Провадження № 11-кп/4820/641/21
Справа № 676/1976/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 01 лютого 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думанів Кам`янець-Подільського району, який проживає по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого проживає в цивільному шлюбі, який не працює, не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 25.06.2021 року, зарахувавши йому в строк відбуття покарання час його знаходження під вартою з 01.02.2021 року по 24.06.2021 року (включно) в розрахунку, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону на 19.06.2017 року) один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати по справі в загальній сумі 1797 грн. 95 коп.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року, після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду в розмірі 14 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

За вироком суду, ОСОБА_7 приблизно о 18 год. 05 хв. 01 лютого 2021 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік домогосподарства по АДРЕСА_1 на грунті раптово неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільні небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс йому три удари кулаками обох рук та чотири удари ногами в ділянку голови та обличчя, внаслідок чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою розміжження тканини головного мозку, лівобічної субдуральної гематоми, двох субарахноїдальних крововиливів, крововиливів м`які тканини голови в лобній ділянці зліва та тім`яній ділянці зліва, рани в області нижнього краю лівої надбрівної дуги, синяка в області повік лівого ока з розповсюдженням на спинку носа, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, яка наступила о 20 год. 30 хв. 1 лютого 2021 року.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, яке виразились в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати його та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вирок вважає незаконним та необґрунтованим.

На думку апелянта, суд безпідставно не врахував, як докази, висновки трасологічних експертиз № СЕ-19/123-21/16-ТР від 22 лютого 2021 року та № СЕ-19/123-21/15-ТР від 26 лютого 2021 року.

Зазначає, що суд допустив неповноту судового розгляду, оскільки не допитав усіх свідків.
Вважає, що суд призначив надто суворе покарання, оскільки не врахував, що він раніше не судимий, а на його утримані перебуває малолітня дитина.

В апеляційній скарзі захисник, уточнивши вимоги такої у судовому засіданні, просила вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 років позбавлення волі.
Вважає, що призначене покарання є надто суворим, не відповідає принципу достатності для виправлення винного та особі обвинуваченого.
Суд не врахував, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, визнав вину в повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, останній вжив усіх необхідних та можливих заходів для порятунку потерпілого перший приїхав на місце події та забрав його зі снігу, викликав швидку медичну допомогу та поліцію.
Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, проживає з дружиною та малолітнім сином, які перебувають на його утриманні, підтримує зв`язок з рідним братом та його сім`єю.
Зазначені обставини, на думку захисника, є підставами для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку апеляційних скарг, прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , які заперечили проти таких, вважаючи вирок законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши всім учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданих апеляційних скарг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Згідно з ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами, проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

В судових засіданнях, як суду першої, так і апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та показав, що у вечірню пору 01 лютого 2021 року разом потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали спиртні напої. Під час розпивання, між ним та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт. По дорозі додому ОСОБА_11 безпідставно погрожував йому та його сім`ї, а тому він вдарив потерпілого. Удари наносив ОСОБА_11 руками та ногами в ліву частину голови. Пізніше йому зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що ОСОБА_11 лежить в снігу і потрібно його забрати. Вдома взяв мотоцикла та поїхав за ОСОБА_11 , забрав його до себе додому. Останній хрипів і важко дихав, тому викликав швидку медичну допомогу. Коли приїхали медики, то констатували смерть ОСОБА_11 та рекомендували викликати поліцію.

Незалежно від того, що обвинувачений свою вину у вчиненому визнав лише частково, його винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.
Так, показаннями свідків ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 підтверджується, що конфліктів між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у них вдома не було. При цьому зазначили, що, дійсно, 01.02.2021 року приблизно о 19 год. 00 хв. до них додому прийшли обвинувачений з потерпілим, вживали спиртні напої, приблизно о 20 год. 00 хв. пішли. Через деякий час повернувся ОСОБА_11 , в якого було розбите обличчя, та повідомив, що побився з обвинуваченим. Коли ОСОБА_12 вийшов за потерпілим, то побачив, що той лежить на землі. Зателефонував ОСОБА_7 та сказав, щоб той приїхав та забрав ОСОБА_11 , що він зробив через деякий час.

Такими показами свідків спростовуються покази обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суперечка розпочалась у будинку ОСОБА_12 і що конфлікт спровокував потерпілий ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_14 , яка перебуває у цивільному шлюбі з обвинуваченим, також підтвердила, що коли приблизно о 20 год. 00 хв. 01.02.2021 року ОСОБА_7 повернувся додому, то повідомив, що посварився з ОСОБА_11 . Помітила, що в чоловіка була ушкоджена рука. Коли ж, обвинувачений після дзвінка ОСОБА_12 , привіз ОСОБА_11 до них додому, то останній сам пересуватись не міг, був без свідомості, у нього була блювотна маса, розбиті ніс, губа та брова.

