Справа № 567/717/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Загороща Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України

встановив:

ОСОБА_5 , не пройшовши встановлену процедуру отримання водійського посвідчення, затверджену постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», яка передбачає: закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС та отримання водійського посвідчення, вчинив дії щодо використання завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я за наступних обставин.
Так, у січні 2021 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_5 , перебуваючи на ринку в м. Одеса, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, з метою використання завідомо підробленого посвідчення водія на власне ім`я, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «В, С», під час керування транспортними засобами та для пред`явлення за вимогою, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, домовився з невстановленою особою про виготовлення підробленого водійського посвідчення за плату.
В подальшому, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, усвідомлюючи, що процедура отримання посвідчення водія передбачає закінчення курсів водіння по підготовці водіїв для отримання водійського посвідчення, проходження медичного огляду, складання іспитів у сервісному центрі МВС, ОСОБА_5 вирішив придбати завідомо підроблене посвідчення водія на власне ім`я та пообіцяв грошову винагороду невідомій особі за його виготовлення.
Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , надав вказаній невстановленій особі, свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я та по батькові, дату та місце народження, особистий підпис та фотознімок, а також пообіцяв придбати завідомо підроблене посвідчення водія після його виготовлення.
У січні 2021 року (точна дата та час не встановлені), ОСОБА_5 придбав за 5000 грн. у вказаної невстановленої особи підроблене посвідчення водія серія і номер - НОМЕР_1 від 04.01.2021 на ім`я останнього, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії «В, С», яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, з метою його подальшого використання.
Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/118-21/4168-ДД від 18.05.2021, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах захисту.
В подальшому, 02.05.2021 приблизно об 15 год. 35 хв., ОСОБА_5 , будучи учасником дорожнього руху як водій транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 21063» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в м.Острог Рівненського району, вул. Східна, маючи при собі підроблене посвідчення водія серія і номер - НОМЕР_1 , був зупинений працівниками відділення поліції №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, в порядку Закону України «Про Національну поліцію» та виконуючи законну вимогу працівника поліції щодо надання документів на транспортний засіб, достовірно знаючи, що посвідчення водія серія і номер НОМЕР_1 є підробленим, за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу, усвідомлюючи свої кримінально протиправні дії, діючи умисно, з метою створити перед працівниками поліції видимість наявності у нього дійсного посвідчення водія та відповідно і з цим права на керування транспортними засобами категорії «В, С» і таким чином уникнути адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного із порушенням Правил дорожнього руху (ст.126 КУпАП), надав для перевірки працівникам поліції завідомо для нього підроблене посвідчення водія серія і номер - НОМЕР_1 із його особистими анкетними даними та фотокарткою, яке за способом виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку посвідчення, що перебуває в офіційному обігу, тобто використав його.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України винним себе визнав повністю.
Показав, що в січні 2021 року він був на роботі в м.Одеса, де, перебуваючи на ринку, до нього підійшов невідомий чоловік, який запитав чи незацікавлений він в отриманні за винагороду підробленого документу на його ім`я. Вказав, що тоді у нього виник умисел, спрямований на отримання підробленого посвідчення водія на його ім`я, що посвідчує право керування транспортними засобами категорії В та С з метою його подальшого використання. Пояснив, що в подальшому вони обмінялися з тим чоловіком номерами телефонів та він повідомив свої анкетні дані, необхідні для виготовлення посвідчення водія.
Зазначив, що через декілька днів зателефонував той чоловік та повідомив, що посвідчення водія виготовлене та вони домовилися про зустріч на ринку. Вказав, що при зустрічі той чоловік дав для нього посвідчення водія НОМЕР_1 , виготовлене на його ім`я, а він заплатив за вказану послугу 5000 грн.
Пояснив, що 02.05.2021 він в м.Острог по вул. Східна, коли керував автомобілем ВАЗ, належним сусіду, був зупинений працівниками поліції та на їх вимогу щодо пред`явлення документів на транспортний засіб та посвідчення водія, він, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія є підробленим, надав його для перевірки та в подальшому працівниками поліції було встановлено, що посвідчення є підробленим.
Зазначив, що вчинив такі дії з тим, щоб мати можливість керувати автомобілем, оскільки в 2005 році отримав за передбаченою законом процедорою посвідчення водія, але в 2006 році втратив його.
У вчиненому щиро розкаюється. Обіцяє подібного не вчиняти.

З досдідженого в судовому засіданні висновку експерта встановлено, що блан посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України по способах друку та елементах захисту і даний бланк виконаний за допомогою пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення.
Аналізуючи покази обвинуваченого та досліджений висновок експерта суд вважає їх допустимими, достовірними і достатніми для правильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи, що учасниками процесу не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, обвинувачений повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого діяння, прокурор, обвинувачений та захисник вважають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та при цьому, судом з`ясовано правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначені покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок, за вчинення якого передбачено альтернативу видів покарання.
Беручи до уваги особу обвинуваченого, суд враховує, що він по місцю проживання, згідно із характеристикою Корнинської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 11.05.2021 та характеристикою Здолбунівської міської ради Рівненської області, характеризується позитивно.
Згідно довідки КП «Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення» Рівненської обласної ради від 12.05.2021 встановлено, що ОСОБА_5 під спостереженням у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
З вимоги УІ ПКП в Рівненській області встановлено, що ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався.
Відповідно до змісту досудової доповіді, складеної Рівненським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області вбачається, що ОСОБА_5 не підтримує позитивних зв`язків з матір`ю та дітьми, не бере участі у їх вихованні та не допомагає матеріально, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується нейтрально, зловживає алкогольними напоями. З врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк є можливим та не становить небезпеки для суспільства.

Відповідно до статті 66 КК України, суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, відсутні.
Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, який передбачає альтернативу видів покарань.
З огляду на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та врахувавши дані про особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу.
Дане покарання відповідає вимогам ст.50, 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Витрати на проведення експертизи у даному кримінальному провадженні становлять 1716,20 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 118, 122-124, 349, 368, 369, 370, 374 КПК України, суд

засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1716,20 грн. витрат на проведення експертизи.

Речовий доказ бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1