КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6311/2021 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а:
Покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;
- не відлучатись з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
Роз`яснено підозрюваній, що працівники Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.
Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених слідчим суддею обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні - до 11 грудня 2021 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення, організацію виконання ухвали слідчого судді покладено на прокурора.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 497 950,00 гривень.
Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені п. п. 2-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України:
- не відлучатись із населеного пункту, де вона зареєстрована, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, судовими експертами та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- носити електронний засіб контролю.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, застосований судом до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту - таким, що не відповідає положенням статей 176-178, 183, 184, 194 КПК України та не може забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти спробам перешкоджати кримінальному провадженню.
Апелянт вказує на те, що 11.10.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на іншого підозрюваного, інших учасників кримінального провадження перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час не встановлено обставин, які б вказували на зменшення вищевказаних ризиків та надавали б підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Однак слідчим суддею зазначені обставини не були в достатній мірі досліджені та враховані, чим допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що само по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, сторона обвинувачення приходить до висновку, що достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків може бути застосування до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 497 950,00 гривень.
Захисником ОСОБА_10 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких останній просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року у справі № 757/54522/21-к про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, пояснення підозрюваної та її захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до суду матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні розслідування за № 0000210 від 03.03.2015, за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 на підставі наказу Голови Ради Директорів ТОВ «Комерційний банк «Дельта» № 1073-к від 02.07.2007 перебувала на посаді заступника Голови Ради Директорів Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі АТ «Дельта Банк») в період з 02.07.2007 по 05.03.2015.
Так, ОСОБА_8 постійно обіймала в АТ «Дельта Банк» посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, у зв`язку з чим була службовою особою юридичної особи приватного права.
ОСОБА_8 в період часу приблизно з початку липня 2014 року по 27.02.2015, перебуваючи у приміщенні ПАТ «Дельта Банк» за адресою: м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, умисно, з метою заволодіння майном банківської установи шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах, всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» в порушення ч. 7 ст. 37, ст. 43 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ст. 203 ЦК України, ч. 7 ст. 179 ГК України, п. 1.1. Глави 1 Розділу V Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою Постанова Правління Національного банку України 28.08.2001 № 368, Постанови правління Національного банку України від 11.09.2014 № 560/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» шляхом призначення куратора», Постанови правління Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до категорії проблемних», здійснила за попередньою змовою групою осіб у складі Голови Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_12 , Голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_13 , заступника Голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_14 , директора ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 , а також інших невстановлених на даний час осіб, протиправне відчуження майнових прав ПАТ «Дельта Банк» по кредитним договорам та заставного майна, шляхом укладання від імені ПАТ «Дельта Банк» з ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» договорів про відступлення права вимоги, виконання умов укладених договорів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, чим спричинила матеріальну шкоду ПАТ «Дельта Банк».
Кримінальні правопорушення ОСОБА_8 були вчинені за наступних обставин:
Так, ОСОБА_12 04 квітня 2007 року заснував Товариство з обмеженою відповідальністю «Іпотечний супермаркет «ТОЧКА», яке 14 травня 2008 року змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Іпотека Кредит». Спільно із ОСОБА_12 з 21 червня 2007 року до складу учасників товариства увійшла його сестра ОСОБА_16 .
Згідно Статуту ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» предметом діяльності товариства було надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання позик, факторинг.
Місце розташування ТОВ «ФК Іпотека кредит» з 16 грудня 2009 року визначено за адресою: місто Київ, Шевченківський район, вулиця Симона Петлюри, будинок 13/135, де також, станом на 2013-2015 роки, розташовувалось одне з відділень ПАТ «Дельта Банк».
У зв`язку із здійсненням статутної діяльності, ТОВ «ФК «Іпотека Кредит»» мала в ПАТ «Дельта Банк» відкритий банківський рахунок № НОМЕР_1 .
Відповідно до рішення Загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_12 та ОСОБА_16 від 13 грудня 2012 року на посаду директора згаданого товариства обрано ОСОБА_15 , який станом на 21.03.2021 продовжував перебувати на вказаній посаді.
На посаді директора ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 був уповноважений здійснювати оперативне керівництво поточною діяльністю товариства; мав право першого фінансового підпису від імені товариства; видавати накази та розпорядження; давати вказівки підлеглим працівникам; відкривати поточні та депозитні рахунки в банках; без довіреності виконувати будь-які дії від імені та в інтересах товариства. Тобто ОСОБА_15 постійно обіймав в ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, у зв`язку з чим був службовою особою юридичної особи приватного права.
