КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/5554/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу заступника начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 серпня 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було виявлене та вилучене у ОСОБА_8 під час проведення обшуку 03.08.2021 року за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 73 460 доларів США, 64 200 Євро та 404 000 гривень.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою та такою, що постановлена у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор зазначає, що органом досудового розслідування досліджується причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, обставини якого досліджуються в даному кримінальному провадженні

Зазначено, що в період з 29.01.2019 року по 21.05.2020 року за участю ОСОБА_8 проведено ряд фінансових операцій на загальну суму 9 470 000 грн., при цьому в ДПС України відсутня інформація щодо участі у діяльності юридичних осіб, щодо реєстрації, як фізичною особою-підприємцем, щодо отриманих доходів під податкових агентів, останнього.

03.08.2021 року за місцем проживання ОСОБА_8 було проведено обшук, а вилучені в ході обшуку грошові кошти визнано речовими доказами, згідно постанови слідчого.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не було проаналізовано та спростовано доводи прокурора, натомість рішення було прийнято виключно з урахуванням договору грошової позики, при цьому не враховано, що вказані грошові кошти відповідають ознакам ст. 98 КПК України.

Щодо строку на апеляційне оскарження, прокурор зазначає, що розгляд клопотання відбувся 10.08.2021 року, проте після судового засідання резолютивної частини ухвали надано не було. Натомість, повний текст ухвали надано судом лише 06.09.2021 року.

В судове засідання прокурор двічі не з`явився, повторно направив на адресу Київського апеляційного суду клопотання про відкладення судового засідання, пояснивши неможливість прибути службовою навантаженістю та залученням до проведення невідкладних слідчих дій у інших кримінальних провадженнях.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.09.2020 року, процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження № 0000834 здійснюють ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Вказане свідчить про достатню кількість службових осіб органу прокуратури, які можуть приймати участь у судовому засіданні в рамках даного кримінального провадження. Разом з цим від Офісу Генерального прокурора на адресу Київського апеляційного суду двічі поспіль надходили клопотання від 06.10.2021 року та 18.10.2021 року про службову навантаженість та проведення невідкладних слідчих дій. Зазначені клопотання мають формальних характер та ідентичні за змістом, при цьому прокурор не наводить конкретних обставин, що спричинили неможливіть прибути до зали судових засідань Київського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги та доказів на їх підтвердження.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності особи, яка її подала, оскільки сторона обвинувачення не підтвердила достатнім чином причини, що унеможливлювали прибуття у судове засідання процесуального керівника, враховуючи достатню кількість прокурорів у даному кримінальному провадженні, зазначених у витязі з ЄРДР, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1. ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Апелянт зазначив, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся 10.08.2021 року, однак після судового засідання резолютивної частини ухвали надано не було. Натомість повний текст ухвали Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року ним було отримано лише 06.09.2021 року. 09.09.2021 року прокурор звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просив, окрім іншого, поновити строк на апеляційне оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим такий строк підлягає поновленню.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Головним слідчим управлінням Національної поліції України провадиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000834, розпочатому 01.09.2020 року за фактами заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Органом досудового розслідування зазначається у клопотанні, що в ході досудового розслідування встановлюється причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, обставини яких досліджуються в даному кримінальному провадженні.

Крім того за період з 29.01.2019 року по 21.05.20200 року за участю ОСОБА_8 проведено ряд фінансових операцій на загальну суму 9 470 000 грн., при цьому ДПС України відсутня інформація щодо участі у діяльності юридичних осіб, щодо реєстрації, як фізичною особою-підприємцем, щодо отриманих доходів від податкових агентів останнього.

Ухвалою слідчого судді від 07.07.2021 року надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_21 , де проживає ОСОБА_8

03.08.2021 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, за результатами якого виявлено та вилучено грошові кошти, дозвіл на відшукання та вилучення яких не зазначено в резолютивній частині ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07.07.2021 року, а саме: грошові кошти в сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень.

03.08.2021 року постановою слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_22 вилучені грошові кошти в сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000834.

04.08.2021 року начальник відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано необхідністю накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів

10.08.2021 року ухвалою Печерського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання прокурора.

Відмовляючи у задоволенні клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні, слідчий суддя встановив, що постанова слідчого від 03.008.2021 року про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000834 носить формальний характер, оскільки з неї не вбачається, що грошові кошти, на які необхідно накласти арешт, відповідають ознакам, визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.
Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурором доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів недостатньо для підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 167 КПК України для накладення арешту на майно.

Зокрема, посилаючись у клопотанні, що грошові кошти , вилучені в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 є речовим доказом та відповідають критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України, прокурор повинен був зібрати та надати слідчому судді достатні на даному етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

В той же час, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим постанова, винесена 03.08.2021 року слідчим слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_22 про визнання вилучених грошових коштів в сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень речовими доказами є формальною.

Зокрема колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах провадження міститься договір грошової позики від 12.05.2020 року та акт приймання-передачі грошових коштів до договору грошової позики від 12.05.2020 року, згідно яких ОСОБА_23 було надано 5 000 000 (пять мільйонів) грн. у власність ОСОБА_21 , що є власницею квартири за адресою, де органом досудового розслідування проведено обшук у даному кримінальному провадженні. Сума позики, яка отримана ОСОБА_21 є співмірною з сумою вилучених грошових коштів.

На даному етапі та в межах поданої апеляційної скарги колегією судів не встановлюється дійсність правочину, з яким пов`язано виникнення у ОСОБА_21 вищевказаної грошової суми. Прокурором у клопотанні та доданих до нього матеріалах не спростовується даний факт виникнення грошових коштів, а відтак доводи сторони обвинувачення щодо причетності вказаних грошових коштів до вчинення кримінального правопорушення на даному етапі не знаходять свого підтвердження.

Більше того, за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення грошові кошти мають до розслідуваних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, і колегія суддів вважає, що у даному кримінальному провадженні орган досудового розслідування не довів необхідності у накладенні арешту на майно.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як саме клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту вищевказаного майна, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність останніх у даному кримінальному провадженні, а прокурор, обґрунтовуючи подане клопотання про арешт майна, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Натомість стороною захисту надано достатню кількість доказів на підтвердження наявності у власності ОСОБА_21 грошових коштів у сумі, що є співмірною з вилученою в ході обшуку майну.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк заступнику начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурору ОСОБА_6 на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.08.2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про арешт майна, тимчасово вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 73460,00 доларів США, 64200,00 Євро, 404000,00 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника начальника відділу особливих доручень управління правової допомоги Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4