Справа № 697/1862/21
Провадження № 1-кп/697/202/2021
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі Черкаської області матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 21.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, маючого відповідно до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим 21.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, маючий у відповідності до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та в період іспитового терміну вчинив новий проступок.

Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений слідством час, перебуваючи по АДРЕСА_1 , діючи умисно незаконно придбав, шляхом зривання, верхівкові частини рослин коноплі, які відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів № СЕ-19/124-21/10680-НЗПРАП від 10.09.2021 містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою у перерахунку на суху речовину становить 49,67 г., яку в подальшому зберігав при собі без мети збуту, до моменту її виялення та вилучення працівниками поліції 28.08.2021 близько 13 годин 00 хвилин, біля магазину «Завітай» по вул. Київська, в с. Степанці, Черкаського району Черкаської області.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнав повністю, факт і обставини вчинення кримінального проступку підтвердив, розкаявся у вчиненому та просив суд суворо його не карати.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які вважають, що вказане кримінальне провадження доцільно розглянути відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження всіх доказів стосовно обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого та ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не здобуто.

При цьому, суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин і не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Також суд роз`яснив, що учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд встановив, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, а саме: непрацюючий, розлучений, негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий 21.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850,00 грн., відповідно до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість.

Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України за вчинення злочину передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд приймає до уваги суспільну небезпеку, ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступу (ч. 1 ст. 309 КК України), а також враховуючи обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому міру покарання у виді арешту, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.

Таке покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Разом з цим, вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Отже, зважаючи на те, що останній має не зняту, та не погашену судимість у виді штрафу то відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основне покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-21/10680-НЗПРАП від 10.09.2021 686,48 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2020, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн., - виконувати самостійно.

Початок відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- картонна коробка опечатана биркою, яка надійшла з Черкаського НДЕКЦ МВС України, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-21/10680-НЗПРАП від 10.09.2021, в картонній коробці знаходяться верхівкові частини рослин зеленого кольору, є особливо небезпечним засобом, обіг якого заборонено - канабіс. Маса особливо небезпечного наркотичного засобу (канабісу) у перерахунку на суху речовину становить 49,67 г., які передано до кімнати зберігання речових доказів Відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, уродженця с. Степанці, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/124-21/10680-НЗПРАП від 10.09.2021 686,48 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень, 48 коп.).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду через Канівський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий ОСОБА_1