Також, з 2012 року ОСОБА_15 перебував на посаді начальника відділу (в подальшому управління) цінних паперів ПАТ «Дельта Банк», про що ОСОБА_13 та ОСОБА_12 було достовірно відомо.
Таким чином, починаючи з 2012 року ОСОБА_12 був знайомий з ОСОБА_15 , перебував з ним в тривалих ділових та довірливих відносинах та мав спільні фінансові та службові інтереси.
З початку 2014 року в ПАТ «Дельта Банк» почала простежуватись стійка тенденція до зменшення обсягу високоліквідних активів; відпливу коштів клієнтів; зменшення граничних значень нормативів капіталу та граничних значень нормативів ліквідності; збільшення незбалансованості за строками погашення активів та пасивів; погіршення якості кредитного портфеля; прострочення основної суми заборгованості за кредитами рефінансування Національного банку України та несвоєчасного виконання банком зобов`язань перед Національним банком України щодо погашення відсотків за користування кредитами рефінансування.
Вказані обставини свідчили про здійснення ПАТ «Дельта Банк» ризикової діяльності, що загрожувала інтересам вкладників і кредиторів, а також про виникнення реальної загрози невиконання ПАТ «Дельта Банк» своїх зобов`язань перед клієнтами і кредиторами, що в свою чергу створювало умови для встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Банку з боку Національного банку України шляхом призначення куратора та подальшого віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних з запровадженням обмежень в його діяльності, визначених статтями 66, 67, 73, 75 Законом України «Про банки і банківську діяльність».
Усвідомлюючи перелічені обставини та можливість запровадження обмежень в діяльності ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_12 не пізніше початку липня 2014 року (більш точний час слідством не встановлений) керуючись корисливими мотивами, бажанням сприяти отриманню прибутку заснованим ним особисто та ОСОБА_16 підприємством, а також іншими невстановленими на даний час мотивами, вирішив організувати на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» протиправне відчуження майнових прав ПАТ «Дельта Банк», які виникали з кредитних договорів та заставного майна, шляхом укладання від імені ПАТ «Дельта Банк» з ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» договорів про відступлення прав вимоги, внесення до офіційних документів завідомо недостовірних відомостей про дату укладання та про здійснення оплати за ними, а також подальшого виконання умов укладених договорів шляхом передачі майнових прав та вивільнення застави.
До вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_12 вирішив залучити в якості виконавців службових осіб ПАТ «Дельта Банк», а саме: Голову Ради Директорів ОСОБА_13 , заступника Голови Ради Директорів ОСОБА_14 та заступника Голови Ради Директорів ОСОБА_8 , а крім них в якості пособника - директора ТОВ «ФК Іпотека Кредит» ОСОБА_15 , яким повідомив про свої наміри та домовився їх реалізувати в разі запровадження Національним банком України обмежень в діяльності ПАТ «Дельта Банк», на що згадані особи добровільно погодились.
Згідно домовленості між співучасниками: ОСОБА_12 повинен був визначати конкретні кредитні договори, по яким необхідно здійснювати відступлення прав вимоги та скасувати заставу майна, в разі необхідності сприяти ухваленню кредитним комітетом ПАТ «Дельта Банк» рішення про відступлення права вимоги за визначеними ним кредитними договорами, забезпечити невтручання Спостережної Ради Банку в діяльність Ради директорів, яка стосувалась укладення та виконання договорів відступлення права вимоги; ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 повинні були від імені ПАТ «Дельта Банк» підготувати та підписати договори про відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», додатки до них, необхідні платіжно-розрахункові документи, акти приймання-передачі оригіналів документів та актів приймання-передачі прав вимоги; забезпечувати виконання укладених договорів, а також забезпечувати скасування застави; ОСОБА_15 повинен був підписати від імені директора ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» договори про відступлення права вимоги на користь вказаного підприємства, додатки до них, необхідні платіжно-розрахункові документи, акти приймання-передачі оригіналів документів та акти приймання-передачі прав вимоги.
Підшукавши співучасників та домовившись про вчинення злочинів, ОСОБА_12 з метою усунення можливих перешкод, а також іншого створення умов для вчинення злочинів, 22 липня 2014 року організував засідання Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк», на якому забезпечив наділення виконавців злочину достатнім обсягом повноважень для укладання від імені ПАТ «Дельта Банк» правочинів про відступлення та купівлю-продаж прав вимоги.
