Справа № 331/1975/21
Провадження № 1-кп/331/367/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000130 від 03.03.2021 року відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В судовому засіданні на обговорення учасників судового провадження поставлено питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтоване тим, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики не зменшились, а підстави, за яких було обрано запобіжний захід не змінились.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, наполягала на його задоволенні.

Обвинувачений ОСОБА_5 в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, звернувся до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені, він має постійне місце проживання, де мешкає разом із цивільною дружиною, має міцні соціальні зв`язки, до моменту взяття під варту по даному кримінальному провадженню, відносно нього не обирався запобіжний захід по кримінальному провадженню, яке перебувало на розгляді Комунарського районного суду м. Запоріжжя, він не має наміру переховуватись від суду, оскільки бажає довести перед судом свою невинуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні. Разом з цим у вказаному клопотання просив визнати його затримання в ході досудового розслідування незаконним у зв`язку з порушенням, на його думку, вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 КПК України та ч. 1 ст. 208 КПК України.
Захисник ОСОБА_6 підтримала клопотання обвинуваченого, в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Прокурор та потерпіла просили відмовити в задоволенні клопотання обвинуваченого щодо незаконного затримання у зв`язку з його необґрунтованістю.

Заслухавши клопотання прокурора та обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.09.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін дії якої закінчується 01.11.2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду даного питання суд своєю вмотивованою ухвалою продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність осіб на утриманні.
Суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину з метою отримання доходу незаконним шляхом, за який законом передбачено покарання тільки у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, інкримінований йому злочин вчинив громадському місці у денний час доби, що значно підвищує суспільну небезпечність кримінального правопорушення. Офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має стабільного та законного джерела доходу, інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинено в період невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2020 року, що свідчить про його схильність до вчинення корисливих кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим наявний ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити злочинну діяльність з метою здобуття засобів для існування.

При цьому, в судовому засіданні прокурором також доведено ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений після вчинення злочину намагався зникнути з місця вчинення злочину, був затриманий лише завдяки діям правоохоронних органів, не має стійких соціальних зв`язків,які б могли запобігти настанню встановленого ризику, зокрема, не одружений, дітей на утриманні не має, не має власної родини, що свідчить про обґрунтованість припущень щодо можливого переховування обвинуваченого з метою уникнення можливого покарання.

За наявності існування двох очевидних ризиків, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти настанню встановлених ризиків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.
Посилання сторони захисту щодо міцності соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність цивільної дружини, місця проживання, хоч і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Тому в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт слідвідмовити з наведених вище підстав у зв`язку з його необґрунтованістю.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема і запобіганню спробам переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність тяжких хвороб, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись в місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

З приводу тверджень обвинуваченого про незаконне затримання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 208 КПК України , уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин. Особливості затримання окремої категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених ст. 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, протокол затримання ОСОБА_5 складений 03.03.2021 року слідчим СВ ВП № ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_6 .

Вивченням зазначеного протоколу та відеозаписом до нього встановлено, що уповноваженою посадовою особою при виконанні своїх посадових обов`язків у відповідності до ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України виконані вимоги КПК України та дотримані права обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого в частині незаконного затримання задоволенню не підлягає через недоведеність та встановлення спростовуючих фактів в ході судового засідання.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 208, 331, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 діб по 18 грудня 2021 року включно в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про визнання затримання незаконним та зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» за місцем утримання обвинуваченого.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1