Справа № 404/6273/20
Номер провадження 1-кп/404/407/20
У Х В А Л А
23 лютого 2022 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши під час відкритого судового засідання у м. Кропивницькому в залі суду об`єднане кримінальне провадження №0003625 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олександрівка Кіровоградського району, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.345, ч.2 ст.398 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду даного кримінального провадження захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи обвинуваченого ОСОБА_3 на вирішення якої він просить поставити питання :
1) Якою є загальна психологічна характеристика підекспертної особи

(темперамент, характер, нахили, потребо-мотиваційна сфера тощо)?, які психічні властивості особи мають яскраво виражений характер і можуть справляти істотний вплив на її поведінку (запальність, замкненість, крайня обережність тощо)? Чи могла дана особа, виходячи з її індивідуально-психологічних особливостей, сприйняти певні обставини та уявляти їх наслідки як загрозу своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю його родини? Як міг вплинути психічний стан суб`єкта в момент сприйняття події на правильність сприйняття, запам`ятовування, відтворення фактів, що мають значення для справи? Чи могла особа, перебуваючи у певному психічному стані, передбачати наслідки своїх дій? Чи здатний обвинувачений, враховуючи рівень і особливості його розумового розвитку, правильно розуміти значення своїх конкретних дій та їх наслідків? Чи міг обвинувачений, за станом його психіки, усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними? Який вплив могли справити індивідуально-психологічні особливості даної особи на її дії у незвичній обстановці, що склалася? Як міг вплинути стан підекспертної особи, який на момент події направлявся в реанімаційне відділення лікарні спасати свого помираючого батька шляхом придбання йому ліків на його поведінку в обстановці, що склалась?

10)Яким є можливий вплив тих або інших негативних емоцій(душевних переживань участь у бойових діях по захисту територіальної цілісності України ),

що виникли у досліджуваної особи до події, на характер її дій? Чи були викликані суспільне небезпечні дії обвинуваченого станом сильного душевного хвилювання (фізіологічного афекту)? Які психологічні причини обумовили настання цього стану? У якій формі протікав афект? Чи міг обвинувачений у такому стані передбачати наслідки своїх дій? Чи міг у обвинуваченого виникнути стан афекту за умови, що він сприйняв дії потерпілих як загрозу своєму життю та здоров`ю та своїх неповнолітніх дітей ? Якою мірою встановлені дії потерпілих могли вплинути на психічний стан обвинуваченого, і якою мірою вони стали причиною його наступної поведінки? Чи могла поведінка потерпілих, за обставинах та подіях, що відбулись викликати у обвинуваченого стан фізіологічного афекту?

Заслухавши обвинуваченого, який підтримав вказане клопотання, прокурора, який заперечив проти нього, стверджуючи про затягування судового розгляду стороною захисту, та те, що клопотання суперечить матеріалам кримінального провадження та не відповідає вимогам Закону, суд приходить до таких висновків.
Згідно ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілих за наявності підстав, передбачених ст. 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Відповідно до ст.ст.242, 332 КПК України експертиза проводиться експертом, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Суд зауважує, що обвинувачений і його захисник попередньо не заперечували висновки судово-психіатричного експерта №366 від 22.09.2020 року, який міститься в матеріалах справи і досліджувався під час судового розгляду. Необхідність призначення експертизи аргументують тим, що вказані висновки матимуть вирішальне значення для кваліфікації дій обвинуваченого. Обвинувачений у судовому засіданні та на етапі досудового слідства не зазначав, що не усвідомлював своїх дій чи не міг керувати ними під час вчинення протиправних дій. Не зазначає обвинувачений і про те, що наразі має якісь психічні розлади, які перешкоджають розгляду справи. Під час проведення амбулаторної судово - психіатричної експертизи під час досудового розслідування висновком встановлено, що на час скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. У відношенні до інкримінуємого правопорушення слід вважати осудним. Висновок судово-психіатричного експерта №366 від 22.09.2020 року не містить висновків про необхідність додаткового обстеження ОСОБА_3 .
Неповноти висновку експерта № 366 від 22.09.2020 року в судовому засіданні не встановлено, експерт в своєму висновку дав чіткі відповіді щодо психічного стану обвинуваченого та його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними як на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, та і після його вчинення. Крім того, на досудовому розслідуванні обвинувачений не заявляв клопотання слідчому судді про необхідність призначення судової-психологічної експертизи.
Оскільки вказаний висновок складено атестованими судовими експертами, які були попереджені про кримінальну відповідальність за статтями 384,385 КК України за надання завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, тому у суду відсутні підстави вважати висновок судово-психіатричної експертизи проведеним усупереч вимогам статей 101,102 КПК України.
Жоден доказ, як і висновок експертизи, не має наперед встановленої сили. Він має бути оцінений при всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Пленум Верховного Суду України в постанові № 8 від 30.05.97 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» роз`яснив, що при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
В силу вимог ч.1 ст.318 КПК України, судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, а призначення експертиз без достатніх на те підстав призведе до невиправданої тяганини та порушення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.
Відтак, суд вважає, що клопотання захисника не ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах та обставинах, а тому законні підстави для його задоволення відсутні.
З огляду на викладене, керуючись ст.ст.350, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про призначення судово-психологічної експертизи обвинуваченого ОСОБА_3 , проведення якої доручити Київському НДІСЕ, відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч.1 ст.392 КПК України, не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Кіровського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1