Провадження № 1-кп/470/74/21
Справа № 470/490/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурорів Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , педагога психолога ОСОБА_9 , секретарів судового засідання ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 липня 2021 року за № 0000145 по обвинуваченню:

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Роз`їзд Лепетиха Березнегуватського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, військовозобов`язаного, не працюючого, раніше судимого:19 червня 2007 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.153, ч.2 ст.152, ст.70 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі: 07 жовтня 2008 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.309, ст.71 КК України до 5 років і 7 місяців позбавлення волі, звільненого 06 червня 2011 року на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області умовно достроково на 1 рік, 9 місяців і 4 дні, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.162, ч.1 ст.129, ст.386 КК України,

ВСТАНОВИВ:
31 березня 2021 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області було направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000302 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 грудня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.156, ч.1 ст.126 КК України. Після початку судового розгляду та дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний намір перешкодити всебічному, повному та об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження у якому він є обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.156, ч.1 ст.126 КК України потерпілою від яких є неповнолітня ОСОБА_6 , та примусити неповнолітню потерпілу та її законного представника і свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , змінити показання та відмовитися від обвинувачення. Реалізуючи злочинний намір обвинувачений ОСОБА_7 о 02 год. 30 хв. 16 липня 2021 року, прийшов до домоволодіння у якому мешкають ОСОБА_5 та неповнолітня ОСОБА_6 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу пройшов на його територію та підійшов до вхідних дверей будинку, які були замкнені з середини на гачок. В порушення встановлених ст.30 Конституції України гарантій недоторканості житла, обвинувачений ОСОБА_7 вийняв скло з вікна, розташованого біля вхідних дверей, та через отвір рукою відчинив навісний металевий гачок, на який були замкнені двері, після чого умисно, незаконно проник до веранди будинку. Там його побачила неповнолітня ОСОБА_6 , яка злякалася та стала кликати на допомогу, в цей час до неї підійшов ОСОБА_7 та умисно завдав не менше одного удару по голові, руків`ям від сокири, яке він приніс із собою, та не менше одного удару кулаком по обличчю, чим спричинив гематоми обличчя, тобто легкі тілесні ушкодження. Під час нанесення ударів та після них ОСОБА_7 , з метою примусити потерпілу ОСОБА_6 змінити показання під час судового розгляду кримінального провадження №0000302 у якому він є обвинуваченим, висловлював неповнолітній ОСОБА_6 погрози вбивством, які вона сприймала як реальні. На крики неповнолітньої ОСОБА_6 прокинулася її мати ОСОБА_5 , та вийшла з кімнати, у якій відпочивала разом з дітьми. Побачивши ОСОБА_5 у міжкімнатному отворі ОСОБА_7 умисно штовхнув її руками у груди, від чого вона впала на диван, що стояв у кімнаті, після чого руків`ям від сокири, наніс не менше одного удару по голові, від якого вона знепритомніла, чим спричинив забійну рану голови, тобто легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Свої дії обвинувачений ОСОБА_7 супроводжував погрозами вбивством ОСОБА_5 та змушував змінити показання її та доньки ОСОБА_6 , по кримінальному провадженні № 0000302 у якому він є обвинуваченим. Після того як потерпіла ОСОБА_5 опритомніла, обвинувачений ОСОБА_7 , у приміщенні кухні будинку, повністю контролюючи поведінку потерпілих, продовжив погрожувати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбивством, які вони сприймали як реальні, намагаючись примусити їх відмовитись від своїх показань та не свідчити під час судового розгляду. Побоюючись за своє життя потерпілі благали обвинуваченого не вчиняти дій направлених на спричинення їм тілесних ушкоджень та обіцяли під час судового розгляду відмовитися від давання показань. Отримавши обіцяння від потерпілих ОСОБА_7 припинив свої злочинні, протиправні дії, вийшов з території домоволодіння та пішов у невстановленому напрямку.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, та вважав що потерпілі його обмовляють. Суду показав, що з ними не проживає з грудня 2020 року, з того часу мешкає в будинку своїх батьків у с.Кавказ, в ніч з 15 на 16 липня 2021 року також знаходився там та спав. Він приїздив до потерпілих 15 липня 2021 року, коли привозив спільного сина, якого інколи бере до себе, але до будинку не заходив. Вважав що будинок в якому проживає ОСОБА_5 з дітьми, є їх спільною сумісною власністю, оскільки його було придбано під час сумісного проживання за спільні кошти.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина підтверджується іншими доказами дослідженими під час судового розгляду.