Так, на згаданому засіданні ОСОБА_12 включив в перелік питань, виніс на розгляд та забезпечив прийняття Спостережною Радою рішення про застосування правила двох підписів під час вчинення правочинів, які спрямовані на договори факторингу, відступлення (уступки) прав вимоги, переведення боргу, купівлі-продажу прав вимоги та деяких інших.
Крім того, наділив правом укладати вказані правочини разом із Головою Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_13 заступника Голови Ради Директорів ОСОБА_8 , заступника Голови Ради Директорів ОСОБА_14 та заступника Голови Ради Директорів ОСОБА_17 , а також визначив черговість у разі неможливості підписання правочину, де ОСОБА_8 мала першочергове право підпису, ОСОБА_14 наступне, а ОСОБА_17 останнє.
Також, на згаданому засіданні ОСОБА_12 забезпечив ухвалення рішення про наділення Голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_13 правом самостійно та на власний розсуд покладати тимчасове виконання обов`язків Голови Ради Директорів на будь-кого із Членів Ради Директорів серед визначеного переліку, до якого була включена заступник Голови Ради Директорів ОСОБА_8 та інші.
Після погодження Спостережною Радою згаданих рішень, ОСОБА_12 забезпечив їх оформлення протоколом Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк» № 487, який особисто після складання підписав як Голова Спостережної Ради, чим надав йому статусу офіційного розпорядчого документа ПАТ «Дельта Банк».
Виконавши вказані дії ОСОБА_12 завершив готування до злочинів та залучення співучасників.
В подальшому 11.09.2014 у зв`язку із виникненням реальної загрози невиконання ПАТ «Дельта Банк» своїх зобов`язань перед клієнтами і кредиторами та потребою в посиленому контролі за його діяльністю Правлінням Національного банку України було винесено постанову № 560/БТ "Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі за текстом Постанова НБУ №560/БТ) шляхом призначення куратора", якою, зокрема, вирішено призначити куратором службовця Національного банку України ОСОБА_18 для забезпечення виконання функцій згідно з повноваженнями, визначеними положенням № 346 від 17.08.2012 та зобов`язано Банк здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.
Крім того, у зв`язку із здійсненням ПАТ «Дельта Банк» ризикової діяльності, що загрожувала інтересам вкладників і кредиторів Постановою Правління Національного банку України від 30.10.2014 № 692/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" (далі за текстом Постанова НБУ № 692/БТ) до категорії проблемних" серед іншого було вирішено віднести Банк до категорії проблемних строком до 180 днів.
Для стабілізації діяльності Банку та відновлення його фінансового стану з дня прийняття цієї постанови до кінця строку, який визначений у п.1 цієї постанови, запровадити для Банку такі обмеження в його діяльності:
- не здійснювати кредитних операцій, у тому числі бездокументарних операцій (гарантії, авалі, акредитиви), а також не надавати порук та інших зобов`язань;
- не передавати в забезпечення третім особам майно на активи банку без погодження з куратором Банку;
- погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями Банку приймати тільки в грошовій формі;
- не вивільняти отриманого Банком забезпечення за кредитними операціями до часу повного погашення позичальниками заборгованості, а в разі потреби приймати додаткове забезпечення.
Після запровадження Правлінням Національного Банку України вказаних обмежень ОСОБА_8 та інші співучасники, відповідно до попередньої домовленості, вчинили дії, необхідні для доведення спільного злочинного умислу до кінця за наступних умов та обставин.
Так, 27.05.2010 між ПАТ «Дельта Банк» (кредитор) та ТОВ «Ектра 2009» (позичальник) укладено договір кредиту № К-6031, умовами якого передбачено, що кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.
Відповідно до п. 1.1.1. договору, надання кредиту буде здійснюватися на умовах визначених цим договором у сумі 1 000 000, 00 доларів США 00 центів, з кінцевим строком повернення заборгованості до 26.05.2013 включно, на умовах визначених цим договором, зі сплатою плати за користування кредитом:
- з 27.05.2010 по 26.05.2012 включно у розмірі 10 % річних;
- з 27.05.2012 по 26.05.2013 включно у розмірі 15 % річних.
Кредит надається позичальнику на поповнення обігових коштів.
Згідно п. 1.3. договору, в редакції додаткової угоди № 1 від 07.06.2010, забезпеченням позичальником виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою (іпотекою) вимоги за цим договором, є іпотека майнових прав на отримання у власність квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_19 .
