УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ярмолинці, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, осіб на утриманні не має, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000102,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2021 року старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні; знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.
Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечили проти заявленого клопотання та просили обрати більш м`який запобіжний захід. При цьому захисник підозрюваного зауважив, що фактичне затримання підозрюваного відбулося раніше, ніж зазначено у протоколі затримання, а саме у ході проведення обшуку, а тому повідомлення про підозру було вручено підозрюваного поза межами встановленого законом 24-х годинного строку.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000102, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 15.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України.
23.12.2021 року о 16 год. 43 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
24.12.2021 року ОСОБА_5 письмово повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.3 ст. 410 КК України, а саме про те, що « ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції», погодившись на пропозицію ОСОБА_8 та діючи за попередньою змовою групою осіб з останнім, виконуючи його вказівки та користуючись порадами, протягом невстановленого періоду часу, але не пізніше 23.12.2021, шляхом зловживання службовим становищем, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , проникаючи до сховищ та військової техніки, здійснив викрадення наступного військового майна: ТВНО-2Б №8612Х8982, ТВНО-2Б №8212Х7142, ТВНО-2Б №7604Х2141, ТВНО-2Б №9429Ц22, ПАБ 2М №3В1261, ПАБ 2М №7П3498, ПАБ 2М №95581, ПАБ 2М №Ш586, ПАБ 2 АМ №7П3535, ПАБ 2 АМ №7Е4248, ПАБ 2 АМ №5Б3297, ПАБ 2 АМ №7П33761, ПТ-200Ц-ІІІ №2376491, ПТ-200Ц-ІІІ №4413426, ПТ-200Ц-ІІІ №4414600, ПТ-200Ц-ІІІ №4404364, ПТ-200Ц-V № , ПТ-200Ц-V №, ПТ-200Ц-V №, ПТ-200Ц-ІІІ №7464184, ПТ-200Ц-ІІІ №4412461, ПТ-200Ц-ІІІ №2375001, Перископ №7Е2479, Перископ №7Е1344, Перископ №92А1865, РР361- А№Ц090941, РР361- А №Ц020063, РР361- А №У03166, РР361- А №У 11828, РР361- А №Ц091049, ПУО 9М №1463-83, ПУО 9М №2490-85, ТВНЕ 1ПА №В16АФ2880, ТВНЕ 1ПА №С13АФ1964, ТВНЕ 1ПА №Ф13АФ2219, ТВНЕ 1ПА № 4636Т17, ТВНЕ 1ПА №1206Б12, ТВНЕ 1ПА №6355Ц21, ТВНЕ 1ПА №4262Т16, ТВНЕ 1ПА №1232Е11, ТНПО 170А(без номерів, у кількості п`яти штук), МБП-3А №6206530, МБП-3А №68058612, ГО-27 (Блок-1) №Е166675, Г290В №10831455, Г290В №01840550, Г290В №10840518, Г290В №01840559, Г290В №06871439, Рукав для заправки палива (без номерів, у кількості двох штук), С5-20 №И04ЦТ0601, Комплект світломаскувального пристрою (СМУ-40 та СМУ-41, без номерів), МВП2 №В05ЦТ2719, МВП2 №Ц11ЦТ2890, ТК-2 (без номеру), ЕК48 №370105922, ЕК48 №370824012, ЕК48 №641622807, ЕК48 №954309520, ЕК48 №М6617041, ЕК48 №641710872, ЕК48 №641611211, ЕК48 №М704538, ЕК48 №954109663, ЕК48 №М435343, РНМ-ІКУ2 №, РНМ-ІКУ2 №, РНМ-ІКУ2 №, РНМ-ІКУ2 №041110405, РНМ-ІКУ2 №125057761, РНМ-ІКУ2 №, РНМ-ІКУ2 №, БТ-6-26 №8405Х7213, СЛ225В (без номерів, у кількості п`яти штук), Ф-10 №11ЦТ0594, загальною вартістю близько 1 000 000 грн., яке в подальшому переміщувалось ОСОБА_5 самостійно та спільно з ОСОБА_8 до гаражного приміщення, яке перебувало в користуванні останніх та розташоване неподалік багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , після чого вказане військове майно використовувалось останніми на власний розсуд, в тому числі з метою його подальшої реалізації, чим вчинив викрадення військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, із зловживанням службовим становищем, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 410 КК України».
Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: повідомленням УСБУ в Хмельницькій області про виявлення кримінального правопорушення від 14.06.2021 р.; повідомленням УСБУ в Хмельницькій області від 08.07.2021; повідомленням УСБУ в Хмельницькій області, щодо встановлених осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення від 08.07.2021 р.; повідомленням УСБУ в Хмельницькій області від 14.12.2021; протоколом обшуку від 23.12.2021 гаражного приміщення, яким користується ОСОБА_8 ; протоколом за результатами проведення оперативно-технічного заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 23.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 24.12.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.12.2021; довідкою про первинну вартість майна станом на 01.01.2018.; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.410 КК України є корупційним, за його вчинення передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, тобто даний злочин є особливо тяжким.
Разом з тим, вказаний у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ні слідчим, ні прокурором не наведено обставин, які б дали беззаперечні підстави суду вважати, що ОСОБА_5 має намір ухилятися від слідства, а лише тяжкість можливого покарання при можливому визнанні підозрюваного винним не може свідчити про існування вказаного ризику відповідно до вимог закону.
У своїй практиці ЄСПЛ наголошує, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя (W v. Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
ОСОБА_5 є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки. І жодних обставин того, що він має намір переховуватися від органів від органів досудового розслідування, враховуючи дані про особу підозрюваного, окрім тяжкості можливого покарання у випадку визнання підозрюваного винним, стороною обвинувачення не доведено.
А тому, на думку слідчого судді, ризик переховування від органів від органів досудового розслідування стороною обвинувачення не доведений.
Ризик перешкоджання кримінальному провадження також не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки у клопотанні не міститься жодного обґрунтування яким саме чином, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню «іншим чином», з посиланням на відповідні докази на реальність таких обставин.
При цьому незрозумілим є посилання у клопотанні на факт не звернення підозрюваного до правоохоронних органів з приводу можливого вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції в обґрунтування ризику перешкоджання кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя не бере його до уваги.
Разом з тим, на сьогодні органом досудового розслідування вживаються заходи для встановлення свідків кримінального правопорушення та інших осіб, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення перевіряється. Також, станом на момент розгляду клопотання не відшукані усі речові докази.
За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків: знищення, схову або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні.
Аналізуючи особу підозрюваного слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем за конрактом, працює водієм відділення зберігання відділу зберігання у військовій частині НОМЕР_1 , має постійне місце проживання, де мешкає разом із батьками та сестрою, раніше не судимий.
Згідно довідки-характеристики, виданої ГО «Вікторія» 24.12.2021 ОСОБА_5 за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу немає.
Відносно ОСОБА_5 , враховуючи його майновий та сімейний стан, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, відсутність судимостей та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово, адже саме такий запобіжний захід зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Виконання вказаного запобіжного заходу контролюється правоохоронним органом, що убезпечує можливість виходу з місця проживання та контакти із свідками та іншим підозрюваним.
Так, з моменту фіксації факту початку виконання підозрюваним покладених обов`язків орган Національної поліції починає здійснення контролю за його поведінкою, діючи відрадно до Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої наказом МВС № 654 від 13.07.2016.

При цьому, у зв`язку із тим, що відносно іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а саме батька ОСОБА_5 ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_3 , то ОСОБА_5 слід визначити місцем відбування домашнього арешту його фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, вважаю ризик впливу підозрюваних батька та сина один на одного є мінімізованим.

Водночас, на підозрюваного необхідно покласти відповідні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.
Слідчий суддя не бере до уваги аргументи захисника підозрюваного у судовому засіданні про те, що підозра була вручена ОСОБА_5 поза межами встановленого законом 24-х годинного строку, оскільки у ході проведення обшуку ОСОБА_5 не був затриманий у розумінні ст. 209 КПК України, зокрема не змушений був залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.
Згідно із ч. 3 ст. 236 КПК України ОСОБА_5 лише заборонено було залишити місце обшуку до його закінчення, що за свою суттю не є затриманням, а є обов`язком особи, кореспондуючим праву слідчого або прокурора заборонити будь-якій особі залишити місце обшукудо його закінчення.
Прокурором не надано слідчому судді достатніх об`єктивних даних, які б вказували, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не зможе запобігти доведеним під час судового розгляду ризикам.
Строк домашнього арешту слід визначити в межах строку досудового розслідування до 18.02.2022.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18 лютого 2022 року включно, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово з покладенням на нього зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із смт. Ярмолинці Хмельницької обл. без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утриматись від спілкування із ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Ухвала діє до 18 лютого 2022 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Підозрюваного ОСОБА_5 негайно доставити до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і звільнити його там з-під варти.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 28.12.2021 року.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1