Справа № 738/1389/21
№ провадження 1-в/738/189/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2021 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

суддi ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в режимі відеоконференції з Державною установою «Менська виправна колонія (№91)» клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами,

за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_3
учасників судового розгляду:
прокурора - ОСОБА_4
представника установи

виконання покарань ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.
До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме виправними роботами, посилаючись на те, що він засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 14 грудня 2018 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на даний час відбув 1/2 частину призначеного судом покарання, за час відбування покарання в місцях позбавлення волі характеризується позитивно, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня виконує, протягом останнього року на підставі цивільно-правових догорів залучений до суспільно корисний праці, до своїх обов`язків відноситься сумлінно та старанно, за що 13 жовтня 2021 року отримав заохочення, залучається до робіт з благоустрою установи, до виконання вказаних робіт ставиться з ініціативою, вважає, що його поведінка свідчить про те, що він став на шлях виправлення, а тому заслуговує на застосування до нього ст. 82 КК України, а саме на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі виправними роботами.

Виклад позиції учасників судового розгляду.
Засуджений в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив його задовольнити, додатково пояснив, що в Менській ВК (№91) відбуває покарання з 20 грудня 2019 року, на підставі договору-цивільно-правового характеру від 10 листопада 2020 року працевлаштований на швейній дільниці установи, раніше звертався із заявами про його працевлаштування до їдальні установи, проте його заяви не були задоволені. Діючих стягнень не має, раніше накладене на нього стягнення погашене, вважає, що вказане стягнення було накладене за незначне порушення, оскільки після команди «відбій» виходив до туалету, у жовтні 2021 року за виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці отримав одне заохочення, зазначив, що у лютому 2021 року у застосуванні до нього ст.100,101 КВК України йому було відмовлено, проте на даний час він відбув частину призначеного судом покарання, позитивно характеризується, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення. Наголошує на тому, у разі задоволення його клопотання він буде працевлаштований на посаду водія автотранспортних засобів у ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10» та буде мати можливість утримувати свою малолітню дитину та батьків, які є особами похилого віку.

Прокурор в судовому засіданні в задоволенні клопотання просила відмовити, оскільки засуджений ОСОБА_2 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, норми, що визначають порядок та умови відбування покарання виконує під контролем, останній за порушення розпорядку 11 лютого 2021 року отримав дисциплінарне стягнення у вигляді попередження, після його погашення отримав лише одне заохочення, а тому, беручи до уваги весь час відбування покарання в місцях позбавлення волі, поведінка засудженого не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.

Представник установи виконання покарань в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.

Представник Спостережної комісії Менської міської ради, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини.
ОСОБА_2 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року за ч.3 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 вересня 2020 року вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року та ухвала Дніпровського апеляційного суду від 31 липня 2019 року залишено без змін.

Згідно з розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2018 року набрав законної сили 31 липня 2019 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 11 жовтня 2019 року.

Отже, на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_2 відбув більше 1/2 частини призначеного судом покарання.

Станом на 23 листопада 2021 року невiдбутий строк покарання засудженого ОСОБА_2 становить 1 рік 10 місяць 18 днів позбавлення волі.

На підтвердження та обґрунтування заявлених засудженим ОСОБА_2 в клопотанні вимог, останнім надано суду копії цивільно-правових договорів, укладених між ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№91)» та ОСОБА_2 , №205 від 10 листопада 2020 року, №15 лютого 2021 року, №30 від 01 березня 2021 року, 369 від 05 травня 2021 року; додатки до вказаних договорів у вигляді протоколів до погодження договірної ціни, акти-прийняття-передачі; довідку №28/ЗС-21 від 26 жовтня 2021 року, надану планово-виробничим відділом ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№91)», з яких вбачається, що засуджений ОСОБА_2 був залучений до суспільної корисної праці на швейну дільницю підприємства на підставі договорів цивільно-правового характеру у період з 10 листопада 2020 року по теперішній час, засуджений до роботи ставиться добре, робоче місце на швейній дільниці відвідує регулярно, поставлені перед ним завдання виконує сумлінно та якісно (а.с.7,19); гарантійний лист №133 від 09 серпня 2021 року, виданий ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10», з якого вбачається, що вказане товариство гарантує працевлаштування ОСОБА_2 після звільнення останнього з місць позбавлення волі на посаду водія автотранспортних засобів до транспортної дільниці товариства із заробітною платою згідно з штатним розкладом у розмірі 6180,00 грн (а.с.20); штатний розклад ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10», з якого вбачається, що підтверджує наявність посади водія автотранспортних засобів з посадовим окладом 6180 грн (а.с.21); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, якою підтверджено державна реєстрація юридичної особи ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10» (а.с.22); повідомлення Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, з якого вбачається, що під час перевірки щодо можливості працевлаштування ОСОБА_2 на посаді водія автотранспортних засобів до транспортної дільниці ТОВ «Торговий Дім «Хлібзавод №10» після його звільнення з Державної установи «Менська виправна колонія (№91)», така інформація підтвердилась (а.с.24); копія посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 05 липня 2005 року.

