У Х В А Л А

24 грудня 2021 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України

клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.05.2016 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України,

про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» Міністерства юстиції України: ОСОБА_5 ,

засуджений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.05.2016 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі посилаючись на те, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, зазначив, що він до засудження працював та в майбутньому має намір працевлаштуватися, має двох неповнолітніх дітей, на даний ча працевлаштований в установі.

Представник ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» заперечував щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що ОСОБА_3 не має достатній ступінь виправлення, при цьому 27.08.2020 комісією установи ОСОБА_3 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні з місць позбавлення волі.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що відносно ОСОБА_3 неодноразово вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній на шлях виправлення не став, таким чином своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 засуджений вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.05.2016 за ч. 2 ст. 152 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 01.11.2015, кінець строку 28.04.2023.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України відбуває покарання з 23.09.2020.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_3 за час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України характеризується посередньо, один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, на даний час стягнення погашене, має два заохочення, працевлаштований, відношення до праці задовільне. З іншими засудженими не конфліктний. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує у чистоті та порядку. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. Згідно довідки пр застосовані стягнення і заохочення, ОСОБА_3 за весь час відбування покарання мав 4 заохочення та 8 стягнень.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_3 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки, як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є особою раніше неодноразово судимою, до останнього судом вже неодноразово, а саме тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній продовжив вчиняти нові злочини, що дає підстави суду вважати, що ОСОБА_3 не став на шлях виправлення, не зважаючи на наявність заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Отже така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Отже доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, в тому числі і той факт, що засуджений раніше неодноразово судимий, до останнього судом вже тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак він продовжив вчиняти злочини, вважає, що процес виправлення ОСОБА_3 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.05.2016 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1