Заявою потерпілої ОСОБА_5 від 16 липня 2021 року відповідно до якої потерпіла просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 який о 02 год. 30 хв., незаконно проник до належного їй будинку розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де в подальшому спричинив їй та неповнолітній доньці ОСОБА_6 тілесні ушкодження ( а.п.51).

Заявами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 начальнику відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 16 липня 2021 року відповідно до яких вони просили притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який близько 02 год. 30 хв. 16 липня 2021року, за місцем їх проживання за адресою АДРЕСА_2 , спричинив їм тілесні ушкодження у виді забійних ран на голові та обличчі (а.п.37).

Протоколом огляду місця події від 16 липня 2021 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого дізнавачем СВ ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_12 було встановлено, що територія домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_2 огороджена з лівої сторони дерев`яним парканом, а з правої сторони металевою сіткою, вхід на територію двору здійснюється вільно, через відсутність хвіртки або воріт, вхід до приміщення веранди здійснюється через одностворчаті дерев`яні двері, які зачиняються з середини будинку на металевий гачок, та при вході до яких, з лівої сторони, відсутня частина скла у вікні. У кімнаті № 1 на ліжку, на наволочках подушок виявлено плями бурого кольору (а.п.39-48).

Заявами потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 29 липня 2021 року у яких вони просили притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який вночі 16 липня 2021 року, в приміщенні будинку АДРЕСА_2 погрожував їм вбивством, погрози вони сприймали як реальні. Крім цього ОСОБА_7 примушував їх змінити показання як потерпілої, її законного представника та свідка у кримінальному провадженні за фактом розбещення ОСОБА_6 ( а.п.80-86).

Показаннями потерпілої ОСОБА_5 яка під час судового розгляду показала, що ОСОБА_7 є її колишнім співмешканцем, з яким з грудня 2020 року, після її звернення до поліції по факту розбещення її малолітньої доньки ОСОБА_13 , вони разом не проживають. Вночі 16 липня 2021 року, близько 02 год. 30 хв., вона прокинулася від криків і плачу доньки та почула голос ОСОБА_7 , який розлючено кричав на неї (доньку). Вона почала прохати не чіпати доньку та піднявшись з дивану, підійшла до дверей кімнати. Звідти побачила, що в коридорі, на підлозі, сидить і плаче ОСОБА_13 , губа у якої розбита, а біля неї стоїть ОСОБА_7 . Останній був одягнений у чорного кольору: спортивні штани, кофту з капюшоном, та робочі рукавиці, а у руках тримав руків`я від сокири. Побачивши її обвинувачений одразу підійшов до неї та руками штовхнув, від чого вона впала на диван, та після цього ударив не менше двох разів по голові, руків`ям від сокири, від ударів з голови пішла кров і вона знепритомніла. Коли вона повернулася до тями, донька та ОСОБА_14 знаходились на кухні, обвинувачений кричав на них нецензурною лайкою, погрожував що фізично розправиться та вб`є, оскільки немає сенсу після вчиненого залишати їх живими. Вони з донькою були дуже налякані, реально сприймали висловленні погрози, та побоюючись за життя, сточи перед ними на колінах, благали його не вбивати, обіцяли змінити показання у суді та відмовитися від обвинувачення. Від їх обіцянок і благань ОСОБА_7 заспокоївся, та коли на її прохання, вони вийшли на подвір`я, пішов з двору, забравши з собою руків`я від сокири. Вранці вона зателефонувала йому та сказала щоб про події ночі він розповів своїм батькам та разом з ними приїхав до неї, однак оскільки ОСОБА_15 цього не зробив вона звернулася до поліції. Будинок у якому вона мешкає з дітьми було придбано за розпискою, за кошти отриманні як допомога при народженні дитини. Станом на 15 липня 2021 року, речей ОСОБА_7 у будинку не було, він час від часу приїздив за їх спільним сином, однак йому не дозволялося заходити до будинку. Після цієї події донька разом з нею не проживає, оскільки відчуває сильний страх.

Під час слідчого експерименту 28 липня 2021 року потерпіла ОСОБА_5 на місці показала, як вночі з 15 на 16 липня 2021 року, вона прокинувшись від криків доньки, вийшла з кімнати до коридору, де побачила на підлозі доньку в сльозах і з розбитою губою та ОСОБА_7 , який тримав в руці топорище від сокири та кричав. Коли обвинувачений побачив її, то штовхнув руками на диван і вдарив топорищем по голові, спричинивши рану. Після цього, в приміщенні кухні, він погрожував їм фізичною розправою і вбивством, що сприймалося ними реально, та після їх запевнень, благань і обіцянок змінити показання в суді та взагалі відмовитися від обвинувачення пішов з двору (а.п.74-78).

