Справа № 352/226/21
Провадження № 1-кп/352/170/21
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту

16 листопада 2021 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000444 від 23.11.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючої, раніше не судимої відповідно до вимог ст.89 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вербка Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, раніше судимого 31.08.2020 р. Монастириським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до штрафу у розмірі 850 грн., громадянина України,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_4 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, судимого Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, щодо якого 26.06.2020 р. скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обвинувальний акт за ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_5 , громадянина України, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, з базовою середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ:
05.02.2021 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000444 від 23.11.2020, щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України.

16.11.2021 року прокурором до суду подано клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала посилаючись на те, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому існують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду; незаконний вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а тому підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу на даний момент відсутні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_5 , та обвинувачений не заперечували щодо клопотання прокурора про продовження застосованого до їх підзахисних запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити дані, що характеризують особи обвинувачених та визначені у п. 1- п. 11 ч. 1 вказаної статті.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України.

Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину.

Як вбачається з розділах І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0000444 , обґрунтованість підозри ОСОБА_10 на стадії судового розгляду у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень ґрунтується на: протоколі заяві потерпілої ОСОБА_4 від 21.11.2020; протоколі заяві потерпілої ОСОБА_4 від 23.11.2020; протоколі заяві ОСОБА_13 від 23.11.2020; протоколі огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_6 від 24.11.2020; протоколі допиту потерпілої ОСОБА_4 від 23.11.2020; догоспітальному клінічному протоколі № 635 від 22.11.2020 КНП «Тисменицька міська лікарня»; протоколі допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14 від 24.11.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 23.11.2020; протоколоі допиту свідка ОСОБА_13 від 24.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_18 від 23.11.2020; протоколі допиту свідка ОСОБА_19 від 23.11.2020; протоколах обшуків від 04.12.2020; речовими доказами у відповідності до постанови про визнання речовим доказом від 30.12.2020.

Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_10 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.296, ч.1 ст.162 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності їх вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті.

Стосовно обґрунтованості ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , то слід зазначити наступне.

Суд вважає обґрунтований прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як зважаючи на строк покарання за злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, який передбачає відповідальність до 7 років позбавлення волі, даний ризик, не зважаючи на відсутність у сторони обвинувачення будь-яких фактичних доказів на його підтвердження, є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_10 обвинувачуються в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, зважаючи на характер дій у вчиненні яких обвинувачується вищевказана особа, та те, що свідки не допитані в ході судового розгляду кримінального провадження, а обвинуваченому відомо анкетні дані свідків, а відтак зазначений ризик стає досить реальним.

Стосовно обґрунтованості ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_10 , то враховуючи, що останній є раніше судимий, суд вважає наявним ризик повторного вчинення злочину.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, судом враховуються дані про особу обвинуваченогоних, а саме, що ОСОБА_10 одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює, раніше судимий, має постійне місце проживання в Україні.

Положеннями ст.181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України суддя зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду чи іншого органу державної влади, а також виконувати один або і кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Прокурором доведено необхідність покладення на обвинувачених обов`язку утриматися від спілкування свідками, який суд вважає пропорційним, помірним, та таким, що не становить надмірний тягар для обвинувачених.

Вислухавши обвинуваченого та його захисника, за наведених обставин, суд дійшов висновку, що запобігання будь-яких ризиків можливе при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на 2 місяці, оскільки такий запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим судом ризикам та забезпечити виконання ОСОБА_10 покладених процесуальних обов`язків.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Із зазначених підстав клопотання прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 177, 178, 315 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21:00 год до 06:30 год ранку наступного дня за адресою: АДРЕСА_3 , до 16 січня 2022 року та зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду в межах строку дії цього заходу забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 обов`язок утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Домашній арешт щодо обвинуваченого ОСОБА_10 здійснювати за місцем його постійного проживання, а саме: АДРЕСА_3 .

Роз`яснити ОСОБА_10 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати через прокурора для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Ухвала суду, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1