УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.2021 у кримінальному провадженні № 0000083 від 03.04.2019,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.21, у кримінальному провадженні №0000083, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.04.2019.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.21 накладено арешт, серед іншого, на 167 купюр номіналом по 100 доларів США та автомобіль марки «Mercedes», модель Е63 AMG, номерний знак НОМЕР_1 . Слідчий суддя обґрунтувала своє рішення тим, що вказане майно підпадає під ознаками ст. 98 КПК України, та має ознаки речових доказів, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, та є підстави вважати, що вказані об`єкти є предметом вчинення злочину, можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені чи відчужені.

Проте, ОСОБА_5 , не має статусу підозрюваного у даному кримінальному проваджені, за його участі не проведено жодної процесуальної дії у його межах, з огляду на правовову кваліфікацію, визначену у кримінальному провадженні, автомобіль та грошові кошти не можуть містити на собі будь-яких слідів злочну, чи бути його предметом. В будьякому випадку, застосовані заходи обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, що в даному кокретному випадку порушено. Оскільки, відсутні жодні об`єктивні дані, які б вказували, що арештоване майно, має ознаки речей, визначених ст. 98 КПК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених, при цьому долучив копії додаткових документів.

Прокурор, заперечував щодо задоволення клопотання, вказав на обґрунтованість накладеного арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.07.21 року, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 16.07.21 року, проведено обшук в автомобілі марки «Mercedes», модель Е63 AMG, номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 . На виконання даної ухвали слідчого судді, 31 липня 2021 року слідчим ГСУ СБ України, який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000083 від 03 квітня 2019 року, проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон iPhone, серійний номер НОМЕР_2 , мобільний телефон iPhone, серійний номер НОМЕР_3 , -ключі від автомобіля із написом «AMG», мобільний телефон Xiaomi, модель M2101K9AG, мобільний телефон Samsung Galaxy, серійний номер НОМЕР_3 , мобільний телефон Nokia, модель TA-1253, мобільний телефон Huawei, модель P STK-L21, флеш-носій SP 16Гб, пристрій з написом «Ledger», пристрій iPod, серійний номер ССQW102YGGNL, ноутбук MacBook Pro, серійний номер CO2NS45ZGBQK, купюри схожі на долари США номіналом 100 доларів США у кількості 167 шт., ноутбук MacBook Pro, серійний номер C2QSCOADGP, мобільний телефон iPhone, із сім-картою «Билайн», пристрій «ASUS», пристрій SanDisk, пристрої iPod А2178 та А1574, а також, автомобіль марки «Mercedes», модель E63 AMG, номерний знак НОМЕР_1 .
На вказане вище майно ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.21 накладено арешт.
При цьому, як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді, підставою для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказану квартиру, послугував той факт, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі його сліди.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому, підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності зі ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено слідчим суддею, під час розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт був відсутній в судовому засіданні, що надає йому можливість звернутися і відповідним клопотанням до слідчого судді в порядку, визначеному ст. 174 КПК України..

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

В судовому засіданні прокурор заперечуючи проти скасування арешту майна щодо грошових коштів та автомобіля, послався на обґрунтованість його накладення, проте жодних об`єктивних даних, за якими критеріями було встановлено, що належний ОСОБА_5 автомобіль та грошові кошти, зберіг на собі сліди злочинного діяння, з огляду на правову кваліфікацію кримінального правопорушення та відсутність у ОСОБА_5 процесуального статусу у кримінальному провадженні слідчому судді надано не було.

Як зазначено вище, розгляд клопотання про арешт майна відбувався за відсутності його власника або представника, у зв`язку із сим слідчий суддя не мав можливості , при вирішення питання про арешт майна, з`ясувати позицію власника майна щодо доцільності його арешту, та врахувати відповідні доводи іншої сторони.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.21, у кримінальному провадженні в частині арешту вилученого в ході обшуку автомобіля та грошових коштів.

Керуючись частиною другою статті 376, статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.08.2021 справа № 761/27552/21 провадження № 1-кс/761/16093/2021, що на праві власності належить ОСОБА_5 , а саме в частині арешту на:

167 купюр номіналом 100 доларів США;

автомобіль марки «Mercedes», модель Е63 AMG, номерний знак НОМЕР_1 , які були вилучені під час обшуку 31.07.2021 автомобіля марки «Mercedes».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1