Висновком експерта № 743 судово медичної експертизи від 20 липня 2021 року відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_5 було наявне тілесне ушкодження у виді забійної рани голови, яке по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, та могло утворитися 16 липня 2021 року, від не менш ніж однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше. При їх нанесенні потерпіла могла бути звернена до нападника (нападників) як передньою так і задньою стороною тіла, утворення тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину виключається ( а.п.66-67).

Висновком експерта № 108 додаткової судово медичної експертизи від 18 серпня 2021 року за яким у потерпілої ОСОБА_5 малося тілесне ушкодження у виді рани тім`яної частини голови, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, утворення якої можливе за обставин вказаних потерпілою ОСОБА_5 під час слідчого експерименту 28 липня 2021 року, а саме від нанесення удару (ударів) руків`ям від сокири по голові ( а.п.107-108).

Протоколом огляду предмету з додатком від 23 серпня 2021 року, відповідно до якого дізнавачем СР ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_16 було оглянуто фотознімки в кількості 6 шт. долучені 19 липня 2021 року, на трьох з яких малися зображення тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_6 , а саме гематоми на верхній губі, та на інших трьох малися зображення тілесних ушкоджень наявних у ОСОБА_5 , а саме забійної рани лівої тім`яної області голови ( а.п.136-139).

Показаннями неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , яка під час судового розгляду показала, що обвинувачений є колишнім співмешканцем її матері, з яким вони не проживають з грудня 2020 року, з того часу як вони звернулися до поліції із заявою про домагання. Вночі з 15 на 16 липня 2021 року, о 02 год. 30 хв., почувши звуки з веранди будинку, вона визирнула до коридору де побачила, що у вікні біля дверей витягнуте скло, та як через цей отвір рукою відчиняється гачок, на який були замкненні вхідні двері. Коли двері відчинилися до будинку зайшов ОСОБА_7 , який швидко підійшов на неї та ударив по голові ручкою від сокири, від удару вона впала на підлогу та почала плакати і кричати, тоді ОСОБА_7 кулаком ударив її по губі. На її крики прокинулася матір ОСОБА_5 , яка з проханнями не чіпати їх, почала виходити з кімнати, однак ОСОБА_7 штовхнув її на диван та вдарив топорищем по голові. Від ударів у матері з голови потекла кров, тому вона попросила його пройти до кухні, щоб вмити її. Перебуваючи там обвинувачений кричав і ображав їх, звинувачував у тому що вони звернулися до поліції з заявою та погрожував розправою, вони були у шоковому стані, злякалися, реально сприймали його погрози, повзали на колінах благаючи не вбивати та обіцяючи змінити показання в суді. Після цього вони вийшли на вулицю, а ОСОБА_7 заспокоївшись пішов з двору. Вранці, через певний проміжок часу, вони звернулися до поліції, та лікарні. Такими діями ОСОБА_7 вона була шокована та налякана, через що вдома не проживає, оскільки побоюється що ОСОБА_15 знову повернеться розправитися.

Під час слідчих експериментів 19 липня та 09 серпня 2021 року, потерпіла ОСОБА_6 , на місці показала та підтвердила, як обвинувачений відімкнувши гачок зайшов до будинку, та в коридорі заподіяв їй удари руків`ям від сокири по голові та кулаком по обличчю, після чого штовхнув її матір на диван та вдарив по голові топорищем. Знаходячись в будинку ОСОБА_7 погрожував їм фізичною розправою та вбивством, через те що вони звернулися до поліції, які сприймалися ними як реальні, та лише після їх вибачень, вмовлянь та обіцянок змінити показання в суді, пішов з будинку (а.п.99-103,186-189).

Висновком експерта № 742 судово медичної експертизи від 20 липня 2021 року відповідно до якого у ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у виді гематом обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та могли утворитися 16 липня 2021 року, від не менш ніж двох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інше, при їх нанесенні потерпіла могла бути звернена до нападника (нападників) передньою стороною тіла. Утворення тілесних ушкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину виключається ( а.п.70-71).

Висновком експерта № 107 від 18 серпня 2021 року додаткової судово медичної експертизи відповідно до якого, у ОСОБА_6 малися тілесні ушкодження у виді гематом обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які могли утворитися за обставин вказаних потерпілою під час слідчого експерименту 09 серпня 2021 року ( а.п.111-112).

Показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 які під час судового розгляду показали, що вдень 15 липня 2021 року працюючи у потерпілої ОСОБА_5 бачили як до неї приїздив обвинувачений ОСОБА_7 , який привозив сина.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка під час судового розгляду суду показала, що 16 липня 2021 року близько 05 год. ранку бачила обвинуваченого, який йшов по вул. Шевченка, у с.Кавказ, мимо її двору, до себе додому. Незважаючи на літню погоду він був одягнений у теплу чорну кофту з капюшоном і штани, та був збуджений.

Показаннями свідка ОСОБА_20 яка під час судового розгляду показала, що потерпілі є її сусідками. Вранці 16 липня 2021 року, їй зателефонувала ОСОБА_21 яка плакала та просила про допомогу, прийшовши до них, вона побачила що у ОСОБА_21 гематоми і рана на голові з якої тече кров, а у її доньки розбита губа. Вони були налякані, скаржилися на головний біль та розповіли що вночі їх побив ОСОБА_7 топорищем від сокири. ОСОБА_21 просила її нікому про це не розповідати, оскільки так пообіцяла ОСОБА_22 . Вона бачила потерпілих напередодні ввечері, будь яких тілесних ушкоджень вони не мали, та у стані сп`яніння не перебували.

Показаннями свідка ОСОБА_23 , який пояснив, що 16 липня 2021 року близько 10 год. коли він зайшов до сусідки ОСОБА_21 то побачив, що у неї розбита до крові голова, а у її доньки ОСОБА_13 набряк на губі. При цьому ОСОБА_24 розповіла, що вночі ОСОБА_15 через віконце відчинив двері, зайшов до будинку та топорищем побив їх з донькою, через те що вони раніше зверталися щодо нього до поліції. Потерпілих він бачив напередодні, тілесних ушкоджень вони не мали.

Показаннями свідка ОСОБА_25 , яка в суді пояснила, що ввечері 16 липня 2021 року, вона побачила що у потерпілої ОСОБА_21 розбита голова, а у її доньки ОСОБА_13 пошкоджена губа. Зі слів ОСОБА_5 вона дізналася, що вночі їх побив ОСОБА_7 .

Таким чином суд доходить висновку що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є доведеною та кваліфікує його дії за: ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи; за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження; за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; за ч.1 ст.129 КК України як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози; за ст.386 КК України як примушування свідка, потерпілого до відмови від давання показань, а також до давання неправдивих показань шляхом погрози вбивством.

Суд відхиляє доводи обвинуваченого щодо безпідставності висунутого обвинувачення, зокрема за ч.1 ст. 162 КК України, через те, що потерпіла не є власником житлового будинку, оскільки його було придбано за спільні кошти, з огляду на наступне. Верховний суд України у постанові від 24 березня 2016 року по справі № 5-299кз15 зазначив, що статтею 162 КК встановлена кримінальна відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян. Натомість кримінальним і кримінальним процесуальним законом не встановлено обов`язковості такої ознаки житла особи чи її іншого володіння, як належність їх особі на праві власності (що включає право володіння, користування і розпорядження майном) чи на праві володіння як одного з елементів юридично забезпеченого права власності і як вид права на чужі речі (статті 317, 395 ЦК).
Виходячи з принципу недоторканості житла та іншого володіння особи та з огляду на визначення поняття іншого володіння особи, наданого в частині другій статті 233 КПК, під ним розуміються предмети матеріального світу, які перебувають законно або незаконно у фактичному стабільному (тривалому) і безперервному володінні фізичної особи та призначені, пристосовані чи спеціально обладнані для розміщення або зберігання її майна, вирощування чи виробництва продукції, забезпечення побутових та інших потреб особи, а також оснащені будь-якими пристосуваннями (огорожею, запорами, сигналізацією, охороною тощо), які роблять неможливими або ускладнюють проникнення до них. При цьому зазначення про законне чи незаконне володіння як житлом, так і «іншим володінням» особи вказує на будь-які підстави набуття особою фактичного права володіння цим майном (права мати річ), яке може бути як пов`язаним, так і не пов`язаним з юридичною фіксацією цього факту (отриманням права на річ).
Тобто встановлення законності чи незаконності фактичного володіння особи житлом чи іншим володінням знаходиться поза межами диспозиції статті 162 КК України.
Для визначення предмету цього злочину має значення лише встановлення, чи відноситься він до переліку матеріальних об`єктів, зазначених у статті 233 КПК, та чи підпадає цей об`єкт під ознаки фактичного володіння ним особи як житлом чи «іншим володінням», тобто чи проживала ця особа у будинку, утримувала земельну ділянку та фактично користувалася ними, не зважаючи на спірність реалізації цих повноважень. Наявність спору щодо зазначених об`єктів не виключає фактичного володіння та користування ними.
Під час судового розгляду потерпілі пояснювали, що на час вселення ОСОБА_7 до житлового будинку АДРЕСА_2 , вони вже проживали у ньому, в подальшому ОСОБА_5 сплатила за його придбання кошти, про що склала розписку від 04.08.2017 року, у грудні 2020 року ОСОБА_7 з належними йому речами, покинув будинок, а потерпілі залишилися проживати у ньому, крім цього обвинуваченому було заборонено заходити до будинку, спорів у тому числі судових щодо визнання будинку спільною сумісною власністю між обвинуваченим та потерпілою немає. Відповідно проникнення до будинку в нічний час без дозволу володільця і без законних підстав, в тому числі з подоланням перешкоди виймання скла з метою відкриття будинку з середини, є порушенням недоторканості іншого володіння особи, яке тягне настання відповідальності за частиною першою статті 162 КК України.
Суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого та захисника, щодо того що потерпілі його обмовляють, оскільки показання потерпілих, які допитувалися не один раз, є послідовними, детальними і не містять жодних суперечностей щодо обставин проникнення обвинуваченого до житла, вчинення ним погроз вбивством, незаконного впливу на потерпілих та кількості, локалізації та механізму завдання їм ударів, тому суд вважає їх достовірними, підстав сумніватися у них у суду не має. Крім цього, вони повністю узгоджуються з іншими доказами дослідженими під час судового розгляду, а саме з заявами потерпілих до поліції щодо вчинення відносно них кримінальних правопорушень саме обвинуваченим, записами з медичних карток амбулаторного хворого, за якими 16 липня 2021 року потерпілі звернулися до лікарні за наданням їм медичної допомоги у зв`язку з заподіянням їм тілесних ушкоджень у виді рани на голові та гематом на голові та обличчі, ОСОБА_7 , даними протоколів слідчих експериментів, висновками судово медичних експертиз, якими не виключається заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим від ударів, саме 16 липня 2021 року, за зазначених ними обставин.