Такі показання узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_12 та неповнолітнього ОСОБА_13 та підтверджують, що саме ОСОБА_7 наніс удари ОСОБА_11 та залишив його на місці події. При цьому, допомогу почав надавати останньому лише після дзвінка ОСОБА_12 .
Вищезазначені показання свідків узгоджується із відомостями протоколу огляду місця події від 01.02.2021 року з фототаблицями до нього, якими підтверджується, що місцем вчинення даного кримінального правопорушення є територія неподалік домогосподарства по АДРЕСА_1 , де обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_11 . На місці події зафіксовано сліди та обстановку вчиненого кримінального правопорушення, виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору, сліди взуття та протектора шини транспортного засобу (Т. 1, а.с. 69-79).

Крім того, показання свідків узгоджується також і з відомостями протоколу огляду місця події від 01.02.2021 року з фототаблицями до нього, домогосподарства АДРЕСА_1 , де у кімнаті № 3 будинку виявлено труп ОСОБА_11 з тілесними ушкодження на голові та обличчі, а також виявлено та вилучено змиви крові, фрагмент ковдри зі слідом речовини, схожої на кров. На території домогосподарства виявлено та вилучено мотоцикл червоного кольору з коляскою МТ-10-36, державний номерний знак НОМЕР_1 , технічний паспорт на даний транспортний засіб (Т. 1 а.с. 216-217; 218-242).

Згідно з висновком експерта № 99 від 08.02.2021 року на двох шматках марлі (об`єкти № 1, 2) зі змивами речовини, вилученої під час огляду місця події території неподалік домогосподарства по АДРЕСА_1 , знайдена кров людини може належати потерпілому ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 136-137).

Відповідно до висновку експерта № 100 від 08.02.2021 року на шматку марлі зі змивом речовини, (об`єкт № 1) та на шматку бавовняної тканини (за постановою виріз фрагменту ковдри) (об`єкти № 2-4), вилученої під час огляду місця події домогосподарства АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 134-135).

Відповідно до даних протоколу огляду трупа від 02.02.2021 року з фототаблицями до такого, на трупі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження в ділянці голови та обличчя, вилучено одяг трупа та зразки крові (Т. 1, а.с. 100-102).

Тілесні ушкодження, які виявлені на трупі ОСОБА_11 , під час його огляду, узгоджуються із даними висновків експерта № 24 (експертиза почата 02.02.2021 року о 08:00 год. та закінчена 16.03.2021 року) та № 219 (експертиза почата 08.02.2021 року о 08:00 год. та закінчена 03.03.2021 року), якими підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_11 є закрита черепно-мозкова травма, забій розміження тканини головного мозку, лівобічна субдуральна гематома, субарахноїдальні крововиливи, що привело до набряку, стискання головного мозку.

Тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою розміження тканини головного мозку, лівобічної субдуральної гематоми, 2-х субарахноїдальних крововиливів, крововиливів в м`які тканини голови в лобній ділянці зліва та в тім`яній ділянці зліва, рани в області нижнього краю лівої надбрівної дуги, синяка в області повік лівого ока з розповсюдженням на спинку носа, мають ознаки тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Тілесне ушкодження на трупі ОСОБА_11 у вигляді синяка в області верхньої губи зліва, і по степені тяжкості, застосовуючи до живої особи, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Зазначені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 могли утворитися внаслідок ударів тупим твердим предметом з прикладанням значної сили, можливо кулаком або взутою ногою, кількість травмуючи дій, не менше 3-х, за умов і в термін, вказаний в обставинах події, тобто до 01.02.2021 року (Т. 1, а.с. 116-118; 121).

Такі відомості узгоджуються із даними протоколу освідування ОСОБА_7 від 02.02.2021 року з фототаблицями до нього та висновку експерта № 20 від 02 лютого 2021 року, відповідно до яких в останнього виявлено ушкодження правої кисті в вигляді синяка в області тильної поверхні 3-4-5 п`ястно-фалангових суглобів, закритого перелому голови 5 п`ясної кістки правої кисті з крутовим зміщенням (перелом боксера), могли утворитися внаслідок удару кулаком об тупий твердий предмет з еластичною травмуючою поверхнею біля 1-2 діб тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи тобто 01.02.2021 року (Т. 1, а.с. 93-97, 114-115).

Даними протоколу слідчого експерименту від 02.02.2021 року підтверджуються обставини спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , в тому числі механізм їх нанесення потерпілому, розташування потерпілого під час конфлікту, який виник між ними 01.02.2021 року, що узгоджується з виявленими тілесними ушкодження у потерпілого, їх кількістю, а також тілесними ушкодження, виявленими в обвинуваченого на правій кисті руки (Т. 1, а.с. 245-248).

