ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2259/21 Справа № 191/3414/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальні провадження №0001347, №0000325, №000326, №0001276 за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого ливарником пластмас у ФОП ОСОБА_10 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
-12.06.2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 06.04.2016 року звільнений умовно - достроково з Криворізького УВП Дніпропетровської області на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.03.2016 року терміном 3 місяці 19 днів;
-13.11.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України, до штрафу 1700 грн., знятий з обліку 14.01.2019 року у зв`язку зі сплатою штрафу,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, ч.1 ст.125, ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за :
- ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин;
- ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням відповідних обов`язків.
Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним за наступних обставин.
28 липня 2018 року приблизно о 7 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в дворі домоволодіння АДРЕСА_1 , побачив за двором домоволодіння ОСОБА_11 та між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_8 , маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вийшов за двір вказаного домоволодіння. Реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи можливості настання наслідків у вигляді спричинення легких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно наніс два послідовні удари правою рукою, стиснутою в кулак, в область правого ока та в область щелепи з правої сторони. Бажаючи уникнути побиття, ОСОБА_11 намагалася втекти, а ОСОБА_8 наніс удар рукою в область потилиці, після нанесення якого ОСОБА_8 зайшов в двір домоволодіння АДРЕСА_1 .
Будучи ображеною діями ОСОБА_8 , ОСОБА_11 намагалася виламати штахет з паркану вказаного вище домоволодіння, на що ОСОБА_8 не бажаючи припинення своїх протиправних дій, вибіг за двір, а ОСОБА_11 через пройм в паркані, бажаючи уникнути спричинення тілесних ушкоджень, забігла на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , де її настиг ОСОБА_8 та продовжив наносити удари, маючи на меті умисне спричинення легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_8 почав наносити почергові удари обома руками, стиснутими в кулак, в область правого плеча, в область лівого плеча, утримуючи руками за плечі. Від удару в голову ОСОБА_11 впала на землю, а ОСОБА_8 почав наносити удари, взутими ногами в область спини та в область ніг.
В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_8 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді синців нижнього і верхнього повік правого ока, синця і припухлості м`яких тканин у проекції середньої третини горизонтальної гілочки нижньої щелепи справа; припухлості м`яких тканин та садна шкіри у потиличній ділянці посередині; садно шкіри на зодньо-боковій поверхні шиї зліва. Синці на зовнішній поверхні правого плеча у верхній та середній третинах; численні синці: на передній поверхні лівого, плеча в середній третині ( в кількості 3), на його задній поверхні в середній третині (в кількості 2), на внутрішній поверхні, середньої третини лівого плеча (в кількості 1), на внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу ( в кількості 2), на внутрішній поверхні правого передпліччя в середній третині (в кількості!), на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині ( в кількості 1) та на його внутрішній поверхні в середній третині (в кількості 1); поширений синець в проекції правої лопатки; поширені синці в поперековій ділянці справа і зліва; поширені синці правої і лівої сідниці, Садна шкіри на задній поверхнях обох ліктьових суглобів та не менше як 4 лінійні садна шкіри на передній поверхні правого передпліччя у середній та нижній третині; садно шкіри на передній поверхні лівого колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
24.02.2019 року близько 20 годин 45 хвилин ОСОБА_8 , проходячи повз буд. 31 по вул. Свободи в м. Синельникове Дніпропетровської області, побачив біля двору транспортний засіб - мопед марки ЕХ, моделі «50 QT-16», номер рами НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см3, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_12 , після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння транспортним засобом.
Знаходячись біля будинку № 31 по вул. Свободи в м. Синельникове Дніпропетровської області, переконавшись в тому, що його протиправні дії залишаться непомітними, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_8 , за допомогою фізичної сили, таємно, умисно, із корисливих мотивів, на свою користь, покотив вказаний колісний транспортний засіб по вулиці Свободи у напрямку вул. Виконкомівська, що у м. Синельникове Дніпропетровської області. Таким чином ОСОБА_8 повторно незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом марки ЕХ, моделі «50 QT-16», номер рами НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49 см3, колір червоний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 5800,00 грн.