Суд відхиляє твердження свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , на які обвинувачений посилається як на алібі, щодо того, що в ніч на 16 липня 2021 року він постійно знаходився вдома та спав, оскільки вони є батьками обвинуваченого, а тому є зацікавленими особами. Крім цього такі показання як обвинуваченого так і вказаних свідків протиріччять сукупності доказів досліджених в судовому засіданні.З огляду на викладене, доводи захисника про необхідність закрити кримінальне провадження щодо обвинуваченого у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості у суді і вичерпаності можливості їх отримання, суд вважає неспроможними, оскільки висунуте обвинувачення повністю узгоджується з аналізом доказів досліджених під час судового розгляду, а вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому правопорушень доведена поза розумним сумнівом.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 судом встановлено, що він за місцем реєстрації та проживання у с. Кавказ Баштанського району Миколаївської області, характеризується посередньо, скарг та заяв на нього від місцевих мешканців не надходило, не працює, займається домашнім господарством, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та у сфері обігу наркотичних засобів, та вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року, який на час розгляду кримінального провадження не набрав законної сили, засуджений за ч.2 ст.156, ч.1 ст.126, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі.

Обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено. Обставиною обтяжуючою покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є вчинення ним кримінального правопорушення відносно особи, з якою він перебував у сімейних відносинах.

Згідно з частиною 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ч.2 ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючої вину обставини, обставини та негативні наслідки вчинених ним кримінальних правопорушень, думку потерпілих, які наполягали на його суворому покаранні суд доходить висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Встановлюючи принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд повинен враховувати, крім даних про особу винного, й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
Враховуючи конкретні обставини даних кримінальних правопорушень, зокрема їх значну кількість, тяжкість їх наслідків для потерпілих, вчинення їх обвинуваченим фактично з метою уникнення відповідальності та приховування раніше вчинених кримінальних правопорушення, суд доходить висновку що при призначенні остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, слід застосувати принцип часткового складання призначених покарань.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.162, ч.1 ст.125, ч.2 ст.125, ч.1 ст.129, ст.386 КК України і призначити покарання:
-за ч.1 ст.162 КК України 3(три) роки обмеження волі:
-за ч.1 ст.125 КК України 200 (двісті) годин громадських робіт;
-за ч.2 ст.125 КК України 2 (два) роки обмеження волі;
-за ч.1 ст.129 КК України 2 (два) роки обмеження волі;
-за ст.386 КК України 6 (шість) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, за даним вироком та за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року, шляхом частково складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Речові докази по справі: шість фотознімків - залишити в матеріалах кримінального провадження; медичні картки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . повернути потерпілим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як власникам.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1