Додатковими угодами № 1 від 07.06.2010, № 2 від 29.11.2010, № 3 від 07.07.2011, № 4 від 16.08.2011, № 5 від 22.08.2011, № 6 від 03.10.2011, № 7 від 20.12.2011, № 8 від 20.01.2012, № 9 від 20.02.2011, № 10 від 20.03.2012, № 11 від 20.04.2012, № 12 від 25.05.2012, № 13 від 20.07.2012, № 14 від 08.08.2013 сторони вносили зміни до договору кредиту № К-6031 від 27.05.2010, зокрема позичальнику на поповнення обігових коштів надано кредит у сумі 2 654 631, 41 грн., зі сплатою процентів на користування кредитом у розмірі 27 % річних та кінцевим терміном повернення кредитних коштів - 31.12.2015.
З метою забезпечення виконання зобов`язання ТОВ «Ектра 2009» (боржник) за кредитним договором № К-6031 від 27.05.2010, між ПАТ «Дельта Банк» (далі - іпотекодержатель) та ОСОБА_19 (далі - іпотекодавець) укладено іпотечний договір № К-6031/S-1 від 08.08.2013, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_20 , зареєстрованим в реєстрі за № 1065, відповідно до якого іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 .
Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності (бланк серії НОМЕР_2 ).
Відповідно до п. 2.3.1 іпотечного договору № К-6031/S-1 від 08.08.2013 заставна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін визначена в розмірі 25 731 773, 00 грн.
Таким чином, виконання зобов`язань ТОВ «Ектра-2009» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором № К-6031 від 27.05.2010 повністю забезпечувалось вартістю предмета іпотеки.
В порушення умов Договору кредиту та вимог статей 526, 530, 625, 1054 ЦК України ТОВ «Ектра-2009» не виконало зобов`язання по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом та не здійснило повернення отриманої суми кредиту відповідно до умов договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк».
Станом на 18.12.2014 загальний розмір заборгованості ТОВ «Ектра-2009» складав 3 524 550, 51 гривню, з яких сума заборгованості за кредитом складала 2 654 631, 41 грн., а сума заборгованості за відсотками 869 919, 10 гривень.
За викладених умов, в період з 11.09.2014 по 22.12.2014 (більш точний час слідством не встановлений) ОСОБА_12 спільно з іншими співучасниками відповідно до раніше узгодженого плану, вирішив заволодіти активами ПАТ «Дельта Банк» шляхом відступлення майнових прав вимоги за кредитним договором № К-6031 від 27.05.2010 на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», а також скасування застави майна ОСОБА_19 , яким забезпечувалось виконання кредитних зобов`язань.
В подальшому, в період з 18.12.2014 по 22.12.2014 (більш точний час слідством не встановлений) Голова Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_13 , спільно з заступником Голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_14 , заступником Голови Ради Директорів ОСОБА_8 , директором ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 та іншими невстановленими на даний час особами, перебуваючи в приміщенні ПАТ «Дельта Банк» за адресою: м. Київ, вул. Щорса, буд.36-Б, згідно відведеної кожному ролі, будучи обізнаними з обмеженнями в діяльності ПАТ «Дельта Банк», запровадженими згідно вказаних вище Постанов правління НБУ, діючи умисно, за попередньою змовою з Головою Спостережної ради ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_12 , з метою заволодіння майном банківської установи всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» усвідомлюючи, що законні підстави для відчуження майнових прав вимоги за кредитним договором № К-6031 від 27.05.2010 та для вивільнення отриманого Банком забезпечення за цим кредитним договором відсутні, склали договір про відступлення права вимоги без номера (далі - б/н) від 20.06.2014, у який внесли недостовірні відомості про час його укладання «20.06.2014», тобто до прийняття рішення про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, після складання тексту договору про відступлення права вимоги та внесення до нього відомостей про дату укладання «20.06.2014», ОСОБА_13 на підставі Статуту ПАТ «Дельта Банк» та Протоколу № 478 Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк» від 22.07.2014 підписала вказаний договір на аркуші №4 у графі «Голова Ради Директорів ОСОБА_13 », а також на засвідчувальному листі в графі «голова Ради Директорів ОСОБА_13 ». Також на аркуші №4 у графі «Заступник Голови Ради Директорів В.В. Дудко» згаданий договір на підставі вказаних вище документів був підписаний Заступником Голови Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_14 .
