Справа № 752/6232/21
Провадження № 1-в/752/176/21
ПОСТАНОВА

13 грудня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, в рамках досудового розслідування кримінальної справи № 09-17490 (вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року),

В С Т А Н О В И В :

адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про зняття арешту з майна, в рамках досудового розслідування кримінальної справи № 09-17490 (вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року)

В обґрунтування зазначив, що договором купівлі-продажу квартири від 05.04.2000 року, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , що був посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 1-1190, Позивач набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Додатковим підтвердження права власності Позивача на квартиру, окрім Договору купівлі-продажу від 05.04.2000 року є інформаційна довідка від 03.07.2019 року № КВ -2019 № 25382, видана КПКМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

На початку липня 2019 року ОСОБА_5 звернулась до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_8 , з метою укладення договору дарування належної їй квартирі своїй доньці. Однак, при підготовці договору дарування нотаріусом було встановлено, що 23.07.2001 року Першою державною нотаріальною конторою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

16.07.2019 року ОСОБА_5 звернулася до Першої державної нотаріальної контори з заявою про надання інформації та документів щодо накладеного арешту на її квартиру.

Того ж дня, Перша державна нотаріальна контора надала відповідь та копію постанови б/н від 22.07.2001 року, виданої Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві.

З наданої копії постанови Московського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 22.07.2001 року вбачається, що старшим слідчим слідчого відділу Московського РУ ГУ МВС України ОСОБА_9 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , в рамках кримінальної справи № 09-17490 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 79 КК України ( в ред. Кодексу 1960 року)

Дійсно, ОСОБА_5 знаходилась під слідством за вчинення злочину та відбула покарання, встановлене вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року

Зокрема, вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 КК України ( в ред. Кодексу 2001 року) і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2002 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду України касаційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено частково, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2002 року було змінено, пом`якшено призначене ОСОБА_5 покарання до 2-х років 3-х місяців позбавлення волі.

Вказаним вироком Голосіївського районного суду м. Києва не передбачалась конфіскація майна та відшкодування будь-якої шкоди.

Проте, як зазначено у клопотанні, судом першої інстанції при винесені вироку не було скасовано накладений старшим слідчим слідчого відділу Московського РУ ГУ МВС України ОСОБА_9 арешт на квартиру АДРЕСА_1 в рамках досудового розслідування кримінальної справи 09-17490. Про існування вказаного арешту ОСОБА_5 не знала, дізналась тільки в 2019 році.

Наразі, через наявний арешт ОСОБА_5 позбавлена гарантованого їй права на вільне розпоряджання своєю власністю, що значною мірою порушує її законні права та інтереси.

Обставини, викладені у клопотанні щодо накладення арешту виникли за дії КПК України в редакції КПК від 1960 року.

Порядок накладення арешту на майно та його скасування врегульовано у статтях 126, 234 КПК України (в редакції КПК від 1960 року .)

З вироку суду вбачається, що під час прийняття по суті рішення у справі, в порядку ст.324 КПК України не було вирішено питання щодо зазначеної частини квартири, на яку під час досудового слідства накладено обтяження (арешт).

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України (в редакції КПК від 1960 року), питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно ч. 1 ст. 411 КПК України (в редакції КПК від 1960 року), питання, пов`язані з виконанням вироку, вирішуються судом у судовому засіданні з участю прокурора.

Відповідно до ст. 126 КПК України (в редакції КПК від 1960 року), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт.

Ознайомившись з клопотанням та документами в додаток до нього, вислухавши адвоката та думку прокурора, суд прийшов до висновку що клопотання не може бути задоволене. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_5 було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст. ст. 15, ч. 2 ст. 199, ч. 2 КК України ( в ред. Кодексу 2001 року) і призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2002 року, апеляційну скаргу ОСОБА_5 було залишено без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року - без змін.

Ухвалою Верховного Суду України касаційну скаргу ОСОБА_5 було задоволено частково, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2002 року було змінено, пом`якшено призначене ОСОБА_5 покарання до 2-х років 3-х місяців позбавлення волі.

На час розгляду клопотання, кримінальна справа в архіві суду відсутня, оскільки відповідно до Інструкції, наряду з іншими справами, була знищена, що підтверджується актом № 22.

Як видно з витягу Державного реестру речових прав, який адвокат надав в додаток до клопотання, обтяження на квартиру АДРЕСА_1 вчиненні на підставі постанови від 22.07.2001 року, і власником зазначено ОСОБА_5 .
Водночас, як видно з постанови слідчого про накладення арешту на майно по кримінальній справі № 09-17490, яку адвокат наддав в додаток до клопотання, слідчий постановою від 22.06.2001 року наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану на обвинувачену ОСОБА_5 .
Тобто, адвокатом не надано в розпорядження суду доказів існування на данний час обтяжень відносно квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану на обвинувачену ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , про зняття арешту з майна, в рамках досудового розслідування кримінальної справи № 09-17490 (вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2002 року).

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1