Провадження № 1-кс/344/6900/21
09 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ
05.11.2021 адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із скаргою, подану в порядку ст.ст. 220, 303 КПК України, в якій просить : зобов`язати слідчий відділ Івано-Франківського районного управління ГУНП в Івано-Франківській області : вручити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
У обґрунтування скарги вказує, що, зокрема 05.10.2021 захисником ОСОБА_5 було подано клопотання керівнику окружної прокуратури міста Івано-Франківська про виконання процесуальних дій в порядку ст. 220 КПК України, а саме вручення підозри ОСОБА_6 , так як вважає, що зібрано достатньо доказів для такої дії. А саме такими є : результати судово-психологічної експертизи від 24.05.2021, психологічна характеристика Центру психологічної допомоги дітям «Серденько», дані персонального комп`ютера ОСОБА_7 , на якому було знайдено записи порнографічного характеру; неодноразові свідчення малолітньої ОСОБА_8 .
Однак, простим листом від 18.10.2021 за №1735/108/46/02-2021, адресованому адвокату ОСОБА_9 , який отримано 25.10.2021 повідомлено, що на даний час недостатньо доказів для вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 , тривають слідчі (розшукові) дії з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Заявник вимоги скарги підтримала з мотивів, які викладені у такій, просила скаргу задоволити. Додала, що зібрані всі можливі докази, пройшов майже рік, все йде до того, що закінчиться строк досудового розслідування і кримінальне провадження буде закрито.
Слідчий просив відмовити у задоволені скарги, вказавши, що немає достатніх доказів для пред`явлення підозри.
Вислухавши доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку.
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулася із клопотанням до керівника окружної прокуратури міста Івано-Франківська в порядку ст. 220 КПК України, в якому просила вручити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.
Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 93 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.
Бездіяльність слідчого, прокурора щодо розгляду клопотань, поданих у порядку ст. 220 КПК України, полягає зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежного процесуального реагування.
Листом датованим 18.10.2021 за №1735/108/46/02-2021, яке адвокатом отримано 25.10.2021, старший слідчий СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 повідомив, що таке клопотання розглянуто та на даний час недостатньо доказів для вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 , тривають слідчі (розшукові) дії з метою встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.
Повідомлення про підозру це офіційне ознайомлення певної особи з наявністю в уповноваженого правоохоронного органу припущення про вчинення цією особою злочину, та здійснюється у випадках: затримання особи на місці вчинення злочину чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи запобіжного заходу; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Відтак, відповідно до п.6 ч.2 ст.40 КПК України повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру це повноваження слідчого, який є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ч. 1 ст. 36 КПК України).
Згідно до ч. 4 ст. 22 КПК України, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником.
Щодо застосування пункту 3 ч.1 ст. 276 КПК України, слідчий суддя вважає, що рішення про наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення належить до виключних повноважень прокурора. Відповідно, складення і подальше вручення повідомлення про підозру прокурором не є його безумовним обов`язком та не може вважатись процесуальною дією, яку він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк. Крім того, КПК України не визначено чіткого строку для складання прокурором повідомлення про підозру у таких випадках.
Таким чином, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин скарги, керуючись законом - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню, так як згідно до ст.ст. 36, 40 КПК України, такі повноваження покладені на прокурора або орган досудового розслідування, які є самостійними у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений правом судового контролю та не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).
Окрім цього, слід зазначити, що заявник просить зобов`язати орган досудового розслідування вчинити дії, що не пов`язані з безпосереднім здійснення досудового розслідування та встановлення усіх обставин справи, а просить вчинити дії з переходу на конкретні стадії кримінального провадження без надання можливості для складення належного і обґрунтованого повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні за наявних для того підстав.
Слідчий суддя з повагою відноситься до прагнення заявника відстоювати свої права і законні інтереси в суді. Разом з тим, реалізація такого права відповідно до ст.21 КПК України здійснюється тільки у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином вимоги скарги про зобов`язання вручити підозру не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст.220,303,304,307,309,376 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1