УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в межах кримінального провадження №0000096 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 6 жовтня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Казахстан, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України

-якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до шістдесяти днів, тобто до 3 грудня 2021 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до шістдесяти днів, тобто до 3 грудня 2021 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень. У разі внесення вказаної застави обвинуваченим, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Южноукраїнська без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Захисник вважає оскаржувану ухвалу незаконною, суб`єктивною та необґрунтованою. Вказує, що ризики, які вказані судом нічим не підтверджені і є лише припущенням. Зазначає, що судом не було прийнято до уваги те, що клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не містить нових ризиків, оскільки на даний час допитані практично всі свідки.

На думку сторони захисту є хибним твердження суду про неможливість обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації й проживання, а наявність конфлікту між ним і його батьком не перешкоджає цьому.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також, обвинувачений не працює, джерела доходу не має, без постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя. Отже існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 6 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до шістдесяти днів, тобто до 3 грудня 2021 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень з покладенням певних обов`язків у разі внесення застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до матеріалів судового провадження в провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0000096 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Також, обвинувачений не працює, джерела доходу не має, без постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя. Отже існують ризики, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд, пославшись на відомості, що характеризують особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, прийшов до висновку, що існують заявлені прокурором ризики, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні не тяжкого та тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Судове провадження на даний час триває.

Також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений не працює, джерела доходу не має, також не має постійного місця проживання, веде антисоціальний спосіб життя. Вищенаведені обставини підтверджують наявність ризиків, передбачених, ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, існують об`єктивні дані на підтвердження ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчиняти інші кримінальні правопорушення, з урахуванням того, що протягом червня 2021 року він двічі був засуджений за вчинення кримінальних проступків.

Твердження захисника про можливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки, ОСОБА_6 за місцем реєстрації проживає разом із батьком, стосовно якого ОСОБА_6 вчинив раніше кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, за що він засуджений вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07 червня 2021 року.

Враховуючи наведене, є безпідставними доводи апелянта в частині необґрунтованості висновків суду першої інстанції про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, про що просить апелянт.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 6 жовтня 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до шістдесяти днів, тобто до 3 грудня 2021 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: