Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/1184/21
провадження № 1-кп/650/171/21

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Олександрівка обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000444 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рибкіно Новосергіївського району Оренбургської області, громадянку України, освіта середня повна, пенсіонерку, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 310 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 на початку травня 2021 року, переслідуючи мету вирощування наркотичних засобів, знаходячись за місцем свого постійного проживання на присадибній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, незаконно, посіяла рослини роду Коноплі, які в подальшому шляхом поливу та прополювання (очищення від бур`яну), вирощувала рослини конопель, які згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/122-21/5379-НЗПРАП від 18.08.2021 року визнано рослинами роду Коноплі у кількості 3 рослини, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/122-21/5380-Н3ПРАП від 19.08.2021 року визнано рослиною роду Коноплі у кількості 2 рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, та згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/122-21/5378-НЗПРАП від 17.08.2021 року визнано рослинами роду Коноплі у кількості 6 рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, у загальній кількості 11 рослини, для власного використання, без мети збуту, які були вилучені працівниками поліції 14.08.2021 року під час проведення санкціонованого обшуку вище вказаного домоволодіння.
Дії обвинуваченої кваліфіковано за частиною першою статті 310 КК України, як незаконний посів, незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.
09 вересня 2021 року між прокурором та обвинуваченою укладено угоду про визнання винуватості у вказаному кримінальному проваджені.
Відповідно до змісту угоди між прокурором та обвинуваченою досягнуто домовленість про те, що обвинувачена беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального проступку та зобов`язується співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, а саме повідомляти до органів поліції про відомі факти вчинення іншими особами аналогічних та інших кримінальних правопорушень.
Також сторони узгодили покарання для обвинуваченої за вчинений кримінальний проступок у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
При цьому, обвинувачена підтвердила свою обізнаність щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених статтею 473 КПК України та наслідків її невиконання, передбачених статтею 476 КПК України.
На судовому засіданні прокурор просив затвердити вказану угоду, оскільки сторони дійшли згоди щодо винуватості обвинуваченої, а угода відповідає вимогам КПК України.
Обвинувачена на судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та пояснила, що таку угоду нею укладено добровільно, вона цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання. Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку вона визнає беззастережно та розуміє, що до неї також будуть застосовані інші заходи у разі затвердження угоди.
Захисник на судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості вказавши, що її було затверджено в його присутності, обвинувачена добровільно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку та їй було роз`яснено про наслідки її затвердження, про права, які вона не зможе реалізувати в такому випадку, вид покарання та порядок його відбування.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з пунктом першим частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
В даному випадку, кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій, у відповідності до частини другої статті 12 КК України є кримінальним проступком, оскільки санкція частини першої статті 310 КК України, передбачає покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не передбачає покарання пов`язане з позбавленням волі.
У відповідності до частини шостої статті 474 КПК України судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Це вбачається із пояснень учасників, змісту угоди, обставин її укладення, матеріалів справи на підставі яких було складено обвинувальний акт.
Згідно з частиною четвертою статті 474 КПК України судом з`ясовано в обвинуваченої, що вона цілком розуміє, що: має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, а вона має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Також судом перевірено угоду на предмет її відповідності вимогам КПК України та встановлено, що: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України; правова кваліфікація дій обвинуваченої є правильною; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним та сторони примирилися; взяті обвинуваченою на себе зобов`язання можуть бути виконані; наявні фактичні підстави для визнання винуватості.
Крім того, обвинуваченій роз`яснено порядок виконання покарання пов`язаного з накладенням штрафу, порядок розподілу судових витрат та вирішення питання про речові докази в разі затвердження угоди.
Таким чином, зважаючи на те, що між прокурором та обвинуваченою укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог кримінального законодавства, останню, з урахуванням беззастережного визнання обвинуваченою свої вини у вчиненні інкримінованого кримінального проступку та узгодження покарання, яке відповідає санкції визначеній частиною першою статті 310 КК України, слід затвердити, як таку, що відповідає інтересам суспільства та містить умови для реального впливу на подальшу поведінку обвинуваченої з метою її виправлення.
У відповідності до статті 100 КПК України речові докази у справі слід знищити, а у відповідності до частини другої статті 124 КПК України процесуальні витрати слід відшкодувати шляхом стягнення з обвинуваченої на користь держави документально підтверджених витрат на залучення експерта.
На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 474, 475 КПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 вересня 2021 року, укладену між прокурором Великоолександрівського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000444.
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 310 Кримінального кодексу України і призначити їй узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 2917,54 грн.
Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: 3 рослини коноплі, 2 рослини коноплі, 6 рослин коноплі знищити.
Речовий доказ у виді двох електронних носіїв з відеозаписом проведення обшуку, які зберігаються в матеріалах справи з яких один залишити в матеріалах справи, а інший знищити.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Суддя: ОСОБА_1