465/764/21
1-кс/465/859/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
заявника обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_4 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:
У провадженні Франківського районного суду м. Львова (суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України (справа №465/764/21, провадження №1-кп/465/1049/21).
06.04.2021 року обвинуваченою ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні у справі №465/764/21 (провадження №1-кп/465/1049/21) заявлено відвід головуючій судді ОСОБА_7 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 року заява про відвід судді ОСОБА_7 передана до провадження судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 (справа №465/764/21, провадження №1-кс/465/859/21).
Як вбачається з матеріалів справи, у підготовчому судовому засіданні 06.04.2021 р. обвинуваченою ОСОБА_4 було заявлено усно про відвід судді ОСОБА_7 із зазначенням того, що письмова заява про відвід буде подана протягом трьох днів після засідання. В подальшому ОСОБА_4 звернулася до суду із письмовою заявою про відвід від 09.04.2021 року, яка направлялася засобами поштового зв`язку та була зареєстрована у суді 13.04.2021 року, а також 15.04.2021 року подала додаток до заяви про відвід. Також 05.10.2021 року адвокатом ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 до суду подано звернення, підтримане останньою, на обгрунтування заявленого відводу судді ОСОБА_7 та в судовому засіданні 07.10.2021 року при розгляді справи про відвід заявницею ОСОБА_4 оголошено і подано заяву про відвід судді ОСОБА_7 та аргументацію правової позиції щодо обґрунтування відводу судді ОСОБА_7 . У межах наведених у зазначених заявах, зверненнях підстав обвинувачена ОСОБА_4 просила вирішити питання про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України.
Заявлений обвинуваченою відвід обґрунтовано тим, що, на переконання заявника, суддя ОСОБА_7 у судовому засіданні, яке відбулось 06.04.2021 року, діяла по відношенню до неї упереджено, порушила процесуальні права обвинуваченої, залякувала останню, зокрема не забезпечила право ОСОБА_4 на захисника, не роз`яснила їй процесуальних прав, викликала в судове засідання судову охорону, судове засідання розпочала із залучення клопотання прокурора, чим порушила процесуальний порядок, не встановила особи прокурора, не оголосила технічної перерви для надання часу на ознайомлення з пам`яткою про права та обов`язки, не розглянула клопотання про надання адвоката для захисту прав обвинуваченої.
В судовому засіданні ОСОБА_4 заявлений нею відвід судді ОСОБА_7 підтримала, при цьому, додала, що незабезпечення їй захисника у судовому засіданні грубо порушило її право на захист.
Адвокат ОСОБА_5 заяву ОСОБА_8 про відвід судді ОСОБА_7 підтримав, зазначивши, що право обвинуваченого на захист є фундаментальним і його порушення з боку суду свідчить про упередженість суду. На задоволенні заяви про відвід наполіг.
Прокурор ОСОБА_3 висловив свою позицію щодо необґрунтованості заявленого обвинуваченою ОСОБА_4 відводу головуючому судді, обґрунтувавши це тим, що процесуальні питання розгляду справи і спосіб їх вирішення судом не є підставами для відводу судді та не вирішуються в порядку відводу.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні від висловдення своєї позиції утрималась та покалалась у вирішенні питання про відвід на розсуд суду.
Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи, дослідивши в судовому засіданні технічний запис підготовчого судового засідання від 06.04.2021 року у справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України та протокол судового засідання від 06.04.2021 року, суд вважає, що заява ОСОБА_4 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід; за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.75 КПК України у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Таким чином, процесуальний закон визначає вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу.
Заявлений обвинуваченою ОСОБА_4 відвід судді ОСОБА_7 обґрунтовано порушенням права обвинуваченої на призначення їй захисника, а також вчиненням інших процесуальних дій, які, на переконання заявниці, свідчать про упередженість судді. Таким чином, заявниця та її захисник наполягають на наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості суду, тобто як на підставу для відводу судді посилаються на п.4 ч.1 ст.75 КПК України.
У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
У справі Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При цьому, суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі чи навпаки. Таку позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції». У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Згідно усталеної практики ЄСПЛ неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.
Акцентуючи у поданій заяві про відвід судді на порушенні права на захист, що виразилось, на думку заявниці, у нерозгляді клопотання ОСОБА_4 про забезпечення їй захисника, обвинувачена наполягає на порушенні її фундаментального права на захист. Оцінюючи ці доводи крізь призму об`єктивного критерію, суд, дослідивши в судовому засіданні технічний запис підготовчого судового засідання у справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, встановив, що у задоволенні відповідного клопотання ОСОБА_4 суд не відмовляв, водночас роз`яснив, що у зв`язку із заявленням відводу таке клопотання до вирішення питання про відвід не може бути розглянутим.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.
Враховуючи, що вирішення процесуальних питань судом, у провадженні якого перебуває справа, та спосіб такого вирішення, дотримання його процедури є процесуальними аспектами здійснення правосуддя, оцінка дій суду по вирішенню таких питань дається виключно в межах визначеної процедури перегляду рішень, ухвалених судом. Таким чином, констатація факту дотримання чи недотримання судом прав обвинуваченої особи на захист можлива лише при перегляді судових рішень в апеляційному та касаційному порядку на відповідних стадіях кримінального процесу.
Тому за наведених обставин оцінка процесуальної форми здійснення правосуддя у конкретній справі про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України в рамках справи про відвід судді не може даватися суддею, який розглядає справу про відвід, в іншому випадку це може трактуватися як втручання у здійснення правосуддя та здійснення функцій, якими наділені суди, що переглядають рішення в апеляційному та касаційному порядку.
Аналогічне стосується інших процесуальних питань, на які вказує заявниця, зокрема встановлення в судовому засіданні особи прокурора, розгляду його клопотань, оголошення перерв в судовому засіданні тощо. Вони також мають процесуальний характер, визначену процесуальним законом форму вирішення, а тому, оцінюються в межах процедури оскарження судових рішень.
Що стосується суб`єктивного критерію, який повинен враховуватися при розгляді заяви про відвід судді, то береться до уваги, що відповідно до ч.5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен містити відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу. Обґрунтовуючи підстави вважати, що суддя ОСОБА_7 діє упереджено по відношенню до заявниці ОСОБА_4 , остання вказує, зокрема, на те, що суддя її залякувала. Однак, жодних доказів цього не надано, оглянутий в судовому засіданні технічний запис підготовчого судового засідання від 06.04.2021 року також не містить таких даних.
Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. З наявних матеріалів не вбачається будь-яких ознак того, що суддя ОСОБА_7 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України діє упереджено. Бездоказове припущення неупередженості судді не може лягти в основу рішення про його відвід. Суд звертає увагу на те, що заявлений обвинуваченою ОСОБА_4 відвід судді ОСОБА_7 не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ст. 75 КПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді і її заінтересованість у результатах розгляду кримінального провадження.
Тому з урахуванням наведеного суд вважає, що у задоволенні заяви про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 слід відмовити.
Керуючись ст.ст.376, 75, 80, 81, 369-372КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1