Справа № 297/2340/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000318 від 17.08.2021 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з освітою 8 класів, непрацюючого, 18.01.2021 року вироком Тернопільського міськрайонного суду судимого за ч.2 ст.149 КК до 5 років позбавлення волі, на підстав ст.ст.75, 76 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

за ст. 382 ч.1 КК України,

встановив:

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 20.07.2021 року у справі № 297/1537/21, яка набрала законної сили 31.07.2021 року, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 рік. Достовірно знаючи про вказану постанову суду, в порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ОСОБА_4 умисно її не виконав, а саме 16 серпня 2021 року о 15:27 годин керував автомобілем марки «Волсьваген», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », по вулиці Пушкіна в м.Берегове, де напроти будинку №8 був зупинений працівниками СРПП Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ст. 382 ч. 1 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав частково та показав, що в червні 2021 року він керував автомобілем, коли його зупинили працівники поліції та, у зв`язку із наявністю у нього запаху алкоголю, склали на нього протокол про керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, вилучили посвідчення водія та видали талон тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, як він зрозумів, строком на три місця, так йому, пояснив працівник поліції, який видав цей дозвіл замість вилученого посвідчення водія. Через деякий час в липні його викликали в суд, де працівник суду повідомив його, що за вказане адміністративне правопорушення він оштрафований та позбавлений права керування транспортними засобами на 1 рік. Невдовзі він отримав конверт із суду, але він його не дивився. Вже 16 серпня 2021 року він з сином, керуючи його автомобілем «Волсьваген», їхав з аптеки, де був за ліками, коли його знову зупинили працівники поліції. Він пред`явив їм тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами, на що вони повідомили, що він за рішенням суду позбавлений права керування транспортними засобами та тимчасовий дозвіл є недійсним. Оскільки з часу видачі тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами трьох місяців ще не сплило, він думав, що хоча позбавлений права керування, він до кінця вказаного строку має право керувати автомобілем.
В ході судового розгляду судом допитані свідки, про допит яких заявила сторона обвинувачення та досліджені письмові докази, якими вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 інспектор сектору реагування патрульної поліції Берегівського РВП показав, що літом минулого року разом з інспектором Повх по вулиці, яка веде на міське кладовище, був зупинений водій автомобіля «Волсьваген», оскільки не був пристебнутий паском безпеки, в зв`язку з чим була складена на нього відповідна постанова. Також по базі «АРМОР» було встановлено, що водій Віраг згідно рішення суду за ст.130 КУпАП позбавлений права керування транспортними засобами, тобто не має право керувати автомобілем, а тому була викликана слідчо-оперативна група, яка задокументувала вказану обставину. При цьому, Віраг пред`явив їм тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Вказаний тимчасовий дозвіл видав Вірагу він, коли за декілька тижнів до цього його зупинили в с.Балажер за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, зв`язку з чим був складений протокол на нього за ст.130 КУпАП. При видачі тимчасового дозволу на право керування транспортним засобам він роз`яснив Вірагу, що він дійсний до судового рішення по адміністративний справі, але не більше трьох місяців з дати його видачі.
Свідок ОСОБА_6 - поліцейський СРПП Берегівського РВП дав в суді аналогічні покази. Він ствердив, що дійсно разом з інспектором ОСОБА_5 зупинили водія Віраг за порушення правил дорожнього руху він не був пристебнутий паском безпеки. Тоді виявили, що він за рішенням суду вже позбавлений прав керування транспортними засобами за керування в стані алкогольного сп`яніння. Протокол за ст.130 КУпАП, на підставі якого суд прийняв рішення також вони складали, в ході чого ними ж був виданий тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом Вірагу і пояснено, що він діє три місяця або ж до рішення суду.
Так, згідно постанови судді Берегівського районного суду ОСОБА_7 від 20.07.2021 року ОСОБА_4 в суді свою вину визнав повністю та він визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова суду набрало законної сили 31.07.2021 року (а.с. 37).
Вказана постанова була йому судом надіслана та згідно розписки він її отримав особисто 10.08.2021 року (а.с. 54-55).

