ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3117/21 Справа № 215/2856/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року про повернення клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року повернуто клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.
Обґрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що оскільки ОСОБА_7 не відбуває покарання в ДУ «Криворізька УВП №3», а утримується в установі для розгляду у Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінального провадження по обвинуваченню останнього за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, заява засудженого не підлягає розгляду Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, і повинна бути повернута засудженому, для подачі до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись вирок.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений просить зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що суд на підставі ст. 5 КК України, ст. 22 Конституції України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду від 29 серпня 2018 року мав зарахувати йому строк попереднього ув`язнення за вироком Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні за викладених в ній підстав.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
При надходженні до суду клопотань про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі суди повинні забезпечити точне та неухильне дотримання законодавства та керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Законом "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-УІІІ від 26 листопада 2015 року, Законом України "Про попереднє ув`язнення" № 3352-XII від 30 червня 1993 року, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Законом України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-УІІІ від 26 листопада 2015 року не врегульованим залишилось питання про те, яким саме судом повинно проводитися зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до покарання у виді позбавлення волі, обвинувальний вирок щодо якої набрав законної сили, а покарання не відбуто повністю, про що обгрунтовано зазначено судом в ухвалі.

У відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Слід визначити, що виниклі правовідносини пов`язані з виконанням судового рішення та стосуються порядку вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Так, під час виконання вироків порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироків, регулюється статтями 537 і 539 КПК України. Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить постанова Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» з внесеними змінами.

Із змісту ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням передбачених цією нормою закону осіб, а клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Звернення до суду, який ухвалив вирок, можливе лише у випадках, які стосуються застосування відстрочки виконання вироку, заміни штрафу на громадські роботи, тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі, зняття судимості та вирішення будь- яких сумнівів і протиріч щодо виконання вироку.

Аналіз ст. 539 КПК України та визначених нею правил підсудності свідчить про те, що клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання повинне розглядатись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Таким чином, з врахуванням змісту положень ч. 6 ст. 9 КПК України та системного аналізу ст. 539 КПК України питання застосування Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року має вирішуватись відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Повертаючи клопотання засудженого суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 не відбуває покарання в державній установі «Криворізька УВП №3», а утримується в установі для розгляду у Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінального провадження по обвинуваченню останнього за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Між тим, повертаючи клопотання засудженого з цих підстав, суд першої інстанції належним чином не перевірив, зокрема, матеріали особової справи засудженого, не надав оцінки доказам у їх сукупності, а висновок про те, що клопотання засудженого підлягає поверненню, зроблений без всебічного аналізу.
Судом не з`ясовано, яку саме установу виконання покарань у відповідності до вимог ст. 86 КВК України було визначено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, засудженому для відбування покарання та чи було розглянуто у Саксаганському районному суді м.Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України на час розгляду клопотання судом першої інстанції, оскільки з моменту винесення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвали від 08 квітня 2019 року про етапування та тимчасове залишення ОСОБА_7 у державній установі Криворізька установа виконання виконань (№3) пройшло більше 2 років.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про повернення засудженому клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання є передчасним, зробленим без повного дослідження обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, й ці порушення кримінального процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.
У свою чергу, положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Виходячи з принципу безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу оцінку, ніж ту, яку дав суд першої інстанції, якщо ці докази не було досліджено в ході апеляційного перегляду вироку.
Оскільки відповідно до ст. 404 КПК України ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, а прокурором в апеляційній скарзі та у судовому засіданні суду апеляційної інстанції не заявлено клопотання про витребовування процесуальних документів, суд апеляційної інстанції позбавлений права перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, а також обґрунтування прийнятого судом рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких без клопотання учасників судового провадження не входить повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, що зазначено ч. 3 ст. 404 КПК України, з другого боку в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, виходячи з загальних засад кримінального провадження та ст. 23 КПК України, вказана ухвала Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Внаслідок скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості щодо розгляду решти апеляційних вимог засудженого і вони підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.
При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2021 року про повернення клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4