверхні лівого передпліччя та синця на тильній поверхні лівої кисті є характерними для самооборони. Під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 могла перебувати в положеннях стоячи, сидячи, лежачи. Не виключається можливість, що після заподіяння потерпілій даних тілесних ушкоджень вона могла спокійно пересуватися на протязі короткого проміжку часу.

Не виключається можливість, що при наданні своєчасної і кваліфікованої медичної допомоги життя потерпілій після нанесення їй виявлених тілесних ушкоджень можна було б врятувати.

Дані концентрації етилового алкоголю (в крові 2,61 проміле, в сечі 4,21 проміле) у ОСОБА_9 можуть відповідати ступеню гострої алкогольної інтоксикації «алкогольне сп`яніння сильного ступеня» по відношенню до живої людини (Том 2, а.с. 58-61).

Яв встановлено даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 31, яка проведена з 03 по 16 лютого 2021 року судово-медичним експертом ОСОБА_13 , не виключається можливість, що виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження, у тому числі які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням її смерті, могли бути заподіяні внаслідок ударів у період часу з 22 год. до 23 год. 06 листопада 2020 року. Тілесні ушкодження, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 , були спричинені не більше ніж за одну годину до настання смерті.

Під час отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 могла перебувати в положеннях стоячи, сидячи, лежачи. Встановити послідовність заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій не представляється можливим.

Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень на поверхнях голови та верхніх кінцівок ОСОБА_9 від, щонайменше, дванадцяти-тринадцяти ударних дій табуреткою. Не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень грудної клітки ОСОБА_9 від, щонайменше, п`яти ударів кулаками рук та ногами.

Тілесні ушкодження у вигляді синців на передніх поверхнях обох колінних суглобів, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 , могли утворитися внаслідок падіння (падінь) з висоти власного зросту після ударів табуреткою.

Ушкодження, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 , могли бути заподіяні у час, спосіб та за обставин, про які повідомив ОСОБА_6 під час проведення за його участю слідчого експерименту від 21 січня 2021 року (Том 2, а.с. 67-71).

Вказані висновки підтвердив допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 , який суду показав, що, на його думку, тілесні ушкодження на поверхнях голови та верхніх кінцівок ОСОБА_9 виникли від не менше дванадцяти-тринадцяти ударних дій табуреткою, а на грудній клітці - від не менше п`яти ударів ногами. Після заподіяння виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень остання могла протягом певного часу самостійно пересуватися, повзати, можливо вставати і здійснювати кроки з допомогою іншої особи. Такі ушкодження вона не могла отримати внаслідок падіння з висоти власного зросту. Після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 прожила не більше однієї години. За умови надання своєчасної та кваліфікованої медичної допомоги можна було б врятувати життя потерпілої.

Відповідно до даних висновку судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_9 № 1913, проведеної з 17 листопада по 03 грудня 2020 року лікарем судово-медичним експертом гістологом ОСОБА_14 , морфологічна картина в досліджуваних органах відповідає значній крововтраті. Набряк головного мозку. Дрібновогнищевий діапедез еритроцитів у м`яких мозкових оболонках кори головного мозку. Ділянки фрагментації м`язових волокон та помірний набряк міжволоконної сполучної тканини міокарду. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях. Дистрофія нирок та печінки. В шкірі з лівої тім`яної ділянки вогнищевий крововилив у підшкірно жировій клітковині, без видимої клітинної реакції. У ділянках м`язу з лівої половини грудної клітки з ділянки перелому ребер окремі ознаки стиснення м`язових волокон. Помірно виражений трупний аутоліз в міокарді, легенях та нирках (Том 2, а.с. 65-66).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 872, яка проведена з 12 по 18 листопада 2020 року судовим-медичним експертом імунологом ОСОБА_15 , кров з трупа потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (Том 2, а.с. 62-63).

За змістом висновку судово-медичної експертизи № 2196, яка проведена з 18 по 20 листопада 2020 року судовим експертом-токсикологом ОСОБА_16 , під час експертизи зразків крові та сечі з трупа ОСОБА_9 виявлено наявність етилового (винного) алкоголю в кількості: в крові 2,61 проміле, в сечі 4,21 проміле (Том 2, а.с. 64).

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 647, яка проведена 07 грудня 2020 року судовим-медичним експертом імунологом ОСОБА_15 , кров обвинуваченого ОСОБА_6 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (Том 2, а.с. 72).

Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 7, яка проведена 11 січня 2021 року судовим-медичним експертом імунологом ОСОБА_15 , кров з трупа потерпілої ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (Том 2, а.с. 73).

Даними висновків судово-медичних експертиз №№ 15, 16 від 29 січня 2021 року, які проведені судово-медичним експертом імунологом ОСОБА_17 , підтверджується, що на представлених на експертизу калошах з гуми чорного кольору та штанах, у яких був одягнений обвинувачений на час вчинення кримінального правопорушення, виявлено кров людини, яка може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) знаходяться антигени А та Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 , у крові якої знаходяться основний антиген А та супутній антиген Н. Виключити домішки крові від обвинуваченого ОСОБА_6 , у крові якого знаходиться тільки основний антиген Н, не являється можливим (Том 2, а.с. 74-79).

У відповідності до даних висновків судово-медичних експертиз №№ 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14 від 29 січня 2021 року, які проведені судово-медичним експертом імунологом ОСОБА_17 , підтверджується, що на представлених на експертизу марлевих тампонах, на які зроблені змиви з плям, виявлених на місці події (з поверхні частини розламаної табуретки, з поверхні дверей до кухні з боку веранди та біля столу, з поверхні лутки дверей до спальні, з поверхні комоду у кімнаті спальні, з поверхні дверей шафи у кімнаті спальні), виявлено кров людини, яка може походити від особи (осіб), в крові якої (яких) знаходяться антигени А та Н, у тому числі від потерпілої ОСОБА_9 , у крові якої знаходяться основний антиген А та супутній антиген Н. Виключити домішки крові від обвинуваченого ОСОБА_6 , у крові якого знаходиться тільки основний антиген Н, не являється можливим (Том 2, а.с. 80-94).

Зазначені вище дані визнаються допустимими доказами, оскільки експертизи проведені особами, які можуть бути згідно із ст. 69 КПК України експертами у кримінальному провадженні, експерти були залучені з дотриманням вимог ст.ст. 242-244 КПК України, висновки експертів відповідають вимогам ст.ст. 101-102 КПК України.

З протоколу слідчого експерименту з застосуванням відеозапису від 21 січня 2021 року (Том 2, а.с. 35-57), який було продемонстровано в залі судового засідання в порядку ст. 359 КПК України, судом встановлено, що за участю підозрюваного ОСОБА_6 проведено слідчий експеримент з метою перевірки і уточнення відомостей, які отримані під час допиту останнього. В ході слідчого експерименту підозрюваний розповів та відтворив на місці події, яким чином наносив тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08 листопада 2020 року встановлено, що ОСОБА_6 було фактично затримано 08 листопада 2020 року о 15 год. 55 хв. При затриманні в присутності понятих здійснено особистий обшук ОСОБА_6 , у ході якого було вилучено резинові калоші та штани, в яких був одягнутий останній, з плямами речовини бурого кольору (Том 2, а.с. 99-102).

Згідно даних постанови про визнання предметів речовими доказами від 09 листопада 2020 року вилучені за результатами проведення огляду місця події 08 листопада 2020 року змиви з плям речовини бурого кольору, частини розламаної табуретки, а також вилучені в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 штани та резинові калоші визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні (Том 2, а.с. 120-121).

Наведені докази та їх оцінка у своїй сукупності переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство.

Разом з тим, суд критично оцінює дані протоколу слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 21 січня 2021 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 , у ході якого останній вказував на те, що завдав потерпілій ОСОБА_9 лише два удари табуреткою та два-три удари ногою.

