печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_4 ,

перекладача: ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується клопотання: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про застосування екстрадиційного арешту щодо затриманого громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, -

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування екстрадиційного арешту щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та здійснення фактичної передачі до Російської Федерації для притягнення до кримінальної

01.07.2015 року Шалінським міським судом Чеченської Республіки винесено постанову про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (участь на території іноземної держави у збройному формуванні, не передбаченому законодавством цієї держави, в цілях, що суперечать інтересам Російської Федерації), відповідає злочину, який передбачений ч. 4 ст. 447 КК України, та є екстрадиційним, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Відповідно до інформації Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, ОСОБА_6 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, не звертався.

Крім того, у провадженні Деснянського районного суду міста Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження №0006346 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. На даний час судове рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

Працівниками Служби безпеки України 03.09.2020 на підставі ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чеченської Республіки, який згідно з обліками Г енерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку, з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2020 року щодо останнього застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до 12.10.2020 року включно.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення відносно ОСОБА_6 у зв`язку з правопорушеннями, за яке вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цими самими правопорушеннями.

За таких обставин, до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу ОСОБА_6 і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації виникла необхідність у застосуванні екстрадиційний арешту щодо громадянина Російсько Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та здійснення фактичної передачі до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування за допомогою технічних засобів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник щодо задоволення клопотання заперечував та просив застосувати до затриманого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Крім того, захисник надав слідчому судді документи на підтвердження звернення ОСОБА_6 із заявою про визнання останнього біженцем.

Затриманий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, затриманого, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Деснянського районного суду міста Києва на розгляді перебуває кримінальне провадження №0006346 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. На даний час судове рішення у кримінальному провадженні не прийнято.

Працівниками Служби безпеки України 03.09.2020 року на підставі ст.ст. 208, 582 КПК України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чеченської Республіки, який згідно з обліками Г енерального секретаріату Інтерполу значиться у міжнародному розшуку, з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.09.2020 року щодо останнього застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, до 12.10.2020 року включно.

Інкримінований ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 2 ст. 208 КК Російської Федерації (участь на території іноземної держави у збройному формуванні, не передбаченому законодавством цієї держави, в цілях, що суперечать інтересам Російської Федерації), відповідає злочину, який передбачений ч. 4 ст. 447 КК України, та є екстрадиційним, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Передбачений ст. 49 КК України, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищевказаний злочин не закінчився.

Як визначено у ст. 542 КПК України, міжнародне співробітництво під час кримінального провадження полягає у вжитті необхідних заходів з метою надання міжнародної правової допомоги шляхом вручення документів, виконання окремих процесуальних дій, видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, тимчасової передачі осіб, перейняття кримінального переслідування, передачі засуджених осіб та виконання вироків. Міжнародним договором України можуть бути передбачені інші, ніж у цьому Кодексі, форми співробітництва під час кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 543 КПК України, порядок направлення запиту до іншої держави, порядок розгляду уповноваженим (центральним) органом України запиту іншої держави або міжнародної судової установи про таку допомогу і порядок виконання такого запиту визначаються цим Кодексом і чинними міжнародними договорами України.

Правовідносини між Україною і Російської Федерацією врегульовані Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року та Європейською конвенцією про видачу правопорушників від 13.12.1957 року.

Відповідно до ст. 1 «Європейської конвенції про видачу правопорушників», Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Як визначено у ст. 56 «Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбаченими цією Конвенцією, за вимогою видавати один одному осіб, що знаходяться на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності або для приведення вироку у виконання. Видача для притягнення до кримінальної відповідальності провадиться за такі діяння, які за законами запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких передбачається покарання у виді позбавлення волі на термін не менше одного року або більш тяжке покарання. Видача для приведення вироку у виконання провадиться за такі діяння, які відповідно до законодавства запитуючої і запитуваної Договірних Сторін є карними і за здійснення яких особу, видача якої потрібна, було засуджено до позбавлення волі на термін не менш шести місяців або до більш тяжкого покарання.

Відповідно до ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави. Рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Так, слідчим суддею встановлено, що 03.09.2020 року захисником затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвокатом ОСОБА_4 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України подано заява про визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Листом першого заступника начальника Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ДМС України ОСОБА_8 від 16.07.2020 року повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що останнім подано не належним чином оформлену заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Метою екстрадиційного арешту, відповідно до ст. 584 КПК України, є виключення можливості особі уникнути його видачі.

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців, а за ч. 11 цієї статті Кодексу слідчий суддя в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Разом з тим, захисником в судовому засіданні не надано доказів для підтвердження можливості застосування до затриманого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як то домашній арешт. Так, а ні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ні його захисником, не надано доказів на підтвердження реєстрації місця проживання останнього на території України, права власності на нерухоме майно чи проживання родичів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України.

За таких обставин, слідчий суддя позбавлений можливості обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інший запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням волі.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Аналізуючи викладене, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки затриманого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання про видачу затриманого на запит іноземній державі, слідчий суддя вважає наявними підстави для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) з наданням можливості одержувати належну медичну допомогу до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та здійснення фактичної передачі до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відтак, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 8 ст. 584 КПК України, слідчий суддя в ході розгляду клопотання не досліджує питання про законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави.

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, ст. 177, 194, 195, 199, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

постанову про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

У Х В А Л И В :

Клопотання Першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 щодо затриманого громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, задовольнити.

Застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) з наданням можливості одержувати належну медичну допомогу до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та здійснення фактичної передачі до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Повний текст ухвали буде оголошено о 08 год. 10 хв. 08.10.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1