Після підписання договору про відступлення права вимоги ОСОБА_13 та ОСОБА_14 засвідчили підписи на договорі печаткою ПАТ «Дельта Банк».
Також, згаданий договір у невстановленому слідством місці, в період часу з 18.12.2014 по 22.12.2014 (більш точний час слідством не встановлений) був підписаний директором ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 та засвідчений печаткою згаданого підприємства.
Підписавши Договір про відступлення права вимоги від 20.06.2014 та засвідчивши його печатками ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , надали згаданому договору ознак офіційного документа. При цьому, всім співучасникам злочину було достовірно відомо, що у текст згаданого документа внесені неправдиві відомості про дату укладання.
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підписавши та засвідчивши печаткою ПАТ «Дельта Банк» договір про відступлення права вимоги всупереч інтересам банку прийняли зобов`язання здійснити відчуження на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» майнових прав вимоги належного виконання зобов`язань ТОВ «Ектра 2009» за договором кредиту № К-6031 від 27.05.2010 в розмірі 3 524 550, 51 грн. за ціною 1 300 000, 00 грн., тобто з необґрунтованим дисконтом в розмірі 62,47 відсотків.
Також, уклавши згаданий договір ОСОБА_13 та ОСОБА_14 прийняли зобов`язання вивільнити отримане Банком забезпечення за договором кредиту № К-6031 від 27.05.2010 на суму 26 589 000 грн.
В подальшому 18.12.2014, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи умисно, в порушення п. 4 Постанови НБУ № 560/БТ, згідно якого вимагалось здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України, а також п. 2 Постанови НБУ № 692/БТ, згідно якого зобов`язано ПАТ «Дельта Банк» погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, приймати тільки в грошовій формі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 достовірно знаючи, що реального надходження грошових коштів у розмірі 1 300 000, 00 грн. на кореспондентський рахунок ПАТ «Дельта Банк», відкритий у Національному банку України в якості оплати по договору про відступлення права вимоги № б/н від «20.06.2014» не відбулось, забезпечили коригування структури банківського балансу шляхом переоблікування коштів в сумі 1 300 000, 00 грн. з рахунку ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Дельта Банк» на рахунок № НОМЕР_3 самого ПАТ «Дельта Банк», внаслідок чого створили видимість здійснення оплати на користь банківської установи.
22.12.2014 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи згідно відведеної ОСОБА_12 ролі, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що реальних грошових надходжень на кореспондентський рахунок ПАТ «Дельта Банк», відкритий в Національному банку України по договору про відступлення права вимоги б/н від 20.06.2014 не відбулось, у зв`язку з чим оплата за договором не здійснена, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, склали та підписали Акт приймання-передачі документації по Договору про відступлення права вимоги від 20.06.2014 на підставі якого відбулась передала ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» оригіналів договорів по кредитним відносинам, які виникли на підставі Договору кредиту № К-6031 від 27.05.2010, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ЕКТРА 2009».
Вказаними діями, які полягали у передачі оригіналів документів по згаданим кредитним відносинам ОСОБА_8 та ОСОБА_15 завершили виконання умов договору про відступлення права вимоги № б/н від 20.06.2014.
В результаті організації протиправного укладання та виконання договору про відступлення права вимоги № б/н від 20.06.2014, ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 за пособництва ОСОБА_15 , з використанням свого службового становища, всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» забезпечили незаконне обернення майнових прав вимоги до ТОВ «Ектра 2009» в розмірі 3 524 550, 51 грн. на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит».
Також в результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , за пособництва ОСОБА_15 з використанням службового становища всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» забезпечили незаконне обернення нерухомого майна вартістю 26 589 000 грн., що перебувало у заставі та стосовно якого банк здійснював повноваження щодо розпорядження на користь ОСОБА_19 .
Рішенням господарського суду м. Києва від 28.02.2019 у справі № 910/14828/18, яке набрало законної сили встановлена нікчемність договору про відступлення прав вимоги № б/н від 20.06.2014, а також вказаний договір визнано недійсним.
Згідно документів, наданих потерпілим в результаті відступлення заборгованості за кредитним договором № К-6031 від 27.05.2010, здійсненого на підставі договору про відступлення прав вимоги № б/н від 20.06.2014 спричинені збитки у сумі 2 224 550, 51 грн., внаслідок втрати забезпечення за згаданим кредитом ПАТ «Дельта Банк» спричинені збитки в сумі 26 589 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , за пособництва ОСОБА_15 здійснили заволодіння майном ПАТ «Дельта Банк» шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою групою осіб на суму 28 813 550, 51 грн., що станом на 1 січня 2014 року в 47312 раз перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до статті 185 КК України є особливо великим розміром.