Так, за висновком судово-медичної експертизи № 255 від 21 грудня 2020 року лікар судово-медичний експерт прийшов до висновку, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 тілесні ушкодження утворилися від, щонайменше, двадцяти ударних травмуючих дій тупих твердих предметів з обмеженими та переважаючими травмуючими поверхнями незадовго до настання смерті.

Згідно з даними висновку додаткової судово-медичної експертизи № 31 від 16 лютого 2021 року не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень на поверхнях голови та верхніх кінцівок ОСОБА_9 від, щонайменше, дванадцяти-тринадцяти ударних дій табуреткою. Також не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень грудної клітки ОСОБА_9 від, щонайменше, п`яти ударів кулаками рук та ногами. Показання ОСОБА_6 в частині кількості нанесених ОСОБА_9 ударів табуреткою та ногою, про які він вказав під час проведення слідчого експерименту 21 січня 2021 року, не відповідають кількості тілесних ушкоджень та прикладань травмуючого предмета (предметів).

Допитаний у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 ствердив, що показанні ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту в частині кількості завданих потерпілій ударів табуреткою та ногою не відповідають дійсності.

Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував факту нанесення ним виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та вказав, що точної кількості ударів, які він наніс ОСОБА_9 , не пам`ятає, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відтворені обвинуваченим під час проведення із ним слідчого експерименту 21 січня 2021 року фактичні обставини кримінального провадження стосовно кількості завданих ним ударів потерпілій табуреткою та ногою є надуманими та такими, що суперечать дійсним обставинам справи, іншим доказам, дослідженим судом, тому суд оцінює їх як спосіб захисту ОСОБА_6 від повідомленої йому підозри під час досудового розслідування.

Доводи обвинуваченого щодо відсутності в нього умислу на вбивство потерпілої суд відхиляє з наступних підстав.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п. 4, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Розглядаючи позицію обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на вбивство, суд приймає до уваги кількість заподіяних ударів (щонайменше дванадцять ударів поверхнею табуретки в ділянки голови, тулуба та верхніх кінцівок, а також не менше як п`ять ударів ногами в передню частину грудної клітки), нанесених з такою силою, що спричинили потерпілій тупу поєднану травму голови, грудної клітки та верхніх кінцівок з множинними ранами та синцями голови, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, переломом грудини та ранами верхніх кінцівок, що супроводжувалось гострою крововтратою, плевропульмональним шоком, набряком головного мозку та легенів. При цьому удари наносилися, у тому числі, коли ОСОБА_9 перебувала у лежачому положенні.

У судовому засіданні не було отримано доказів, що обвинувачений припинив свої протиправні дії чи звернувся до лікарні з метою надання медичної допомоги потерпілій. Стороною захисту суду не було надано доказів щодо можливої небезпеки для життя чи здоров`я ОСОБА_6 зі сторони ОСОБА_9 , яка, як визнав сам обвинувачений, була особою невеликої статури та на час її побиття перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння.

З показів обвинуваченого вбачається, що після нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 не викликав швидку медичну допомогу, хоча згідно висновку судово-медичної експертизи № 255 від 21 грудня 2020 року не виключається можливість, що при наданні своєчасної і кваліфікованої медичної допомоги життя потерпілій можна було б врятувати. Натомість, обвинувачений продовжив розпивати горілку та ліг спати зі своєю співмешканкою. Наступного дня ОСОБА_6 знову продовжив вживати спирті напої, а труп потерпілої лежав у будинку аж до обідньої пори 08 листопада 2020 року, про що обвинувачений не повідомляв правоохоронним органам, допоки на місце події не прибув поліцейський ОСОБА_12 .

Крім того, відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 255 від 21 грудня 2020 року та додаткової судово-медичної експертизи № 31 від 16 лютого 2021 року тілесні ушкодження, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 , були спричинені не більше ніж за одну годину до настання її смерті.

Вказані докази спростовують покази обвинуваченого з приводу тієї обставини, що 07 листопада 2020 року протягом дня ОСОБА_9 залишалася живою, спала та переверталася з боку на бік, а про її смерть йому стало відомо тільки 08 листопада 2020 року по жовтому кольору її обличчя, та доводять, що ОСОБА_6 свідомо довів свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , до кінця.

