Справа № 442/3099/16-к
Провадження № 1-кп/456/79/2021
УХВАЛА

судового засідання

24 листопада 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию при розгляді кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених зач. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_3 , -

встановив:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_11 подав письмове клопотання про відвід судді ОСОБА_3 , покликаючись на те, що згідно інтернет ресурсу https://hcj.gov.ua/intervention - Реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність вбачається, що 16.11.2021 за №3807/0/6-21 зареєстровано повідомлення судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя. Так, з вказаного повідомлення вбачається, що суддя колегії суддів - суддя Стрийського міськрайонного суду ОСОБА_3 10.11.2021 повідомила головуючому по справі судді ОСОБА_1 про те, що у кримінальному провадженні №0001802 від 17.08.2015, справа №442/3099/16-к, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст. 190, ч.1 ст. 358 КК України необхідно винести виправдувальний вирок.
На переконання сторони обвинувачення, фактами, які свідчать про упередженість судді, можуть бути висловлювання ОСОБА_3 . 10.11.2021 в бік судді ОСОБА_1 ; надання або ж демонстрування суддею переваги одних учасників провадження перед іншими; висловлювання щодо результату розгляду кримінального провадження; попередні висновки судді про невинуватість обвинувачених; створення штучних перешкод у користуванні учасниками провадження своїми процесуальними правами. Таким чином прокурор вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи і тому є підставою для задоволення заяви про відвід, а тому для забезпечення умов, за яких в учасників судового розгляду не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, виникла необхідність у заявленні клопотання про відвід судді.
Прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання про відвід судді ОСОБА_3 підтримали.
Представник потерпілого ОСОБА_7 клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_3 підтримав, вважає, що з метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи клопотання прокурора про відвід судді підлягає до задоволення.
Обвинувачена ОСОБА_8 заперечила проти клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_3 та вказала, що кримінальне провадження триває понад 15 років і відвід судді затягне розгляд справи.
Обвинувачена ОСОБА_9 заперечила проти клопотання прокурора про відвід судді та підтримала думку свого захисника.
Захисник ОСОБА_10 заперечила проти клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_3 та вказала на те, що з повідомлення судді ОСОБА_1 не можливо ідентифікувати кримінальне провадження, про яке вказане в повідомленні, стороною обвинувачення невірно протлумачено ст.. 75 КПК України, а вказане клопотання спрямоване на затягування судового розгляду.
Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши зміст заяви, вважає, що клопотання прокурора про відвід судді ОСОБА_3 не підлягає до задоволення, зважаючи на наступне.
У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Суд звертає увагу, що вичерпний перелік підстав для відводу судді передбачений ст.75 КПК України.
Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваною, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.
При розгляді даної заяви про відвід, відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує як джерело права практику Європейського суду з прав людини.
В силу ч. 2 ст. 8 КПК України у кримінальному провадженні застосовується принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у справі Мельник проти України (Melnik v. Ukraine), скарга № 72286/01, §22, ECHR 2006, зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
У справі «Білуха проти України», рішення від 09.11.2006, ЄСПЛ зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.
У справі «Ветштан проти Швейцарії», рішення від 28.10.1998 у справі важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, за наявності до того підстав, повинен заявляти самовідвід.
Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Норма про відвід гарантує неупередженість у здійсненні правосуддя, запобігає можливості скасування рішень за мотивами незаконності складу суду, заінтересованості певних суб`єктів, що з`ясувалися під час перевірки справи вищестоящими інстанціями.
Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятої Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о.Бріюні, Хорватія, 17.10.2015) закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.
Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливийрозгляд та вирішеннясправи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Самевирішеннясправи судом відбувається в умовахзакритості не лишевідпубліки, але і відсторін та іншихучасниківкримінальногопровадження.
Як вбачається зі змісту ст. 367 КПК України, під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім складу суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправіперерватинарадулише для відпочинку з настаннямнічного часу. Під час перерви судді не можутьспілкуватися з особами, які брали участь у кримінальномупровадженні. Судді не мають права розголошуватихідобговорення та ухваленнявироку в нарадчійкімнаті.
Забезпечення таємниці наради суддів є свідченням відсутності будь-якого стороннього впливу, спонукання або тиску з будь-чийого боку, в тому числі представників органів законодавчої і виконавчої влади, посадових осіб і окремих громадян на суддів при ухваленні вироку, гарантія реалізації засад незалежності суддів ї підкорення їх тільки закону.
Хід обговорення та ухвалення вироку не фіксується ні в журналі судового засідання, ні в окремому протоколі, що є також запорукою таємниці наради суддів. Ухвалення вироку вирішується за результатами наради суддів шляхом голосування, від якого не має права утримуватись ніхто із суддів. У разі ухвалення вироку його підписують усі судді. Кожен суддя з колегії суддів має право викласти письмово окрему думку, яка не оголошується в судовому засіданні, а приєднується до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення, як і вирок суду.
Стаття 375 КПК України регулює порядок ухвалення (постановлення) судового рішення. Положення про те, що судове рішення ухвалюється простою більшістю голосів суддів, що входять до складу суду означає рівність, вагомість і вирішальність голосу кожного з суддів, оскільки без його голосу і підпису вирок чи ухвала є недійсними.
У справі №128/2455/15-к від 24.02.2020, Верховний Суд вказав, що з урахуванням наведених положень КПК України, нарада суду відбувається у нарадчій кімнаті, тобто ізольованому приміщенні, доступ до якої інших осіб, крім суддів, які входять до складу колегії у вказаному кримінальному провадженню - відсутній; судді зобов`язані приймати рішення виключно на підставі внутрішнього переконання, що сформувалося у ході судового розгляду, і власних правових знань; під час ухвалення судового рішення ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті окрім складу суду (судді), який здійснює судовий розгляд; неприпустимим є контакт з суддями (суддею), які перебувають у нарадчій кімнаті, в тому числі по телефону чи з використанням інших засобів зв`язку стосовно справи, що розглядається; заборонено розголошувати відомості про те, що відбувається в нарадчій кімнаті, включаючи обговорення фактичних обставин кримінального провадження, хід обговорення, судження суддів, їх позиції, результат голосування; неприпустимість будь-якого впливу ззовні на процес прийняття судового рішення; судді (суддя) не мають права консультуватися з будь-ким з приводу розгляду кримінального провадження; під час перерви судді (суддя) не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні та не вправі обговорювати матеріали цього провадження; судді (суддя) зобов`язані бути зосередженими на обставинах того кримінального провадження, для вирішення якого і ухвалення судового рішення видалилися до нарадчої кімнати. Норми чинного КПК України не містять законодавчої дефініції «таємниця нарадчої кімнати», однак відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIIIвід 02 червня 2016 року незалежність судді забезпечується порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення (ст. 48 ч. 5 п. 4 Закону); суддя зобов`язаний не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом, у тому числі таємницю нарадчої кімнати і закритого судового засідання (ст. 56 ч. 7 п. 5 Закону); передбачено можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження в разі розголошення суддею таємниці, що охороняється законом, у тому числі таємниці нарадчої кімнати, або інформації, що стала відомою судді під час розгляду справи у закритому судовому засіданні (ст. 106 ч. 1 п. 5 Закону).
Верховний Суд у справі №285/3516/17 від 01.10.2019, у справі №185/7034/19від 05.11.2020 вказав, що статті 367, 371, 418 КПК України, які передбачають порядок ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті, не забороняють суддям готуватися до судового засідання, зокрема, вивчати матеріали провадження та готувати один чи кілька альтернативних проектів судового рішення до початку судового засідання.

