Справа № 509/4797/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання дізнавача СД відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000122 від 11.09.2021 за ознакою складу кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Сектором дізнання відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000122 від 11.09.2021 за ознакою складу кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2021 до ЧЧ ВП № 1 ОРУП № 2 надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , в якому він просить прийняти заходи до не встановленої особи, яка в ніч з 10.09.2021 на 11.09.2021 незаконно проникла на територію складу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

11.09.2021 в ході огляду місця події, а саме території складу було виявлено дві пломби помаранчевого кольору із слідами перекусу з номерами та надписом: опломбовано 5187198; опломбовано 5187199. Вказані пломби було вилучено та поміщено до сейф пакету № ЕХР 0116087.

Вище зазначене було оглянуте та долучено до матеріалів провадження в якості речового доказу.

Посилаючись в обґрунтування клопотання на те, що вказані предмети в клопотанні, можуть зберегти на собі та в собі, сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадженнята є речовим доказом, з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу, просить про накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить дізнавач, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на наступне майно: дві пломби помаранчевого кольору із слідами перекусу з номерами та надписом: опломбовано 5187198; опломбовано 5187199. які поміщено до сейф пакету № ЕХР 0116087. Після проведення усіх необхідних дій речовий доказ направити до камери зберігання ВП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1