Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1483/20
Номер провадження: 1-кп/511/60/21
11.11.2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого -адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна заяву обвинуваченого про відвід прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000249 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області знаходиться вищезазначений обвинувальний акт. Суд знаходиться на стадії дослідження доказів обвинувачення, та наразі проводить допит свідків обвинувачення.

Через канцелярію суду обвинувачений ОСОБА_4 подав письмову заяву з додатками про відвід прокурора ОСОБА_3 , яку обґрунтував наступним.

14 вересня 2021 року під час розгляду даного кримінального провадження у судовому засіданні громадянка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була допитана в якості свідка, яка будучи попередженою судом про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за давання завідомо неправдивих показів, умисно, маючи на меті введення суд в оману, з метою зведення наклепу на нього та виправдання свого друга та родича - ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що він не вчиняв відносно ОСОБА_5 злочину, дала суду завідомо неправдиві покази. За фактом надання завідомо неправдивих свідчень ОСОБА_7 під час судового розгляду справи №511/1483/20 Роздільнянським РВП ГУНП в Одеські й області за його заявою розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000302 від 05.10.2021 р. При цьому процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні за дивним збігом обставин здійснюється прокурором ОСОБА_3 , про що свідчить витяг із ЄРДР. Крім того, за подіями, що відбувалися 26.04.2020 року де також приймає участь ОСОБА_5 , Роздільнянським ВП ГУНП в Одеській області були відкриті кримінальні провадження № 000071, №0000250, де процесуальним керівником знову значиться прокурор ОСОБА_3 , а також проводився допит ОСОБА_7 , в яких остання надавала суперечні покази, і прокурору про це відомо. На думку обвинуваченого, наведені факти повністю підтверджують особисту зацікавленість прокурора ОСОБА_3 в результатах кримінального провадження №0000249 за обставин, які викликають сумніви в ії неупередженості щодо нього.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свою заяву та наполягав на тому, що прокурор ОСОБА_3 не може приймати участь в даному кримінальному провадженні, оскільки є заінтересованою та категорично просив суд відвести цього прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав заяву свого підзахисного та наполягав на відведенні прокурора ОСОБА_3 від участі в даному кримінальному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 заперечував щодо відводу прокурора.

Прокурор ОСОБА_8 заперечувала проти заявленого відводу зазначаючи, що він є надуманним та не обґрунтованим. Повідомила що вона є процесуальним керівником тільки в одному кримінальному провадженні №0000249, де обвинуваченим є ОСОБА_4 , а потерпілим є ОСОБА_5 , в інших кримінальних провадженнях, на які посилається обвинувачений, вона, як прокурор, входить до групи прокурорів, але при цьому ніяких процесуальних дій чи вказівок не надавала і не надає. Належним чином виконує свої професійні та функціональні обов`язки, надані їй Законом, а тому вважає, що підстав передбачених ст.77 КПК України для відводу прокурору не має, просила відмовити в заявленому відводі.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, вважає, що заява обвинуваченого про відвід прокурора, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до ч.4 ст. 80 КПК України заява про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення прокурора від участі у судовому провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 81 КПК України, питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою суду.

При цьому, суд наголошує, що обвинувачений ОСОБА_4 вже заявляв відвід прокурору ОСОБА_3 , який був розглянутий і ухвалою суду від 31.05.2021 року було відмовлено, після чого був заявлений аналогічний відвід захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_6 , який був розглянутий і протокольною ухвалою від 15.06.2021 року в задоволені було відмовлено з підстав наявності в діях зловживання процесуальними правами, як обвинуваченим ОСОБА_4 так і його захисника ОСОБА_6 , що відповідає ч.4 ст.81 КПК України.

Таким чином, сторона захисту втретє намагається довести суду, що в них виникла недовіра до прокурора, яка виражається в побоюваннях її зацікавленості та упередженості по справі.

До того ж, з письмової заяви обвинуваченого та особистих пояснень ОСОБА_4 , наданих в судовому засіданні, а також документів, наданих в додатках до заяви, вбачається, що у обвинуваченого та захисту є обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Всебічно розглянувши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи обвинуваченого, суд вважає, що підстав, передбачених ст. 77 КПК України, для відводу прокурора ОСОБА_3 під час судового розгляду встановлено не було, але існують інші обставини, які викликають у обвинуваченого сумніви в неупередженості прокурора, з огляду на наступне.
Так, згідно правових позицій, висловлених у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. При цьому така інституція як «Суд» в розумінні практики ЄСПЛ має відноситься не тільки саме до суду, а і до інших державних органів в тому числі і прокуратури.

Згідно рішення ЄСПЛ по справі "Мироненко і Мартенко проти України", зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" та "Веттштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства").

У п. 71 цього рішення ЄСПЛ зазначає, що ухвалою від 17 серпня 2000 року суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_9 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: "оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину - вимагання", могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді Б. можна вважати об`єктивно обґрунтованими.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 липня 2010 року, п. 97).

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою ("Пуллар проти Сполученого Королівства" і "Томанн проти Швейцарии", а також "Екедемі Трейдинг Лтд" та інші проти Греції" і "Дактарас проти Литви" та проти України).

Суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і засад судочинства.

Суддя звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах Белілос проти Швейцарії, Очолан проти Турції).

При цьому Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах Ферантелі та Сантанджело проти Італії, Хаусчілдт проти Данії).

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод " кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …".

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя.

Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки у сторони по справі виникла недовіра до прокурора, яка виражається в побоюваннях зацікавленості та упередженості по справі, суд вважає, що не забезпечивши при цьому достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу безсторонності, неможливо досягти дієвості кримінального провадження, тому заява про відвід прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 80, 81, 83 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого про відвід прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 - задовольнити.

Відвести прокурора ОСОБА_3 від участі в розгляді кримінального провадження №0000249 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1