З характеристики засудженого, затвердженої 25 жовтня 2021 року начальником Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 , матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15 жовтня 2019 року.

За час перебування в Дніпропетровському СІЗО порушень встановленого режиму тримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

В ДУ «Менська ВК (№91)» відбуває покарання з 20 грудня 2019 року, де за час відбування покарання 11 лютого 2021 року допустив порушення розпорядку дня, за що отримав одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, в подальшому порушень не допускає, проте під контролем дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня на даний час виконує, на профілактичних обліках не перебуває, після розподілу з дільниці КДіР бажання працювати не виявив, з 03 січня 2020 року по 10 листопада 2020 року до суспільно корисної праці не залучався, на підставі договорів цивільно-правового характеру №205 від 10 листопада 2020 року по 01 листопада 2021 року, №18 від 15 лютого 2021 року по 28 січня 2021 року, №30 від 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року був залучений до суспільно корисної праці на швейній дільниці підприємства, до поставлених завдань ставився добросовісно, на даний час залучений до суспільно корисної праці на швейній дільниці підприємства установи на підставі договору цивільно-правового характеру №69 від 05 травня 2021 року, до покладених на нього обов`язків ставиться добросовісно, дотримується правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку дня та вимог безпеки праці 13 жовтня 2021 року отримав одне заохочення, залучається до робіт з благоустрою та поліпшенню житлово-побутових умов засуджених, відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в установі, на підставі поданої засудженим заяви залучений до програм диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Творчість», «Правове виховання», «Фізкультура та спорт», які не виконує в повному обсязі. Товариські відносини підтримує із засудженими різної спрямованості, до негативних вчинків інших засуджених ставиться байдуже, у відносинах не конфліктний, з представниками адміністрації ввічливий та чемний, на зроблені йому зауваження реагує правильно (а.с.26-28).

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №51 (протокол №21 від 08 листопада 2021 року), остання, беручи до уваги характеристику засудженого, надану ДУ «Менська ВК (№91)», відповідно до якої засуджений на даний час встановлений порядок відбування покарання не порушує, має одне стягнення, яке на даний час погашене, на профілактичних обліках не перебуває, згідно з договором цивільно-правового характеру залучений до робіт на швейній дільниці, до роботи ставиться добре, правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці дотримується, за що має одне заохочення, із персоналом установи ввічливий та чемний, законні вимоги виконує, підтримує товариські відносини із засудженими позитивної спрямованості, залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», «Духовне відродження», «Творчість», «Правове виховання», вину у вчиненому злочині не визнав, погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме виправними роботами (а.с.37).

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №22 від 13 жовтня 2021 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення (а.о.с.118).

Згідно з опитувальним аркушем щодо зміни умов тримання, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно засудженого ОСОБА_2 члени комісії установи одноголосно висловили думку про те, що засуджений ОСОБА_2 не заслуговує на застосування до нього ст.82 КК України (а.о.с.119).

Засуджений ОСОБА_2 був ознайомлений з прийнятим рішенням комісії щодо відмови у застосуванні до нього ст.82 КК України, про що свідчить його підпис, який наявний у витязі з рішення комісії при МВК-91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно ст.82 КК України.

Під час судового розгляду спільного подання представник установи виконання покарань пояснила, що 13 жовтня 2021 року на комісії при МВК №91 з питань застосування пільг до засуджених у першій половині дня було заплановано розгляд питання щодо можливості застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі, під час якої було оголошено його характеристику та встановлено, що в цей же день в другій половині дня заплановано вирішення питання про заохочення засудженого, у зв`язку з чим питання щодо застосування до засудженого ст.82 КК України було відкладено на іншу дату. 13 жовтня 2021 року до ОСОБА_2 було застосовано заохочення, у зв`язку з чим 29 жовтня 2021 року на комісії при МВК №91 з питань застосування пільг до засуджених було прийнято рішення про застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України.

18 листопада 2021 року від ДУ «Менська ВК (№91)» до суду надійшов витяг з протоколу №24 засідання комісії з розгляду питань, щодо застосування пільг до засуджених від 29 жовтня 2021 року, згідно з яким комісією установи прийнято рішення про застосування до засудженого ОСОБА_2 ст.82 КК України, а саме у вигляді обмеження волі; витяг з рішення комісії при МВК-91 з питання застосування пільги до засуджених (ст.100, 101 КВК, ст.81, 82 КК України) (протокол №24 від 29 жовтня 2021 року), згідно з яким, комісія установи дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_2 став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги у вигляді ст.82 КК України; опитувальний аркуш щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким стосовно засудженого ОСОБА_2 , згідно з яким члени комісії установи одноголосно висловили думку про те, що засуджений ОСОБА_2 заслуговує на застосування до нього ст.82 КК України,; характеристика на засудженого, затверджена 29 жовтня 2021 року начальником Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 .

