Дата документу 11.10.2021 Справа № 333/6038/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6038/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/913/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у відношенні,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого на утриманні дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці до 1 листопада 2021 року, включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

1 вересня 2021 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 звернувся до суду із клопотанням, яке погодженим прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 України, за наступних обставин.

ОСОБА_11 в не встановлену для слідства точну дату та час, але не пізніше 30 серпня 2021 року, маючи прямий умисел на незаконний збут вчинений повторно, особливо небезпечної психотропної речовини на території м. Запоріжжя, в невстановленому місці, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, незаконно придбав не встановлену кількість психотропної речовини, яка перебувала у розфасованому вигляді, у виді 35 шт. згортків перемотаних липкою стрічкою з вмістом речовини білого кольору, з метою її подальшого збуту у вигляді «закладок» по різним адресам м. Запоріжжя.
З метою реалізації злочинного наміру, направленого на збут особливо небезпечної психотропної речовини невстановленим в ході досудового слідства особам, проживаючим на території м. Запоріжжя, ОСОБА_7 незаконно, зберігаючи при собі 35 шт. згортків перемотаних липкою стрічкою з вмістом кристалічної речовини білого кольору, а саме психотропної речовини, з метою подальшого збуту, переніс їх до будинку АДРЕСА_2 , де був затриманий працівниками поліції.
30 серпня 2021 року в період часу з 13 год. 20 хв. до 13 год. 37 хв. в ході проведення обшуку в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України у ОСОБА_7 виявлено і вилучено згорток з липкої стрічки в якому знаходилось 35 шт. згортків з липкої стрічки з вмістом кристалічної речовини. При цьому, один згорток з липкої стрічки з вмістом кристалічної речовини білого кольору було упаковано окремо для проведення прискореної судової хімічної експертизи, згідно висновку якої №СЕ-19/108-21/10879-НЗПРАП від 30.08.2021 речовина що знаходиться у вказаному згортку з липкої стрічки містить у своєму складі психотропну речовину-1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он (PVP), загальною масою 0,10382 г. (в перерахунок на основу), яка згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 р. віднесена до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено (Таблиця І, Список №2).
Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, вчинено повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

30 серпня 2021 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001075 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 6).

30 серпня 2021 року о 13 год. 20 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 37-40).

31 серпня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 64-65).

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя посилався на доведеність пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не доведення недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою і застосував запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що при вирішенні питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, хоча є особою раніше не судимою, проте в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя відносно останнього перебуває обвинувальний акт за аналогічною правовою кваліфікацією (ч.2 ст. 307 КК України).
Зазначає, що матеріальне становище та образ життя, підвищує ймовірність переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, тим паче що останній має реальну можливість вільної зміни свого місця перебування, що у сукупності з іншими обставинами провадження підтверджує ризик втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Прокурор вважає, що враховуючи особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого правопорушення, існують ризики в кримінальному провадженні, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, зазначила, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України є реальними, проте, дані про порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом у органу досудового розслідування відсутні.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що орган досудового розслідування 8 разів перевіряв чи дотримується підозрюваний умов перебування під домашнім арештом і порушень виявлено не було. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_7 весь час перебуває вдома, а тому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України усунуті повністю.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що умови перебування під домашнім арештом не порушує.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі "Маккей проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи "Медведев та інші проти Франції" зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у "демократичному суспільстві" у значенні, передбаченому Конвенцією.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не було надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду з самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Посилання прокурора на відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, постійного джерела доходу та перебування на розгляді у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя відносно останнього кримінального провадження не можуть свідчити про застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При цьому, як було встановлено судом першої інстанції, підозрюваний неофіційно працює підсобником на будівництві.
Крім того, слід зазначити, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту полягає в повній ізоляції та супроводжується встановленням певних обмежень та заборон, що в свою чергу запобігає або мінімізує спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 206, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 вересня 2021 року, якою частково було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, у відношенні, ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці до 1 листопада 2021 року, включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4