1Справа № 335/7399/20 1-кп/335/304/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001484 від 07.06.2020 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинувальним актом № 0001484 від 07.06.2020 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.06.2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України. Строк дії запобіжного заходу судом було продовжено до 07.10.2021 року.

Судом на вирішення учасників кримінального провадження поставлено питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважала за доцільне та просила продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки судовий розгляд не закінчено, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Представник потерпілого ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_7 підтримали позицію прокурора та просили продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував, посилаючись на те, що тривалий розгляд не є підставою для тримання обвинуваченого під вартою, а також недоведеність наявності в подальшому ризиків, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, просив застосувати до обвинуваченого більший м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, та їх тяжкості.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість кримінальних правопорушень, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , у сукупності із даними про його особу, з огляду на вірогідність переховування від суду і впливу на потерпілого та свідків, дає підстави вважати, що зміна відносно обвинуваченого запобіжного заходу на більш м`який є неможливою та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Відповідно до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

На переконання суду, застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід забезпечить можливість перешкоджання обвинуваченим інтересам правосуддя та ухиленню від суду, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження. Підстави для зміни запобіжного заходу судом не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для продовження строку дії запобіжного заходу суд вважає необгрунтованим. Крім того, під час судового засідання суду не надано об`єктивних даних та достатніх доказів, з урахуванням яких суд дійшов би висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який, та суд вважає необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами доводи сторони захисту про те, що більш м`який запобіжний захід забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою забезпечить належну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з чим вважає за необхідне продовжити строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою на 60 днів, строком до 02.12.2021 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 376, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, на 60 днів, строком до 02.12.2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення

Суддя: ОСОБА_1