Єдиний унікальний номер справи 185/5594/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Прокурором в судовому засіданні було заявлено письмове клопотання про продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту на два місяці з обмеженнями встановленими раніше ухвалою суду, строк дії запобіжного заходу спливає. В якості наявності ризиків для продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту прокурором зазначено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, ймовірне покарання за яке передбачене у виді позбавлення волі на тривалий строк з конфіскацією майна. Під загрозою застосування до обвинуваченого вказаного покарання, у разі доведеності вини, він може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, може впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений та його захисник щодо заявленого клопотання прокурора про продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечували, виходячи з того, що у зв`язку з оголошеною мобілізацією обвинуваченого призвано на військову службу. На теперішній час обвинувачений цілодобово перебуває у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , тому є всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши письмове клопотання, суд встановив наступне.

При вирішенні заявлених клопотань щодо запобіжного заходу суд виходить з вимог ч. 1 ст. 331 КПК України, якою передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу, зокрема, є забезпечення виконання обвинуваченим своїх обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта чи спеціаліста; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

На виконання вимог закону судом встановлено, що ухвалою суду від 24.09.2021 року було обрано запобіжний захід обвинуваченому у вигляді домашнього арешту за адресою проживання, а саме: АДРЕСА_2 , - у період доби з 19.00 години до 07.00 години з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком на два місяці, в подальшому 14.01.2022 року даний запобіжний захід було продовжено до 14.01.2022 року, включно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 інкриміновано вчинення злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. В наступний час обвинуваченого ОСОБА_3 у зв`язку з мобілізацією призвано на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в АДРЕСА_1 .

З моменту внесення відомостей до ЄРДР щодо інкримінованого обвинуваченому злочину (18.06.2020 року) до теперішнього часу обвинувачений виконував обов`язки, передбачені КПК України.

За кримінальним провадженням проводиться судове слідство, досліджуються письмові докази сторін провадження, свідки кримінального провадження допитані.

Таким чином, суд встановив, що на даний час серед заявлених прокурором ризиків для продовження запобіжного заходу залишається ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки під загрозою можливого покарання, у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_3 може ухилитись від суду. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан.

Крім того, 28.02.2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 року обвинуваченого призвано до лав Збройних Сил України.

З огляду на наведене та вимог ст.194 КПК України прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 цієї статті, але не доведено обставин про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи конкретні обставини провадження, а саме призив обвинуваченого до лав Збройних Сил України в період воєнного стану, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, - а саме у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 331 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці з дня винесення даної ухвали, тобто до 14.05.2022 року, з покладенням обов`язків:

1) прибувати по першому виклику до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала самостійному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1