Крім того, 05.10.2007 між ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» та ТОВ «Фараон ЛТД», ОСОБА_21 , ОСОБА_22 укладено кредитний договір № 56/12, відповідно до якого банк відкриває позичальнику мультивалютну кредитну лінію, що відновлюється, у гривнях та доларах США загальний ліміт заборгованості за кредитною лінією встановлений 10 000 000, 00 гривень, відкритий ліміт заборгованості за кредитною лінією, з дати підписання договору: 7 500 000, 00 грн., що зменшується згідно з додатком №1 до договору, строком з 05.10.2007 по 04.10.2012 включно, а позичальник зобов`язується одержувати кошти кредиту, а також повернути кошти кредиту у строки, визначені у графіках встановлення та зменшення лімітів заборгованості за кредитною лінією оплатити проценти за користування ними та виконати інші зобов`язання, передбачені кредитним договором № 56/12.
13.05.2007 між ОСОБА_22 (іпотекодавець) та ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК» (Іпотекодержатель) укладено Іпотечний договір № 56/12/іп-1, за умовами якого іпотекодавець як солідарний боржник, передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нежитлові будівлі та споруди, розташовані за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Коломийська, буд. 1ж, в кількості 5 одиниць, загальною площею 5662,0 кв.м на забезпечення наступних зобов`язань позичальника, що випливають із кредитного договору №56/12.
Згідно п. 2.2. Іпотечного договору № 56/12/іп-1 станом на 05.10.2007 року заставна вартість предмету іпотеки складала 12 729 977, 1 грн.
Таким чином, виконання зобов`язань ТОВ «Фараон ЛТД», ОСОБА_21 , ОСОБА_22 за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007 на момент його укладання повністю забезпечувалось вартістю предмета іпотеки.
14.08.2013 між ПАТ «Омега Банк» (правонаступник ЗАТ «ТАС-ІНВЕСТБАНК») та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №5, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» придбав права вимоги за кредитним договором № 56/12 та забезпечувальними договорами.
Однак, в порушення умов Договору кредиту та вимог статей 526, 530, 625, 1054 ЦК України ТОВ «Фараон ЛТД», ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не виконали зобов`язання по своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом та не здійснили повернення отриманої суми кредиту відповідно до умов договору, що призвело до виникнення простроченої заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк».
Станом на 26.02.2015 загальна сума кредиторських вимог до позичальників за кредитним договором становила суму, еквівалентну 42 920 308, 13 грн.
За викладених умов, в період з 11.09.2014 по 22.12.2014 (більш точний час слідством не встановлений) ОСОБА_12 спільно з іншими співучасниками, згідно попередньо визначеного плану, вирішив заволодіти активами ПАТ «Дельта Банк» шляхом відступлення майнових права вимоги за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007 на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит», а також скасування застави майна ОСОБА_22 , яким забезпечувалось виконання кредитних зобов`язань.
З цією метою, в період часу з 26.09.2014 по 27.02.2015 (більш точний час слідством не встановлений) Голова Ради Директорів ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_13 спільно з заступником Голови Ради директорів ОСОБА_8 , директором ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 та іншими невстановленими на даний час особами, перебуваючи в приміщенні ПАТ «Дельта Банк» за адресою: м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, згідно відведеної кожному ролі, будучи обізнаними з обмеженнями в діяльності ПАТ «Дельта Банк», запровадженими згідно вказаних вище Постанов правління НБУ, діючи умисно, за попередньою змовою з Головою Спостережної ради ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_12 , з метою заволодіння майном банківської установи всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк», усвідомлюючи, що законні підстави для відчуження права вимоги за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007 та для вивільнення отриманого Банком забезпечення за цим кредитним договором відсутні, 26.09.2014 склали договір про відступлення права вимоги № 56/12.
Відповідно до пункту 1.1. згаданого договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги належного виконання зобов`язань боржників за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007 із змінами та доповненнями, внесеними діючими Додатковими договорами та Додатковими договорами, що можуть бути укладені у майбутньому.
