Справа № 554/5893/20
Дата документу 23.09.2021
Провадження №1кп/554/102/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003655 від 26.12.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтави, громадянина України, освіта середня, не одруженого, працюючого експедитором ТОВ «Добро-авто», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

в с т а н о в и в:

25 грудня 2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 по вул.Михайла Грушевського,19 у м.Полтаві, рухаючись від вул. Героїв АТО до вул.Івана Мазепи, порушив п.12.3 Правил дорожнього руху, а саме в момент появи в полі його зору пішохода ОСОБА_8 , який перетинав дорогу в напрямку зліва на право відносно напрямку руху автомобіля та якого він був об`єктивно спроможний виявити, не вжив негайно заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди та скоїв наїзд на нього.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми лобної ділянки голови зліва, перелому середньої третини правого стегна та забійної рани, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 224від 03.04.2020 року стали порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме:

П.12.3 - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної автопригоди та він мав технічну можливість запобігти їй, для чого в нього не було будь яких перешкод технічного характеру.

За таких обставин дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та,описуючи обставини автопригоди, повідомив суду, що 25 грудня 2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, він рухався на автомобілі ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Михайла Грушевського в м.Полтаві, в темну пору доби, в дощову погоду, по неосвітленій ділянці дороги. Під час руху на роздільній смузі він бачив праворуч від себе стоячого пішохода ОСОБА_8 , одягнутого в темний одяг, який мав намір перейти дорогу і несподівано для нього розпочав рух, він чого він не встиг вчасно загальмувати і відбувся наїзд на нього. Однак в даній ситуації він міг об`їхати його, чим не скористався.
Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за викладених вище обставин повністю доведена показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами в їх сукупності.
Потерпілий ОСОБА_4 повідомив суду, що являється рідним братом ОСОБА_8 25.12.2019 року через порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_7 було здійснено наїзд автомобілем на його брат та він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, через що відразу ж був госпіталізований до 1 МКЛ м.Полтави, де перебував на лікуванні 35 днів, переніс оперативні втручання. Надалі ОСОБА_8 був змушений проходити лікування у Полтавській обласній клінічні лікарні та через похилий вік стан його здоров`я після отриманих ушкоджень не відновився, що призвело до настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . При призначенні покарання обвинуваченому наполягав на його суворій мірі.

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що 25 грудня 2019 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, він рухався на автомобілі по вул. Михайла Грушевського в м.Полтаві. Була темна пора доби, ділянка дороги освітлена погано. Під час руху він почув звук удару та побачив лежачого на проїзній частині дороги чоловіка, одягненого в темний одяг і зрозумів, що сталася автопригода. На місце він викликав працівників поліції та швидку. Самого наїзду автомобілем на потерпілого він не бачив.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_10 .

На а.с.94 наявний рапорт інспектора Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області від 25.12.2019 року, з якого слідує, що 25.12.2019 року, о 17 год 46 хв на службу «102» надійшло повідомлення про те, що на вул. Грушевського автомобілем травмовано чоловіка.

25.12.2019 року в ході проведеного огляду місця події зафіксовано дорожню обстановку, місце наїзду на пішохода, пошкодження на транспортному засобі, про що складено протокол від 25.12.2019 року, схему місця автопригоди від 25.12.2019 року, фотаблицю, які досліджено судом. ( а.с. 96-103).
Відповідно до висновку судової автотехнічної експептизи № 46 від 23.01.2019 року, на момент проведення огляду робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 знаходилися в працездатному стані. (а.с.105 112).

Із даних судової криміналістичної експертизи № 63- МК від 16.03.2020 року слідує, що на одязі та взутті ОСОБА_11 виявлено пошкодження і сліди, які могли утворитися внаслідок дорожньо транспортної пригоди, а саме на куртці: пошкодження № 1 в області лівої бокової кишені є горизонтальним розривом тканини, який утворився внаслідок зачіпу з розривом швів по лівому та нижньому краю кишені, які утворилися внаслідок перерозтягнення. Пошкодження № 2: по задній поверхні лівого рукава у вигляді потертості тканини з одинокими розривами ниток і волокон, яке утворилося внаслідок тертя при контакті з нерівною поверхнею. Пошкодження № 3: по задній поверхні зліва по низу куртки утворилося внаслідок зачіпу з прикладенням сили по напряму зверху вниз. Ушкодження № 4: по передній поверхні справа по низу куртки, по зовнішній поверхні і на підкладці у вигляді ділянок потертості тканини, з накладенням сірих, грунтовоподібних мас, яке утворилося внаслідок тертя.