За таких обставин, нанесення потерпілій, яка була особою невеликої статури, перебувала у безпорадному стані внаслідок вживання значної кількості алкогольних напоїв, щонайменше дванадцяти ударів поверхнею табуретки в ділянки голови, тулуба та верхніх кінцівок, а також не менше п`яти ударів ногами в передню частину грудної клітки, а також сила нанесення ударів, які призвели до тупої поєднаної травми голови, грудної клітки та верхніх кінцівок з множинними ранами та синцями голови, крововиливами під м`яку оболонку головного мозку, з множинними переломами ребер обох половин грудної клітки, переломом грудини та ранами верхніх кінцівок, що супроводжувалось гострою крововтратою, плевропульмональним шоком, набряком головного мозку та легенів, свідчить, що ОСОБА_6 свідомо припускав настання смерті ОСОБА_9 від нанесення такої кількості ударів, в тому числі в область життєво важливих органів. Таким чином, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, кількість, характер і локалізація поранень свідчить саме про наявність умислу обвинуваченого на умисне вбивство потерпілої, незважаючи на те, що певний проміжок часу потерпіла була ще жива, оскільки ОСОБА_6 не вжив негайних заходів до виклику швидкої допомоги, не повідомив інших осіб про подію.

Ураховуючи викладені обставини, суд не знаходить підстав для перекваліфікації діяння ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, на чому наголошувала сторона захисту.

Підходячи до обрання міри покарання ОСОБА_6 , виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, його характеристику, фактичні обставини справи.

Вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.
ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не одружений, хоча проживає разом із своєю співмешканкою, за місцем проживання характеризується негативно, ніде офіційно не працює.
Суд також враховує думку потерпілої, яка під час допиту вказувала, що претензій до обвинуваченого не має та просила суд суворо його не карати.
З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особи винного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання лише у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.
На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 раніше судимий, зокрема 29 вересня 2016 року Машівським районним судом Полтавської області за ст.ст. 128, 75 КК України до двох років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки; 31 березня 2021 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року на підставі ст.ст. 71 ч.ч. 1, 2, 72 КК України визначено покарання за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року та шляхом часткового приєднання до покарання за новим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці.
Злочин у даному кримінальному провадженні вчинений обвинуваченим 06 листопада 2020 року, тобто до ухвалення останнього за часом вироку та постановлення ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року.
Тому остаточне покарання ОСОБА_6 слід призначити у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, визначеного ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року.
Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, який набрав законної сили 30 квітня 2021 року та виконується Державною установою «Хмельницький слідчий ізолятор», строк відбування покарання рахується ОСОБА_6 з 31 березня 2021 року, тобто з цього часу до ухвалення судом даного вироку обвинувачений відбуває покарання, визначене ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, тому цей строк підлягає зарахуванню в строк покарання, призначеного відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, що призвело до незворотних наслідків - позбавлення життя особи, спосіб заподіяння смерті потерпілій, поведінку обвинуваченого, який після вчинення кримінального правопорушення не повідомив про подію органи поліції та продовжив вживати спиртні напої, підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає.
Також, на думку суду, у зв`язку з призначенням ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та покарання, визначеного ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 9 (дев`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, частково відбуте ОСОБА_6 відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 листопада 2021 року, якою визначено покарання за вироками Машівського районного суду Полтавської області від 29 вересня 2016 року і Шевченківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року, за період часу з 31 березня 2021 року по 23 січня 2022 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_6 з моменту затримання - 08 листопада 2020 року.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2020 року на:

1) майно, вилучене 08 листопада 2020 року в ході проведення огляду місця події та трупа за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: частини розламаної табуретки зі слідами речовини бурого кольору;

2) майно, вилучене в під час затримання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: спортивні штани чорного кольору, резинові калоші чорного кольору із плямами речовини бурого кольору.

Речові докази по справі:

- шість змивів з плям речовини бурого кольору, частини розламаної табуретки, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, знищити;

- спортивні штани чорного кольору, резинові калоші, які перебувають на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1