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується іншими дослідженими судом доказами, а саме даними: копії карток виклику та виїзду екстреної медичної допомоги № 470; № 486 від 01.01.2021 року виклику (ф. №109) виїзду бригади екстреної медичної допомоги для надання допомоги ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 178-182); висновку експерта № 247 від 02 лютого 2021 року, згідно якого у його крові виявлено етиловий (винний) алкоголь в кількості 0,86%0 (Т. 1, а.с. 113); протоколу про результати аудіо-, відео контролю місця від 11.02.2021 року та протоколу огляду від 26.03.2021 року DVD-R № 34т від 02.02.2021 року, на якому міститься інформація з аудіо-відео контролю за ОСОБА_7 , відповідно до якої останній розповів своєму співрозмовнику про обставини спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 190, 212-215).

Наведені вище і досліджені судом першої інстанції докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до статті 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення злочину) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень статей 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними. Всі докази взаємодоповнюють один одного і в сукупності підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікував правильно за ч. 2 ст. 121 КК України, як завдання умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. З такою кваліфікацією його дій погоджується апеляційний суд.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд безпідставно не врахував, як докази, висновки трасологічних експертиз № СЕ-19/123-21/16-ТР від 22 лютого 2021 року та № СЕ-19/123-21/15-ТР від 26 лютого 2021 року, є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як вбачається із даних висновків судових трасологічних експертиз № СЕ-19/123-21/16-ТР від 18 лютого 2021 року та № СЕ-19/123-21/15-ТР від 26 лютого 2021 року, слід низу підошви взуття розмірами 325х120 мм, зафіксований у гіпсовому зліпку, розмірами 325х140 мм, та слід протектора шини транспортного засобу розмірами 410х89 мм, зафіксований у гіпсовому зліпку, розміром 430х102 мм, вилучені під час проведення огляду місця події 01 лютого 2021 року неподалік домогосподарства АДРЕСА_2 не придатні для ідентифікації (Т. 1 а.с. 141-144, 146-150).

А тому, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги зазначені висновки, оскільки такі не впливають на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненому.

Посилання ОСОБА_7 на те, що під час розгляду кримінального провадження у суді не допитано усіх свідків, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Зі змісту оскаржуваного вироку, протоколів та звукозаписів судових засідань вбачається, що у судових засіданнях були допитані свідки, які були відомі та відкриті стороною обвинувачення стороні захисту, зокрема, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Разом з тим, стороною захисту не було повідомлено про існування інших свідків. Будь-які клопотання про їх допит у матеріалах справи відсутні, а тому у суду не було підстав для допиту інших свідків, ніж тих, що заявлені стороною обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд під час судового розгляду дослідив усі обставини кримінального провадження, оцінив відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_11 тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило його смерть, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи вид та міру такого, дотримався вимог ст. 65 КК України.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_7 вчинив умисний тяжкий злочин, внаслідок якого настали непоправні наслідки смерть молодої 18-річної людини.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Разом з тим, обвинувачений знехтував цими гарантіями та діючи умисно, позбавив життя особу, наслідки чого не мають зворотного характеру та в жодний спосіб не можуть бути усунені.

Крім того, суд врахував думку потерпілого, який просив призначити ОСОБА_7 максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, місцевим судом правильно встановлено вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відсутні.

Також при визначенні покарання суд правильно врахував особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

За таких обставин, беручи до уваги характер діяння, спосіб його вчинення, суспільну небезпеку кримінального правопорушення та наслідки, які настали у вигляді смерті молодої 18-річної людини, з урахуванням особи винного, який не розкаявся у вчиненому, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, наближених до мінімальних, санкції статті ч. 2 ст. 121 КК України.

Колегія суддів погоджується з видом та мірою призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання. Вважає, що саме така міра покарання буде справедливою, необхідною та достатньою для попередження вчинення ним кримінальних правопорушень у майбутньому. Таке покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Обставини, на які посилається сторона захисту в своїх апеляційних скаргах, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, проживає з дружиною та малолітнім сином, були враховані місцевим судом при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Доводи сторони захисту про необхідність застосування вимог ст. 69 КК України під час призначення ОСОБА_7 покарання не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Натомість, колегією суддів не встановлено тих декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують тяжкість вчиненого ним.

Так, ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому частково, пробачення у потерпілого ОСОБА_10 не попросив, будь-якої шкоди йому не відшкодував, що свідчить про відсутність щирого розкаяння у вчиненому. Водночас, потерпілий просив суд суворо покарати обвинуваченого, призначивши максимальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.

З урахуванням конкретних обставини справи, форми вини й мотивів вчинення злочину, тяжкості і його суспільної небезпечності, особи обвинуваченого, колегія судді приходить до висновку про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 вжив усіх необхідних та можливих заходів для порятунку потерпілого, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вказане ніяким чином не знижує суспільну небезпеку вчиненого діяння.

Інші доводи апеляційних скарг не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, підстави для його скасування чи зміни, як того просять апелянти відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4