Справа № 509/5878/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000513 від 06.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Саратського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
06.03.2014 року близько 10 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись біля торгівельного місця № 2400 по вул. Заводська, ТОВ «Промтоварний ринок», розташованого за адресою: Одеська область, Одеський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, у якого з корисливих мотивів виник протиправний намір направлений на вчинення крадіжки сумки синього кольору у вигляді гаманця ОСОБА_6 , яка в цей же час знаходилася біля вказаного контейнера.
Скориставшись тим, що ОСОБА_6 розглядаючи товар, який продається у вказаному контейнері відволіклася та поставила вказану сумку на свою господарську сумку, яка стояла біля неї, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його дії не будуть ніким помічені, таємно, шляхом вільного доступу викрав сумку у вигляді гаманця, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 940 гривень, номіналом 2 купюри по 5 гривень, 1 купюра 10 гривень, 1 купюра 20 гривень, 6 купюр по 50 гривень, 2 купюри по 100 гривень та 2 купюри по 200 гривень.
Викравши сумку з грошовими коштами, обвинувачений ОСОБА_4 почав йти в напрямку вул. Заводська, але в цей час помітив, як ОСОБА_6 повертається в його бік, розуміючи те, що його протиправні дії викриті ОСОБА_4 викинув сумку з грошовими коштами в розмірі 940 гривень під приміщення загального туалету та почав залишати місце скоєння кримінального правопорушення, але в подальшому був затриманий потерпілою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 за причин, що не залежали від його волі не довів свій протиправний намір до кінця.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185КК України, як вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

26.10.2021 року між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного - ОСОБА_5 , була укладена угода про примирення у кримінальному провадженні №0000513 від 26.10.2021 року відповідно до вимог ст.471 КПК України.

За умовами угоди обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та кається у вчиненому, відшкодував потерпілій матеріальну шкоду в повному обсязі шляхом повернення викраденого майна, сторони визначили вид і розмір покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; на підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та покласти на обвинуваченого обов`язки перебдачені ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

При цьому потерпіла та обвинувачений, погодилися з наслідками укладення та затвердження угоди відповідно до ст.ст. 394, 424 КПК України для обвинуваченого та потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між ним та потерпілою ОСОБА_6 угоду про примирення, на укладення якої він добровільно погодився і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності через поганий стан здоров`я, просила затвердити угоду про примирення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення і просив призначити ОСОБА_4 узгоджену між обвинуваченим та потерпілою міру покарання.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов висновку, що угоду про примирення слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185КК України, як вчинення замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Обставиною що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Сторони уклали угоду про примирення добровільно, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода є добровільною між потерпілою та обвинуваченим за участі захисника. Умови угоди відповідають вимогам закону. Обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою ОСОБА_6 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, і наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, що є підставою для її затвердження та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільного позову по справі не заявлено, заподіяну шкоду обвинуваченим відшкодовано у повному обсязі шляхом повернення викраденого майна.

Витрати понесені на залучення експерта відсутні.

Речові докази також відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника підозрюваного - ОСОБА_5 , від 26.10.2021 року в кримінальному провадженні №0000513 від 06.03.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, - затвердити.
Стан ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи..

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання, нероз`яснення йому наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених ч.6 та 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1