На лівому черевикові по верхньому краю, берці зліва виявлено пошкодження у вигляді потертості матеріалу, яке утворилося внаслідок тертя при контакті з нерівною поверхнею. На підошвенній поверхні на каблуці лівого черевика виявлені сліди ковзання, які утворилися внаслідок тертя при контакті з нерівною поверхнею, якою могла бути поверхня дорожнього покриття при зміщенні лівої ноги у взутті по напряму ззаду наперед і зліва направо. На правому черевикові пошкоджень і слідів ковзання не виявлено. (а.с.115 117).

Відповідно до висновку судової медичної експертизи № 327 від15.04.2020 року, згідно наданої документації, в ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми лобної ділянки голови зліва, перелому середньої третини правого стегна та забійної рани, які могли утворитися від дії тупих обмежених предметів, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, який рухався, можливо в строк та при обставинах, викладених у постанові і кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. У момент первинного контакту потерпілий був, вірогідніше за все, обернений до травмуючого фактору (автомобіля, який рухався) задньо правою поверхнею тіла та перебував у русі. (а.с.118- 120).

Підприємство електромереж зовнішнього освітлення «Міськсвітло» повідомило, що вуличне освітлення по вул.Михайла Грушевського в м.Полтаві на ділянці від перехрестя з вул. Ціолковського до перехрестя з вул. Грабчака 25.12.2019 року було ввімкнено о 16 год 10 хв, вимкнено о 23 год 45 хв. (а.с.121).

21.03.2020 року за результатами проведеного слідчого експерименту визначено видимість пішохода ОСОБА_8 з робочого місця водія автомобіля ВАЗ 2107 при віддалені за 5 секунд до наїзду пішохода. Віддалення від переднього звісу автомобіля до місця наїзду на пішохода в момент виникнення небезпеки для руху - 69,4 м., про що складено протокол від 21.03.2020 року, план схему та фототаблицю, які досліджені судом. 13.05.2020 року, за результатами проведеного слідчого експерименту з водієм ОСОБА_7 визначено місце розташування пішохода на смузі зустрічного руху перед початком його руху та місце наїзду на нього. (а.с.122 126, 127, 128 129).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 224 від 03.04.2020 року, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та він мав технічну можливість шляхом застосування екстренного гальмування уникнути наїзду на пішохода. (а.с. 130 -134).

13.05.2020 року за результатами проведеного слідчого експерименту з водієм ОСОБА_7 було визначено розташування пішохода на смузі зустрічного руху перед початком його руху, місце наїзду на нього, про що складено протокол від 13.05.2020 року, який досліджено судом. (а.с.136- 141).

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 341 від 19.05.2020 року, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди та він мав технічну можливість шляхом застосування екстренного гальмування уникнути наїзду на пішохода. (а.с. 142 -148).

Із висновку судової автотехнічної експертизи № 365 від 02.06.2020 року слідує, що мінімальна відстань необхідна автомобілю ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_2 , 1988 року випуску, щоб зміститися праворуч у поперечному напрямку на відстань 3,2 при швидкості 50 км/год, застосовуючи маневр «рух автомобіля по дузі кола», становить 15.11-19.71 м., а застосовуючи маневр «зміна смуги руху», становить 25.75 32.21 м. ( а.с. 149 152).

На а.с. 156 наявний протокол слідчого експерименту, в ході якого за участю статиста визначено момент небезпеки для водія при віддаленні 29,72 м від місця та боковий інтервал між пішоходом та автомобілем у разі виконання водієм у заданій дорожній обстановці маневру «зміна смуги руху». (а.с. 156- 160).

Таким чином, досліджуючи обставини вчинення даного кримінального правопорушення, суд визнає кожний доказ належним, допустимим, достовірним, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення в справі.

Тобто, у сукупності отриманих та проаналізованих доказів, суд приходить до висновку, що необережними діями ОСОБА_7 було порушено п.12.3 Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження і його винуватість доведена повністю поза розумним сумнівом.

При прийнятті даного рішення суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011, відповідно до якої при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Одночасно для надання оцінки дій пішохода ОСОБА_8 , суд виходить з положень розділу 4 ПДР «Обов`язки і права пішоходів», де вказано:

4.7. Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

4.14 (а). Пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пішохід ОСОБА_8 порушив вимоги вказаних вище Правил дорожнього руху, оскільки вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху та переходив дорогу у недозволеному місці, а тому його поведінка на дорозі також сприяла настанню автопригоди та завданню йому шкоди.