Повторно, 25 лютого 2019 року, приблизно в 03-00 годин, ОСОБА_8 , маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, прийшов до місця проживання свого знайомого ОСОБА_13 , розташованого за адресою : АДРЕСА_1 , де шляхом підбору ключа до гвинтового замка, проник в приміщення гаражу, та шляхом таємного викрадення, незаконно заволодів транспортним засобом - скутером «Honda Dio ZX AF28» з двигуном об`ємом 49,9 см3, вартістю 6500 грн.
Після цього, 25 лютого 2019 року, приблизно в 03-00 годині, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, та знаходячись в тому ж гаражі, за адресою: АДРЕСА_1 , в який проник незаконно, шляхом підбору ключа до гвинтового замка, маючи умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна, таємно, з корисних спонукань на свою користь повторно викрав : автомобільний гідравлічний домкрат вантажопідйомністю 3 тони, вартість якого складає 281 грн. 40 копійок; електрокосу «Expert Garden 200» потужністю 200 Вт, вартість якої складає 453 грн. 60 копійок.
Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_8 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 735 грн.
25.08.2019 року, приблизно о 04 годині 45 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, слідуючи по вул. Радянська, м. Синельникове, Дніпропетровської області, побачив ОСОБА_14 , яка слідувала в попутному з ним напрямку, у якої на правому плечі знаходилась жіноча сумочка сірого кольору типу клатч, та маючи раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном визначив останню як особу, відносно якої можливо вчинити злочин тобто відкрито викрасти її майно, а саме вищевказану жіночу сумочку типу клатч.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , 25.08.2019 року близько 04.50 год., на перехресті вул. Радянська та вул. Богми, м. Синельникове, пропустив ОСОБА_14 вперед, та із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, а саме ОСОБА_8 , силою своїх двох рук, штовхнув потерпілу в праве плече, від чого остання впала на землю, та ривком, зірвав з правого плеча потерпілої ОСОБА_14 , її жіночу сумочку типу клатч, яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якій знаходився паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 , ключ від будинку, пластиковий гребінець сіро-коричневого кольору, резинка для волосся, одна сім-карта мобільного оператора «Водафон», та дві сім-карти «Флай», дві щіточки для вій, один макіяжний олівець, один тампон в обгортці, один фрагмент тканевого шнурка, одна металева шпилька для мобільного телефону, паперові візитки, пуста пачка з-під вологих серветок, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, гаманець рожевого кольору, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє, в якому знаходились грошові кошти в сумі 324 грн. купюрами номіналом : 200 грн. - 1 шт., 100 грн. - 1 шт., 20 грн. - 1 шт., 2 грн. - 2 шт., тим самим відкрито, повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_14 , заподіявши останній матеріальну шкоду в розмірі 324 грн. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, кримінальна відповідальність за діяння, що містять склад кримінальних правопорушень, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений, передбачені: ч.1 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження; ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення; ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення; ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, ч.2 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна ( грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання: за ч. ст.125 КК України у вигляді 200 годин громадських робіт; за ч.2 ст.289 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна; за ч.3 ст.185 КК України - у вигляді 3 років позбавленій волі, за ч.2 ст.186 КК України - у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покаранні більш суровим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що при звільненні ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не враховано, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі кримінальні правопорушення, судимості за які не погашені та не зняті, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але належних висновків дня себе не зробив, не бажає ставати на шлях виправлення та знову скоїв тяжкі корисливі кримінальні правопорушення. Поведінка ОСОБА_8 свідчить про його стійку антисоціальну та кримінальну направленість і намагання забезпечити себе шляхом злочинної діяльності, а тому звільнення від відбування призначеного обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст. 75 КК України не відповідає вимогам ст. 50 КК України, оскільки мета покарання - виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів не буде досягнута.
Крім того, прокурор зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано наявність трьох обтяжуючих покарання обставин - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення відносно колишнього подружжя.
Таким чином, апелянт вважає, що захід примусу у вигляді реального відбування покарання внесе корективи соціально-психологічних властивостей обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови, змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити.
Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, заперечували проти задоволення даної апеляції.