Згідно п. 1.4. Договору про відступлення права вимоги № 56/12 з моменту та за умови перерахування ціни відступлення права вимоги в розмірі 4 250 000, 00 грн. ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» отримує всі права ПАТ «Дельта Банк», що виникають з договорів, укладених в забезпечення виконання Боржником зобов`язань за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, після складання тексту договору про відступлення права вимоги ОСОБА_13 та ОСОБА_8 на підставі Статуту ПАТ «Дельта Банк» та Протоколу № 478 Спостережної Ради ПАТ «Дельта Банк» від 22.07.2014 підписали вказаний договір та засвідчили підписи на договорі печаткою ПАТ «Дельта Банк».
Також, згаданий договір у невстановленому слідством місці, в період часу 26.09.2014 по 27.02.2015 (більш точний час слідством не встановлений) був підписаний директором ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_15 та засвідчений печаткою згаданого підприємства.
Підписавши Договір про відступлення права вимоги від 26.09.2014 та засвідчивши його печатками ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 надали згаданому договору ознак офіційного документа.
Таким чином, ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_8 , підписавши та засвідчивши печаткою ПАТ «Дельта Банк» договір про відступлення права вимоги всупереч інтересам банку прийняли зобов`язання здійснити відчуження на користь ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» майнових прав вимоги належного виконання зобов`язань ТОВ «Фараон ЛТД», ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в розмірі 42 920 308, 13 грн. за ціною 4 250 000, 00 грн., тобто з необґрунтованим дисконтом в розмірі 90,09 відсотків.
Також, уклавши згаданий договір ОСОБА_13 та ОСОБА_8 прийняли зобов`язання вивільнити на користь ОСОБА_22 отримане Банком забезпечення за договором кредиту № 56/12 від 05.10.2007, облікова вартість якого станом на 26.02.2015 складала 15 913 000 грн.
В подальшому 26.02.2015, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи умисно, в порушення п. 4 Постанови НБУ № 560БТ, згідно якого вимагалось здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України, а також п. 2 Постанови НБУ № 692/БТ, згідно якого зобов`язано Банк на погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями банку, приймати тільки в грошовій формі ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , за попередньою змовою із ОСОБА_12 достовірно знаючи, що реального надходження грошових коштів у розмірі 4 250 000, 00 грн. на кореспондентський рахунок ПАТ «Дельта Банк», відкритий у Національному банку України в якості оплати по договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 не відбулось, забезпечили коригування структури банківського балансу шляхом переобліковування коштів в сумі 4 250 000, 00 грн. з рахунку ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «Дельта Банк» на рахунок № НОМЕР_3 самого ПАТ «Дельта Банк», внаслідок чого створили видимість здійснення оплати на користь банківської установи.
26.02.2015 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що реальних грошових надходжень на кореспондентський рахунок ПАТ «Дельта Банк», відкритий в Національному банку України по договору про відступлення права вимоги не відбулось, у зв`язку з чим оплата за договором не здійснена, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця склали, підписали та засвідчили печатками ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» Акт приймання-передачі прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014.
При цьому, ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в п. 2 вказаного офіційного документа внесли завідомо неправдиві відомості про те, що ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» сплатило ПАТ «Дельта Банк» погоджену ціну відступлення права вимоги, яка становить 4 250 000, 00 грн.
Підписавши Акт приймання-передачі Прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 та засвідчивши його печатками ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Іпотека Кредит» ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 надали згаданому Акту ознак офіційного документа. При цьому, співучасникам злочину було достовірно відомо, що у текст згаданого документа внесені неправдиві відомості про здійснення оплати.
27.02.2015 продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, діючи згідно відведеної ОСОБА_12 ролі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що реальних грошових надходжень на кореспондентський рахунок ПАТ «Дельта Банк», відкритий в Національному банку України по договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014 не відбулось, у зв`язку з чим оплата за договором не здійснена, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, склали та підписали Акт приймання-передачі документів по Договору про відступлення права вимоги від 26.09.2014 на підставі якого відбулась передача ТОВ «Фінансова компанія «Іпотека Кредит» оригіналу кредитного договору № 56/12 від 05.10.2007 з усіма додатковими угодами та додатками.
Вказаними діями, які полягали у передачі оригіналів документів по згаданим кредитним відносинам ОСОБА_13 та ОСОБА_15 завершили виконання договору № 56/12 від 26.09.2014.