Обставин, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є визнання вини, щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Згідно ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також прийняти до уваги те, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У ході судового розгляду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_7 вчинено кримінальний проступок, від якого постраждала особа похилого віку, він раніше несудимий, притягувався у 2019 році до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху (ч.2 ст.126 КУпАП), за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря - психіатра, - невролога, - нарколога не перебуває.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та його особа не становить високої небезпеки для суспільства.
Таким чином, при призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого, його суспільну небезпечність, характеристику особи ОСОБА_7 , його поведінку як під час скоєння правопорушення, так і після, а саме той факт, що він місце автопригоди не залишав, однак завдану шкоду потерпілому не відшкодував, а також наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, а тому приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12.2019, ч.1 ст.286 КК зазнала змін, а саме в сторону посилення, а саме в абзаці другому частини першої слова "від двохсот до п`ятисот" замінено словами "від трьох тисяч до п`яти тисяч", а слова "або без такого" виключено.

Санкцією частини 1 ст.286 КК України в попередній редакції Закону встановлено покарання у виді штрафу в розмірі від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, про призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ним кримінального правопорушення, тобто станом на 25.12.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно- небезпечне діяння.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортнимзасобом.

У справі прокурором заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування витрат, понесених державою на лікування ОСОБА_8 у розмірі 25438, 95 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов прокурора не визнав, вважаючи, що витрати на лікування потерпілого повинні бути відшкодовано страховими виплатами.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 37.07.1995 (далі постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року. (далі Порядок).

Зокрема, даним Порядком визначено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

В обґрунтування позовних вимог прокурором на розгляд суду надано довідку КП «1-а МКЛ Полтавської міської ради», відповідно до якої ОСОБА_8 перебував на лікуванні в травматологічному відділенні даного медичного закладу з 25.12.2019 року по 29.01.2020 року. Витрати на його лікування за 35 ліжко /днів склали 25438, 95 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову прокурора, оскільки матеріалами справи доведено факт витрат, понесених державним лікувальним закладом на лікування потерпілого ОСОБА_8 .

Окрім цього потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушення в розмірі 25000 грн. та моральної шкоди в розмірі 25000 грн.

В обґрунтування майнової шкоди потерпілий ОСОБА_11 зазначив, що поніс витрати на лікування брата ОСОБА_8 в розмір 25000 грн. Окрім того кримінальним правопорушенням йому завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав через смерть брата, який будучи особою похилого віку, не зміг відновити свій стан здоров`я через ДТП і помер. Моральну шкоду завдану йому він оцінив у 25000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_7 позов в частині відшкодування майнової шкоди визнав частково на суму 10000 грн., в іншій частині просив відмовити за необгрунтвоаністю.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

На підтвердження завдання майнової шкоди потерпілому ОСОБА_4 на розгляд суду не надано жодного доказу.

Однак, обвинувачений ОСОБА_7 добровільно визнав в цій частині позовну вимогу в розмірі 10000 грн., а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в такому розмірі.

Згідно ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Статтями 1167 та 1168 цього ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, в тому числі і юридичними особами.

Суд приймає до уваги, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 було травмовано ОСОБА_8 , який був особою похилого віку, що безумовно надалі погіршило стан його здоров`я, тобто спричинило настання негативних наслідків, однак в жодному разі не перебуває в причинному зв`язку з настанням його смерті.

Наявність моральної шкоди позивач обґрунтував душевними стражданнями, які він зазнав через протиправні дії обвинуваченого стосовно близької йому людини брата. Останній тяжко переносив факт травмування, зазнавав сильного фізичного болю, страждань, через що страждав і він.

Однак в даному випадку відшкодування моральної шкоди є нерозривно пов`язане з особою потерпілого ОСОБА_8 , який за життя таких вимог не заявляв та право на відшкодування такої шкоди до потерпілого ОСОБА_4 не переходить, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосоувалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374КПК України, суд,-
у х в а л и в:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Речові докази: одяг потерпілого ОСОБА_8 знищити, автомобіль ВАЗ 21072, д.н.з. НОМЕР_1 повернути за належністю обвинуваченому.

Цивільний позов прокурора, поданий в інтересах держави в особі Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого - задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави в особі Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Полтавської ради (УК у м.Полтаві/м.Полтава/24060300, номер рахунку (ІВАN: UA6002, код платежу: 24060300, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), код ЄРДПОУ: 38019510, найменування коду: класифікації доходів бюджету: інші надходження), грошові кошти в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_8 в розмірі 25438 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 95 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 10000 грн. (десять тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 4525 (чотири тисячі п`ятсот двадцять п`ять) гривень 08 коп.

Вирок може бути оскаржено через Октябрський районний суд м.Полтави до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

СуддяОСОБА_1