Дані докази підтверджують, що обвинуваченому ОСОБА_4 однозначно було відомо про судове рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами на 1 рік.
Крім того, згідно протоколу огляду місця події з фото таблицею від 16.08.2021 року, протоколу огляду предметів з фото таблицею від 02.09.2021 року та відтвореного аудіо-відео запису в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_4 , який керував 16 серпня 2021 року автомобілем марки «Волсьваген Пассат», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », дійсно було зупинено за порушення правил дорожнього руху він не був пристебнутий паском безпеки. Він пред`явив для перевірки тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами та повідомив, що водійське посвідчення у нього вилучено у зв`язку складанням адміністративного протоколу та приблизно місяця тому у нього був суд, на якому позбавили прав керування і заборонили йому керувати транспортними засобами на 1 рік (а.с. 38-45, 49-52).
Згідно до ч.1 ст.265-1 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постаново КМУ від 17.12.2008 року №1086 до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення. Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.

Тобто, вказаними нормою закону та підзаконного акту встановлено, що виданий працівником поліції замість вилученого посвідчення водія тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами діє до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення. Як ствердили свідки працівники поліції ОСОБА_5 і ОСОБА_8 вказане було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 при складані протоколу за ст.130 КУпАП та вилучення у нього посвідчення водія та видачі тимчасового дозволу.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 слід визнати те, що він за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 27), є особою пенсійного віку (а.с. 28-29).
Згідно досудової доповіді, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також «високий» рівень ризику вчинення повторного правопорушення та «високий» ризик небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб) (а.с. 20-24).

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, однак має пенсійний вік, позитивно характеризуються за місцем проживання (а.с. 27), обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, тобто дані обставини свідчать про те, що він має тісні соціальні сімейні зв`язки, не несе високу небезпеку для суспільства, тому числі для окремих осіб, суд приходить до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 382 КК України.

Положеннями ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що таке покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18 січня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.149 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України (а.с. 33-36).
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 на момент постановлення даного вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі з випробуванням.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинив новий злочин до відбуття покарання за попереднім вироком, то при призначенні остаточного покарання з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України у виді позбавлення волі з випробуванням та штрафу слід виконувати дані покарання самостійно. Дана правова позиція зазначена у постанові ККС Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року справа № 686/3226/20 провадження № 51-3730км20.
Речові докази: 1) автомобільмарки «Волсьваген пасат б5», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та ключі до даного автомобіля, які зберігаються на спец майданчику Берегівського РВП в м.Берегове, вул. Сільвая, 4, слід повернуту обвинуваченому ОСОБА_4 , як володільцю; 2) свідоцтво про реєстрацію автомобільмарки «Волсьваген пасат б5», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що зберігається в органі досудового розслідування слід повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як володільцю; 3) тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , що зберігається в органі досудового розслідування слід передати Берегівському РВП, так як термін дії його сплив; 4) DVD-R диск 4,7 GB, на якому мітиться відеозапис з боді-камери працівника СРПП зупинки ОСОБА_4 16.08.2021 року, що зберігається в матеріалах досудового розслідування слід зберігати в матеріалах досудового розслідування (а.с. 46-47, 48).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст. 382 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 382 ч. 1 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбутну частину покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду від 18 січня 2021 року ОСОБА_4 , за яким його засуджено за ч.2 ст.149 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.76 КК України. Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України дані покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та штрафу виконувати самостійно.
Речові докази: 1) автомобільмарки «Волсьваген пасат б5», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та ключі до даного автомобіля, які зберігаються на спец майданчику Берегівського РВП в м.Берегове, вул. Сільвая, 4, - повернуту обвинуваченому ОСОБА_4 , як володільцю; 2) свідоцтво про реєстрацію автомобільмарки «Волсьваген пасат б5», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », що зберігається в органі досудового розслідування - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як володільцю; 3) тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , що зберігається в органі досудового розслідування - передати Берегівському РВП, так як термін дії його сплив; 4) DVD-R диск 4,7 GB, на якому мітиться відеозапис з боді-камери працівника СРПП зупинки ОСОБА_4 16.08.2021 року, що зберігається в матеріалах досудового розслідування - зберігати в матеріалах досудового розслідування (а.с. 46-47, 48).

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лайош ГАЛ