В результаті організації протиправного укладання та виконання договору про відступлення права вимоги № 56/12 від 26.09.2014, ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та за пособництва ОСОБА_15 з використанням свого службового становища всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» забезпечили незаконне обернення майнових прав вимоги до ТОВ «Фараон ЛТД», ОСОБА_21 , ОСОБА_22 в розмірі еквівалентному 42 920 308, 13 грн. на користь ТОВ «ФК «Іпотека Кредит».
Також в результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та за пособництва ОСОБА_15 з використанням службового становища всупереч інтересам ПАТ «Дельта Банк» забезпечили незаконне обернення нерухомого майна вартістю 15 913 000 грн., що перебувало у заставі та стосовно якого банк здійснював повноваження щодо розпорядження на користь ОСОБА_22 .
Постановою Верховного суду України від 01.08.2019 року у справі № 910/7085/16 встановлена нікчемність договору про відступлення права вимоги від 26.09.2014.
Згідно документів, наданих потерпілим, в результаті відступлення заборгованості за кредитним договором № 56/12 від 05.10.2007 ПАТ «Дельта Банк» спричинені збитки у сумі 3 331 528, 7 грн., а також внаслідок втрати забезпечення за згаданим кредитом ПАТ «Дельта Банк» спричинені збитки в сумі 15 913 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та за пособництва ОСОБА_15 здійснили заволодіння майном ПАТ «Дельта Банк» шляхом зловживання службовим становищем за попередньою змовою групою осіб на суму 19 244 528,7 грн., що станом на 1 січня 2015 року в 31600 раз перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до статті 185 КК України є особливо великим розміром.
11.10.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
12.10.2021 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні № 0000210 прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами досудового розслідування.
Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваної ОСОБА_8 , згідно ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваною (обвинуваченою) покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також слідчий вважав, що інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваної ухилитися від досудового розслідування та суду, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні.
Посилаючись на винятковість випадку, викликаного резонансом події, рівень співучасті підозрюваної, суму завданих збитків, матеріальний стан підозрюваної та те, що застава у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання нею покладених обов`язків, слідчий зазначив про необхідність визначити заставу у розмірі, співрозмірному сумі завданих збитків 1050 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 2 497 950,00 гривень, із покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
13.10.2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , цілодобово, на строк до 11 грудня 2021 року, із покладенням на останню додаткових обов`язків, передбаченихст. 194 КПК України, які визначені даною ухвалою строком до 11.12.2021 року включно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, але не доведе обставини недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя керувався положеннями ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України вказавши, що слідчим, прокурором не доведено, що встановленим в провадженні ризикам не зможе запобігти інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Оскільки, хоча ризики переховування від органу досудового розслідування та суду, та незаконного впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, з урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, існують, проте з урахуванням даних про її особу, ймовірність їх реалізації є недостатньою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Тому враховуючи встановлення наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, існування в провадженні визначених ст. 177 КПК України ризиків, а також дані про особу підозрюваної, слідчий суддя вважав, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України щодо підозрюваної слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та попередить вчинення нею дій, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (Буров проти України п. 51).
Суд першої інстанції вірно встановив, що існують ризики заявлені у клопотанні слідчого, проте ймовірність їх реалізації є недостатньою для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не судима. При цьому, з урахуванням ризиків та наявності доказів причетності підозрюваної ОСОБА_8 , до злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, суд навів мотиви відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).
Ризик утечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (Becciev v. Moldova п. 58).
Хоча національний суд має певну свобод розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (Суомінен проти Фінляндії п. 36).
Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення слідчого судді про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прийнято з дотриманням вимог КПК України та узгоджується з позиціями ЄСПЛ.
Застосовуючи відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбаченихч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, при цьому слідчим та прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Одночасно, дослідивши матеріали провадження, в сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував тяжкість покарання, що може загрожувати ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також дані про її особу в їх сукупності. Окрім цього, судом покладено на підозрювану обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Колегія суддів погоджуються з таким рішенням слідчого судді та вважає, що прокурор не довів обставин, які б слугували підставою для обмеження права підозрюваної на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Не зміг довести обставин необхідності тримання підозрюваної під вартою під час апеляційного розгляду прокурор.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення, в повній мірі врахував вимоги статті 194 КПК України та за відсутністю доведених обставин, які б слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовив у задоволенні клопотання.
Істотних порушень норм КПК України, які б могли потягти за собою скасування ухвали слідчого судді при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, а тому ухвалу місцевого суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 176-178, 179, 181, 193, 194, 404, 405, 407, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4