Справа № 462/2359/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/634/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.03.2021 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання, обраного ОСОБА_6 за даним вироком частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 2 березня 2020 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 19848,92 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що він, з метою заволодіння шахрайським способом грошовими коштами та збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ввів потерпілу ОСОБА_8 в оману, повідомивши про те, що її грошові кошти будуть спрямовані на придбання тепловізора, який в подальшому буде направлений у якості волонтерської допомоги на територію Антитерористичної операції, хоча наміру спрямувати вказані кошти на його придбання не мав. Потерпіла, будучи введена в оману ОСОБА_6 , нічого не знаючи про його наміри щодо своїх грошей, будучі помилково впевнена в порядності ОСОБА_6 та переконана у правомірності його дій 30.01.2017 року близько 16:00 години перебуваючи за місцем свого проживання, що по АДРЕСА_2 , одним платежем переказала зі свого карткового рахунку «Приватбанк», скориставшись послугами мобільного додатку «Приват24», грошові кошти у розмірі 5 080 гривень на банківський рахунок, який належить ОСОБА_6 . Після їх отримання ОСОБА_6 привласнив вищезазначені кошти, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5284,72 грн., враховуючи комісію банку у розмірі 204, 72 гривень за переказ.

Крім цього, ОСОБА_6 з метою заволодіння шахрайським способом грошовими коштами та збагачення за рахунок чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно ввів потерпілу ОСОБА_8 в оману, повідомивши про те, що її грошові кошти необхідні для транспортування придбаного тепловізора, який в подальшому мав бути направлений у якості волонтерської допомоги на територію Антитерористичної операції, хоча наміру спрямувати вказані кошти із зазначеною вище метою він не мав. Потерпіла, будучи введена в оману ОСОБА_6 , нічого не знаючи про наміри щодо своїх грошей, будучи помилково впевнена в порядності ОСОБА_6 та переконана у правомірності його дій 01.02.2017 року у період часу з 19:00 години по 19:50 годину, перебуваючи за місцем її проживання, що по АДРЕСА_2 , чотирма платежами переказала з свого карткового рахунку «Приватбанк», використавши мобільний додаток «Приват24», грошові кошти у розмірі 14000 грн. Після їх отримання ОСОБА_6 привласнив вищезазначені кошти, спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 14 564,20грн., враховуючи комісію банку у розмірі 564,20грн. за переказ.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на момент ухвалення вироку він повністю відбув покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 року, а тому суд необґрунтовано призначив йому покарання за сукупністю вироків. Вказує, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у психоневрологічній та психіатричній лікарні не перебуває, характеризується за місцем свого постійного проживання позитивно, має дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, відповідно до висновку органу пробації, думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, оскільки обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічного злочину проти власності, повторно вчинив новий злочин, не відшкодував шкоду, заподіяну злочином.

Доводи обвинуваченого у апеляційній скарзі про те, що на момент ухвалення вироку він відбув покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 року, а тому суд першої інстанції необґрунтовано призначив йому покарання за сукупністю вироків, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до листа начальника ДУ «ЛУВП №19» ОСОБА_9 , станом на 09.03.2021 року невідбута частина покарання обвинуваченим ОСОБА_6 за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.05.2016 року становить 05 місяців 23 дні.

Відтак, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України у межах встановлених у санкції статті, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для скасування вироку Залізничного районного суду м. Львова від 09.03.2021 року немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09.03.2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, та на неї може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4