ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1576/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000332, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оріховець

Сквирського району Київської області, який зареєстрований

за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 19 липня 2021 року.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він 01 червня 2021 року приблизно о 21 год. 20 хв., перебуваючи поблизу підземного переходу, який веде до ст. м. «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, на асфальті побачив та підібрав дві таблетки круглої форми, білого кольору, а саме наркотичний засіб метадон (фенадон). У цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону) для особистого вживання, без мети збуту.

Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), ОСОБА_4 вказані дві таблетки круглої форми, білого кольору метадону (фенадону), помістив до центрального відділення своєї нагрудної сумки, яку на той час тримав при собі, тим самим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб метадон (фенадон) для особистого вживання, без мети збуту.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб метадон (фенадон), переніс його до станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен», яка розташована на території Дарницького району у м. Києві.

У подальшому, того ж дня, приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у вестибюлі вказаної станції метро, був зупинений працівником поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений законом, повідомив, що у центральному відділенні його нагрудної сумки, яку він тримає при собі, знаходиться наркотичний засіб метадон (фенадон), який він знайшов за викладених обставин та зберігав при собі, для особистого вживання, без мети збуту.

Після чого, ОСОБА_4 був запрошений до кімнати поліції, де у присутності двох понятих чоловічої статі, добровільно надав для вилучення з центрального відділення своєї нагрудної сумки, які на той час тримав при собі дві ьаблетки круглої форми, білого кольору метадону (фенадону).

Згідно з висновком експерта від 29 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/27029-НЗПРАП надані на дослідження дві таблетки білого кольору містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон).

Загальна маса метадону (фенадону) у двох таблетках становить 0,045 г.

Метадон (фенадон) згідно з постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» міститься в Таблиці ІІ, Список № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 01 червня 2021 року, ввечері, коли повертався додому з роботи, біля ст. метро «Славутич» побачив таблетки, з назви на упаковці зрозумів, що це наркотичний засіб, тому підібрав їх. Надалі зайшов до метро, де був зупинений працівниками поліції й на їх питання підтвердив, що має при собі наркотичний засіб. Вину визнає, розкаюється.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Наркотичний засіб, виявлений та вилучений у ОСОБА_4 , є таким, обіг якого обмежено.
Крім того, вага виявленого та вилученого наркотичного засобу є більшою за встановлений невеликий розмір вказаного наркотичного засобу, тобто обвинувачений підлягає кримінальній відповідальності (наказ Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року, № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», Таблиця № 1).

Суд вказані дії ОСОБА_4 кваліфікує як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Щодо призначення ОСОБА_4 виду й розміру покарання за вказаний кримінальний проступок, то суд виходить з такого.

Суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема, призначення покарання у межах, установлених у санкції частини статті, відповідно до положень Загальної частини КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначає покарання, що буде необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція частини 1 ст. 309 КК України передбачає як альтернативні такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, арешт, обмеження волі.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини провадження щодо вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, після відбуття покарання минув тривалий час, за який він до відповідальності не притягувався, з середньою освітою, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, молодого віку, працює неофіційно, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_4 мінімального покарання у межах санкції частини статті, а саме у виді штрафу.

Крім того, суд не вбачає підстав до призначення більш суворого покарання за цією санкцією статті у виді обмеження волі із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України, як про це просила суд прокурор, оскільки в цьому випадку суд вважає, що призначене покарання у мінімальних межах буде домірним і його слід відбувати реально.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов відсутній.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта від 29 червня 2021 року № СЕ-19/111-21/27029-НЗПРАП) у розмірі 1 372,96 грн.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази у провадженні, а саме: наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон), масою 0,045 г, поміщений до пакету експертної служби № 0010437, що зберігається у камері схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 002841), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1