У супровідному листі ДУ «Менська виправна колонія (№91) від 18 листопада 2021 року зазначено про те, що до матеріалів особової справи помилково долучені матеріали про розгляд 13 жовтня 2021 року на комісії питання про застосування до засудженого ОСОБА_2 ст. 82 КК України.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.
Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміну невідбутої частини покарання більш м`яким передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Статтею 57 КК України визначено межі строків покарання у виді виправних робіт від шести місяців до двох років та вказано категорії осіб, до яких не можуть бути застосовані виправні роботи.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі перебуває з 15 жовтня 2019 року. За час перебування в Дніпропетровському СІЗО порушень режим утримання не допускав, розпорядок дня виконував, до суспільно корисної праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

Відбуваючи покарання в ДУ «Менська ВК (№91) з 20 грудня 2019 року засуджений ОСОБА_2 допустив порушення розпорядку дня, за що 11 лютого 2021 року на нього було накладене стягнення у вигляді попередження, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, під контролем дотримується норм, що визначають порядок та умови відбування покарання, після розподілу з дільниці КДіР бажання працювати не виявляв, з 03 січня 2020 року по 10 листопада 2020 року, майже рік, до суспільно-корисної праці не залучався, був залучений до суспільно корисної праці лише з 10 листопада 2020 року по теперішній час, за виконання покладених на нього обов`язків під час виконання суспільно корисної праці на швейній дільниці має одне заохочення, яке він отримав 13 жовтня 2021 року.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що позитивні зміни в поведінці засудженого, дотримання ним розпорядку дня, відсутність діючих стягнень, залучення до суспільно корисної праці на підприємстві установи свідчать про те, що останній лише розпочинає шлях виправлення.

Посилання засудженого на те, що він не має діючих стягнень, на даний час не порушує режиму утримання, а тому заслуговує на застосування до нього положень ст.82 КК України, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки, вказані обставини не є визначальними під час вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки погашення та зняття стягнень має важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийнятті рішення про застосування до засудженого пільги, передбаченої ст. 82 КК України, таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо поведінка свідчить про те, що останній став на шлях виправлення. Дотримання засудженим норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, є обов`язком засуджених, який передбачений положеннями ст. 107 КВК України.

Згідно з Витягом з рішення комісії при МВК-91 з питань застосування пільг до засуджених рішенням комісії від 12 лютого 2021 року (протокол №3 від 12.02.2021) відмовлено у застосуванні до засудженого ОСОБА_2 пільг, передбачених статтями 100, 102 КВК України, оскільки останній не стає на шлях виправлення.

Разом з тим, на думку суду, не зрозумілою є позиція установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ст. 82 КК України.

Доводи представника установи виконання покарань про те, що 13 жовтня 2021 року комісією при МВК-91 з питань застосування пільг до засуджених питання про можливість застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України, не розглядалось і рішення не приймалось, спростовуються наявними в матеріалах особової справи рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 13 жовтня 2021 року (протокол №22) про відмову в застосуванні до засудженого ОСОБА_2 ст.82 КК України та опитувальним аркушем членів комісії, які одноголосно зазначили, що засуджений на заслуговує на застосування ст. 82 КК України та поставили свої підписи.

Проте, незважаючи на прийняте уже 13 жовтня 2021 року рішення, 29 жовтня 2021 року комісією ДУ «Менська ВК(№91)» повторно було розглянуте питання про застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги, передбаченої ст.82 КК України, та вже прийнято протилежне рішення про застосування до засудженого ст. 82 КК України.

Згідно з постановою спостережної комісії Менської міської ради №51 (протокол №21 від 08 листопада 2021 року), остання, враховуючи надану ДУ «Менська ВК (№91)» характеристику на засудженого, погодила застосування до засудженого ОСОБА_2 пільги у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме виправними роботами.

Однак, суд вважає необхідним зазначити про те, що рішення спостережної комісії мають рекомендаційний характер і не є визначальними під час вирішення питання про застосування до засуджених пільги, передбаченої ст. 82 КК України, а таке рішення ухвалюється судом з врахуванням поведінки засудженого за весь час відбування покарання і якщо останній своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Крім того, доводи засудженого про те, що він позитивно характеризується спростовуються характеристикою на засудженого, яка затверджена начальником установи виконання покарань.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав однозначно стверджувати, що засуджений ОСОБА_2 став на шлях виправлення, оскільки його поведінка за весь час відбування покарання не завжди була законослухняною, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 82 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку про те, що він став на шлях виправлення.

Керуючись статтями 57, 82 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, виправними роботами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 26 листопада 2021 року.

Суддя ОСОБА_1