УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 686/15039/18
провадження № 51-6167ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року, які постановлені в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002329, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Первомайськ республіка Молдова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , у силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України), раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 307 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Георгіївка, Жармінський район Семипалатінської області, Республіка Казахстан, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останнього разу вироком Хмельницького міськрайонного Хмельницької області суду від 08 квітня 2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України, засуджено, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Суть питання
За вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2020 року ОСОБА_5 засуджено до покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла. Також постановлено виконувати самостійно вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 квітня 2019 року, відносно ОСОБА_5 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, цим же вироком засуджено ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 і ч. 2 ст. 307 КК України, законність і обґрунтованість судових рішень стосовно якого, у цій касаційній скарзі, не оскаржуються.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він за встановлених та детально наведених судом першої інстанції у вироку обставин 06 квітня 2018 року близько 04 год 00 хв, перебуваючи разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 біля будинку № 5 по вул. Героїв АТО у м. Хмельницький, помітили автомобіль ВАЗ 21093, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що був припаркований біля під`їзду № 1 зазначеного будинку, який перебував у користуванні потерпілого ОСОБА_7 та згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 , у який ОСОБА_6 , за відсутності дозволу власника керувати вищевказаним транспортним засобом, проник у середину салону автомобіля, встановивши таким чином контроль над цим автомобілем. Надалі, відкотивши вказаний транспортний засіб, шляхом штовхання за допомогою фізичної сили ОСОБА_5 , який знаходився неподалік із свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не були обізнані та не усвідомлювали незаконність дій останніх щодо незаконного заволодіння даним транспортним засобом, ОСОБА_6 завів його з буксиру. Своїми протиправними діями ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 завдали потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 39 тис. 090 грн.
Окрім цього, продовжуючи свої злочинні дії, близько 04 год 40 хв ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Хмельницький по вул. Зіньковського зайшли у двір будинку № 1, підійшли до автомобіля «OpelKadett», д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, який перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_11 та згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_12 , та умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заволодіння чужим майном всупереч волі власника, відкривши передні двері зі сторони водія, які були не замкненні, ОСОБА_5 сів за кермо зазначеного автомобіля, встановивши таким чином контроль над зазначеним автомобілем.
В подальшому, ОСОБА_5 спробував завести двигун автомобіля однак йому це не вдалось, тому ОСОБА_6 , перебуваючи за кермом автомобіля ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом буксирування, почали переміщати транспортний засіб, із вул. Раєвського за межі м. Хмельницький, де заховали його в лісо-смузі неподалік с. Малиничі, Хмельницького району, який 11 квітня 2018 року, був виявлений та вилучений працівниками поліції.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 08 грудня 2021 року залишив зазначений вирок місцевого суду без змін.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно надану оцінку доказам, допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному проваджені судові рішення стосовно її підзахисного і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Обґрунтовуючи наведене, сторона захисту вказує на те, що оскаржувані судові рішення є незаконними, необґрунтованими і невмотивованими. Зазначає, що суди попередніх інстанцій не з`ясували чи були у слідчого і прокурора належні правові підстави визначити громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_11 потерпілими особами. Також вказує на відсутність в матеріалах справи висновку органу пробації стосовно її підзахисного та необґрунтовані посилання суду апеляційної інстанції на попередню судимість ОСОБА_5 . Крім того, зазначає про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив клопотання потерпілого ОСОБА_7 про відкладення судового засідання, у зв`язку із наміром останнього укласти з ОСОБА_5 угоду про примирення, що, на думку сторони захисту, унеможливило її укладання.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Згідно зі ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
За ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Попри те, що захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суть її касаційної скарги полягає в незгоді з наданою судами першої та апеляційної інстанції оцінкою доказів і, відповідно, встановленими судами фактичними обставинами, що виходячи з вимог ст. 438 КПК України, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Що стосується доводів касаційної скарги захисника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно залишив клопотання потерпілого ОСОБА_7 про відкладення судового засідання, у зв`язку із наміром останнього укласти з ОСОБА_5 угоду про примирення, що, на думку сторони захисту, унеможливило укладання вказаної угоди, то вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Проте, ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, що виключає можливість укладення угоди про примирення відповідно до вказаної статті.
Крім того, захисник вказуючи на те, що судами попередніх інстанцій для доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, були неправомірно використані докази, захисник не вказує про які саме докази йде мова, а її посилання на те, що у рішенні судів тричі зазначалась інформація про попередню судимість ОСОБА_5 , є недоречними, з огляду на те, що такі дані про особу ніяк не впливають на доведеність вини засудженого.
Що стосується твердження сторони захисту про наявність в судовому рішенні безпідставного посилання на висновок органу пробації, якого немає в матеріалах кримінального провадження, то навіть якщо таке твердження є вірним, сторона захисту не наводить у касаційній скарзі переконливих доводів щодо явної несправедливості обраного засудженому покарання, особливо з урахуванням того, що покарання було призначене ОСОБА_5 із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Таким чином, твердження, наведені захисником у касаційній скарзі, не спростовують правильності висновків, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, і не містять вагомих доводів, які би дозволили Верховному Суду дійти переконання, що ці рішення були постановлені з істотними порушеннями норм кримінального процесуального закону або з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили або могли перешкодити відповідним судам ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2020 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 08 грудня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3