Справа № 301/3154/21

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2021 р. Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Іршавського районного суду Закарпатської області в місті Іршава кримінальне провадження №0000313 від 21.09.2021, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, місце народження село Довге, Іршавського району, Закарпатської області, місце проживання АДРЕСА_1 , одруженої, непрацюючої, освіта середня спеціальна, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2021 року близько 17 години 30 хвилин водій ОСОБА_3 на автодорозі Т0719, на 3 кілометрі, керуючи технічно справним автомобілем марки Skoda Oktavia А5, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , в денну пору доби, без опадів, коли дорожнє покриття було сухим та чистим, всупереч п.п. 10.1 та 12.1 ПДР України, проявила неуважність, а саме не переконалась у безпечній швидкості для проїзду лівого заокруглення дороги, допустила виїзд правими колесами керованого нею автомобіля на праве узбіччя, після чого автомобіль занесло і в стадії заносу знесло у лівий кювет, де автомобіль перекинуло на дах.

Внаслідок чого пасажир переднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля малолітній ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно висновка експерта №209-і від 15 жовтня 2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: рубець шкірних покровів лобно-тім`яної ділянки голови зліва. При обстеженні та лікуванні було діагностовано: Дифузний забій головного мозку. Забійні рани волосистої частини голови. Перелом склепіння черепа в тім`яно-потиличній ділянці зліва. Травматичний субдуральний крововилив. Особа що знаходилася в легковому автомобілі, травмована внаслідок транспортного нещасного випадку без зіткнення, пасажир травмований внаслідок ДТП (легковик). Анемія II ст. Садна обличчя та волосистої частини голови.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно забійних саден шкірних покровів вказаних ділянок тіла за ступенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, згідно п. 2.3.5. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01..1995р.

Тілесні ушкодження у вигляді діагностованих клінічно забійних ран волосистої частини голови, наслідком загоєння яких став виявлений при об`єктивному обстеженні рубець шкірних покровів лобно-тім`яної ділянки зліва за cтупенем тяжкості слід кваліфікувати, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня, згідно п. 2.3.3. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Діагностовані клінічно тілесні ушкодження у вигляді дифузного забою головного мозку, перелому склепіння черепа в тім`яно-потиличній ділянці зліва, з травматичного субдурального крововиливу, за ступенем тяжкості слід кваліфікувати як тяжкі, небезпечні для життя тілесні ушкодження, згідно п. 2.1.3. б, в, г, "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Водій ОСОБА_3 за вищевикладених обставин грубо порушила вимоги Правил дорожнього руху, а саме:

п.10.1 ПДР Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 12.1. ПДР Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_3 пунктів 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої малолітній потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому, тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 , вину у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, визнала повністю, підтвердила фактичні обставини справи, які викладені у обвинувальному акті та показала, що 21 вересня 2021 після 17 години їхала на автомобілі свого батька Skoda Oktavia А5 з села Довге в місто Іршава за чоловіком. При цьому, на переднє пасажирське сидіння посадила свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дитяче автокрісло. Не розрахувавши швидкість автомобіля, допустила порушення ПДР внаслідок чого автомобіль знесло в кювет, де він перекинувся на дах, а її малолітній син при цьому отримав тілесні ушкодження. В скоєному щиро розкаялась, обіцяє, що більше такого не повториться та, що при водінні автомобіля буде уважна, визначення міри покарання залишила на розсуд суду.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 суду показав, що обвинувачена є його дружиною, а малолітній потерпілий ОСОБА_7 їх сином. 21 вересня 2021 року на автомобілі свого батька обвинувачена взяла малолітнього сина та поїхала, щоб забрати його з міста Іршава де він працює. При цьому зазначив, що претензій ні морального ні матеріального характеру до обвинуваченої не має, з нею примирились. Просить обвинувачену суворо не карати, та не позбавляти водійських прав з причин, що він працює далекобійником. А тому саме дружина возить їх малолітнього сина ОСОБА_7 в лікарню та займається іншими питаннями сім`ї.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 просив суд при обранні міри покарання взяти до уваги, що обвинувачена щиро розкаюється, законний представник малолітнього потерпілого не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має на утриманні малолітню дитину та застосувати ст.69 КК України та призначити більш м`який вид покарання.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, а саме доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, часу, місця, способу, мети та мотивів його вчинення, винуватості обвинуваченої. При цьому суд з`ясував, чи вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та обмежився таким обсягом дослідження доказів: допит обвинуваченої, допит законного представника малолітнього потерпілого, дослідження матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, дослідження доказів щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Оцінюючі досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, вину обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною ч. 2 ст. 286 КК України. ЇЇ дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона допустила порушення правил безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченій суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженої є її виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація.

В даній справі, суд, призначаючи покарання обвинуваченій, при виборі останній міри покарання разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, враховує дані про особу обвинуваченої та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу.

Обираючи обвинуваченій покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України кваліфіковано як тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченої: згідно вимоги про судимість ОСОБА_3 раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 . Крім того, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 , повністю визнала свою вину та щиро розкаялась у вчиненому, законний представник малолітнього потерпілого не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, а також те, що законний представник просив суворо не карати обвинувачену. Також, суд враховує висновок досудової доповіді від 09.12.2021 ДУ «Центр пробації», згідно якого, виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

З огляду на перераховані обставини, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі. Зважаючи на особу обвинуваченої, її відношення до вчиненого, суд вважає, що відносно неї можуть бути застосовані положення ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням. При цьому, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, на її утриманні перебуває малолітня дитина, суд вважає, що до винної не слід застосовувати додаткове покарання за ч. 2 ст.286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

За вимогами ч.2 ст.124 КПК України із ОСОБА_3 належить стягнути на користь Держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, що підтверджено Актом №2 здачі-приймання висновку експерта №9875 від 08.10.2021 та Актом №2 здачі-приймання висновку експерта №9874 від 07.10.2021, загальна сума яких становить - 3432 грн. 20 коп.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України засуджену ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави процесуальні витрати у сумі 3432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 00 коп. за проведення експертиз.

Речові докази:

-змив з сліду бурого кольору з задньої ручки салону автомобіля, який впаковано в паперовий конверт білого кольору з відповідними надписами та підписами;

- один відрізок клейкої стрічки скотч з слідами папілярних ліній, який впаковано в паперовий конверт білого кольору з відповідними надписами та підписами;

-частина лако-фарбового покриття білого кольору з дерева, яка впаковано в паперовий конверт білого кольору з відповідними надписами та підписами, передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського

районного суду : ОСОБА_1