Провадження №1-кс/522/9226/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим, -
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду м. Одеси 10.09.2021 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
В обґрунтування скарги зазначено, що 17.08.2021 представником ОСОБА_4 було подано слідчому по вказаному кримінальному провадженні клопотання, в порядку ст. 55, 56, 220 КПК України, про вручення ОСОБА_4 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0001145 від 29.09.2020.
Постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 28.08.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим.
Оскаржувана Постанова на думку скаржника є незаконною, необґрунтованою. Слідчий відмовив у визнанні особою потерпілою з тих підстав, що не було наведено та доведено, що ОСОБА_4 незаконно був притягнутий до кримінальної відповідальності внаслідок неправдивих показань потерпілого або представника потерпілого. Таким чином слідчий прийшов до висновку що ОСОБА_4 не має статусу потерпілого в кримінальному провадженні №0001145. Проте, такі висновки, на думку скаржника, є таким, що суперечать чинному кримінальному процесуальному законодавству України, з огляду на положення ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України. Оскільки, ОСОБА_4 звернувся з заявою про вчинення кримінальних правопорушень, які спричинили йому значної моральної шкоди, тобто набув статусу потерпілого з моменту звернення з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення. У зв`язку із чим, останній просив вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки. За таких обставин, постанова про відмову у визнанні потерпілим є такою, що винесена слідчим в порушення ч. ч. 1, 2 ст. 55, ст. 110 КПК України.
Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Скаржник надала до суду заяву про розгляд скарги без участі представників.
Відповідно до ч. 3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши скаргу та перевіривши надані матеріали, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Слідчим суддею встановлено наступні фактичні обставини.
В судовому засіданні з наданих матеріалів встановлено, що слідчим СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001145 від 29.09.2020 за ч. 2 ст. 383 КК України та ч. 2 ст. 384 КК України.
17.08.2021 представником ОСОБА_4 було подано слідчому по вказаному кримінальному провадженні клопотання, в порядку ст. 55, 56, 220 КПК України, про вручення ОСОБА_4 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №0001145 від 29.09.2020.
Постановою слідчого СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 28.08.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим.
Підставою для прийняття такого рішення на думку слідчого є та обставина, що відсутні достатні підстави та докази вважати, що за результатами розгляду у суді обвинувачений за ч. 4 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню №0001706 ОСОБА_4 незаконно був притягнутий до кримінальної відповідальності внаслідок неправдивих показань потерпілого або представника потерпілого, оцінка їх свідченням судом до теперішнього часу не надана відповідні процесуальні рішення не винесено.
Однак, згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, статус потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних наступних умов:
1)«особі кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди»;
2) «з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого».
Таким чином, набуття особою статусу потерпілого не вимагає прийняття жодних процесуальних рішень слідчим, у випадку коли особі кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Лише у випадку за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор, згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Слідчим у оскаржуваній постанові було відмовлено у визнані ОСОБА_4 потерпілим, з тих підстав, що начебто відсутні достатні підстави та докази вважати, що за результатами розгляду у суді обвинувачений за ч. 4 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню №0001706 ОСОБА_4 незаконно був притягнутий до кримінальної відповідальності внаслідок неправдивих показань потерпілого або представника потерпілого, оцінка їх свідченням судом до теперішнього часу не надана відповідні процесуальні рішення не винесено.
Однак, факт доведення того, що обвинувачений за ч. 4 ст. 190 КК України по кримінальному провадженню №0001706 ОСОБА_4 був незаконно притягнутий до кримінальної відповідальності може бути встановлено лише відповідним судовим рішенням за результатами судового розгляду. Так, особа може бути визнана невинуватою у вчинені кримінального правопорушення лише виправдувальним вироком суду. Наявність чи відсутність будь-якого судового рішення на теперішній час щодо незаконності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальність жодним чином не може впливати на статус потерпілого у кримінальному провадженні за ст. 383, 384 КК України.
При цьому, як зазначено у клопотанні про вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, ОСОБА_4 , внаслідок такого, як на його думку, завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину та надання неправдивих показань, був притягнутий до кримінальної відповідальності, відносно нього було застосовано запобіжний захід, справа досі перебуває на розгляді в суді, тобто ОСОБА_4 було спричинено значну моральну шкоду, яка проявляється у вигляді душевних хвилювань та емоційного дискомфорту через необґрунтоване переслідування у кримінальному провадженні, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження спілкування зі своїми знайомими, друзями, сусідами, колегами у зв`язку з розповсюдженням інформації щодо начебто його причетності до вчинення злочину та практично визнання останнього злочинцем без жодного вироку суду, який набрав законної сили. Такі дії принизили честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_4 . Разом з тим, у зв`язку із цим, останній має постійне передчуття тривоги, страху та відчуття небезпеки за свою свободу.
Більш того, Велика палата Верховного Суду у своїй постанові у справі №439/397/17 від 16.01.2019 р. зазначила, що особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України. Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.
Отже, оскаржувана Постанова не містить обґрунтування висновків про те, що шкода ОСОБА_4 завдана не була. За таких обставин, скарга підлягає задоволенню, постанова слідчого СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову в задоволенні клопотання від 28.08.2021р. є невмотивованою та такою, що суперечить положенням ст. 55 КПК України.
Процесуальна можливість оскарження рішень слідчого та прокурора про відмову у визнанні потерпілим регламентована пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК, при цьому суб`єктами оскарження відповідного рішення слідчого є особа, якій відмовлено у визнанні потерпілою. Враховуючи положення ст.58 КПК України до суб`єктів оскарження відповідного рішення слідчого слід відносити представника потерпілого, який згідно вищезазначеної статті користується всіма процесуальними правами потерпілого.
Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим - є рішенням, яке підлягає оскарженню згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України.
На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України).
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. (ч. 1 ст. 304 КПК України).
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого; зобов`язання вчинити певну дію (п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 307 КПК України).
Керуючись ст. ст. 55, 56, 58, 110, 220, 303-307 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 28.08.2021 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0001145 від 29.09.2020.
Зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0001145, - виконати вимоги ст.55 КПК України щодо розгляду клопотання про залучення в якості потерпілої особи ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001145 від 29.09.2020 за ч. 2 ст. 383 КК України та ч. 2 ст. 384 КК України.
опію ухвали направити скаржнику, слідчому та прокурору, який здійснює процесуальне керівництво.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1