В судових дебатах сторони підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції дотримався вимог норм ч. 3 ст. 349 КПК України, допитав обвинуваченого, потерпілих, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оскаржувались.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч. 1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувались і стосовно яких, відповідно до вимог ст. 349 КПК України, докази не досліджувались.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 в апеляційній скарзі прокурором також не оскаржується.
З приводу апеляційних вимог прокурора відносно скасування оскаржуваного вироку суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно вимог ст. ст. 50,65 КК України та положень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Положенням ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження та врахувати, що ст. 75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.
Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Як у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, так і у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався загальних засад, передбачених статтями 50, 65 КК, оскільки врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є проступком та тяжкими злочинами, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, перебуває на обліку у лікаря нарколога і не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно, відшкодував завдану потерпілим шкоду шляхом повернення викраденого майна. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди, а обставинами, що обтяжують покарання, місцевим судом визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та щодо подружжя.
Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення про призначення обвинуваченому покарання, пославшись на обставини, які він враховує при призначенні покарання, належним чином не мотивував і не навів переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.
Крім того, посилання у вироку на те, що призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, є формальним і фактично не враховує їх характер, стійкість умислу обвинуваченого та його посткримінальну поведінку. При вирішенні питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, судом не було в достатній мірі враховано конкретних обставин вчинених останнім злочинів, а саме кількості злочинних епізодів, а саме 5 епізодів, 4 з яких віднесено до категорії тяжких; тривалості й системності злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, який, будучи раніше неодноразово судимим за умисні корисливі злочини, у тому числі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову скоїв за період часу з липня 2018 року по серпень 2019 року умисний кримінальний проступок та ряд умисних тяжких корисливих злочинів, що свідчить про стійку направленість ОСОБА_8 на вчинення кримінальних правопорушень, його антисоціальну поведінку й небажання стати на шлях виправлення.
Таким чином, на думку колегії суддів, відсутність позитивних змін у поведінці обвинуваченого в поєднанні з систематичністю його протиправної поведінки свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_8 , оскільки покарання, які були призначенні останньому за попередніми вироками не досягли своєї мети, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Враховуючи викладене, зазначені судом першої інстанції обставини не вказують на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без відбування покарання, а тому підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні, у зв`язку з чим колегія суддів визнала наведені в апеляції прокурора доводи про безпідставність призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.. 75 КК України обґрунтованими, вважаючи, що таке покарання не відповідає його меті, а тому покарання обвинуваченому повинно бути призначено у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення останнього та попередження скоєння нових злочинів.
Відповідно до статті 439 КПК України після скасування вироку або ухвали судом касаційної інстанції суд першої або апеляційної інстанції здійснює судове провадження згідно із загальними вимогами, передбаченими цим Кодексом, в іншому складі суду.
Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
При новому розгляді у суді першої чи апеляційної інстанції застосування суворішого покарання або закону про більш тяжке кримінальне правопорушення допускається тільки за умови, що вирок було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.
Таким чином, колегія суддів при призначенні обвинуваченому покарання вважає за необхідне врахувати вказівки, зазначені у постанові Верховного Суду від 08 липня 2021 року, які з огляду на положення ст. 439 КПК України є обов`язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді, в частині задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення з приводу того, що застосування відносно ОСОБА_8 положень ст. 75 КК є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на вищевикладене, оскільки за результатами перегляду кримінального провадження апеляційний суд дійшов висновку, що, застосовуючи положення ст. 75 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_8 , є занадто м`яким, а також з урахуваннням того, що ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року щодо ОСОБА_8 було скасовано в касаційному порядку у зв`язку з необхідністю посилення покарання за касаційною скаргою прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони обвинувачення в цій частині підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 підлягає скасуванню згідно з п. 4 ч. 1 і ч. 2 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст. 413, ст. 414 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням нового вироку відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420, 421 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.
Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання - скасувати.
Призначити ОСОБА_8 покарання за:
- ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин;
- ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- ч.2 ст.186 КК України у виді 4 років позбавлення волі;
- ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст.70, 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії вироку безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Негайно після проголошення вручити копію вироку обвинуваченому, прокурору.

Судді:

______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4