Колегія суддів звертає увагу, що розгляд кримінального провадження не завершено, судове рішення не обговорювалося і не ухвалювалося в нарадчій кіманті, а відтак доводи прокурора на увагу не заслуговують, тому немає підстав вважати, що є підстави для відводу судді ОСОБА_3 .
Питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, перевага одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, колегією суддів не вирішувалося.
Доводи щодо обговорення питання про відповідність вироку вимогам ст..374 КПК України, викладеним суддею ОСОБА_1 в повідомленні Вищій Раді Правосуддя, Генеральному прокурору, і опублікована в ЗМІ є суб`єктивним сприйняттям останнього і дійсності не відповідають та суперечать фактичним обставинам справи.
Крім цього, згідно офіційного повідомлення на сайті Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.11.2021 спростовано інформацію, викладену в повідомленні судді ОСОБА_1 . Вищій Раді Правосуддя, Генеральному прокурору, і опубліковану в ЗМІ та зазначено, що непорозуміння, які виникли між суддями ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вичерпано.
Інформація викладена в повідомленні судді ОСОБА_1 , адресованого Вищій Раді Правосуддя, Генеральному прокурору, і опублікована в ЗМІ, дійсності не відповідає, твердження судді ОСОБА_1 є надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Стаття 375 КПК України передбачає загальне правило про рівність, вагомість і вирішальність голосу кожного з суддів у постановленні судового рішення. Судове рішення вважається ухваленим, якщо за нього проголосувала проста більшість суддів. Головуючий голосує останнім. За цих умов воно стає актом правосуддя.
Обставин, які б викликали сумнів в необ`єктивності та упередженості судді ОСОБА_3 не виявлено.
Керуючись ст.ст. 75-83 КПК України, -
у х в а л и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_11 про відвід судді ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3