Провадження № 1-кс/344/7460/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Івано-Франківськ, жительки: АДРЕСА_1 , зареєстрованої : АДРЕСА_2 ,з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, раніше не судимої, -

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий ОСОБА_4 , звернувся з клопотанням, яке погоджено прокурором ОСОБА_7 , в якому просить обрати ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання вказано про те, що 24.11.2021 у невстановлений слідством час по місцю спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 , під час розпивання алкогольних напоїв між ними на побутовому ґрунті виникла словесна суперечка, яка переросла у сварку, образи та зневажливе ставлення один до одного.

Під дією спиртного у ОСОБА_5 в ході суперечки виник умисел протиправно заподіяти смерть ОСОБА_8 , тобто вбити його.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_5 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяла із столу за яким розпивали алкогольні напої ніж, після чого, усвідомлюючи, що за допомогою даного ножа, шляхом нанесення удару потерпілому, вона зможе позбавити його життя, передбачаючи, що його металевою частиною - лезом вона зможе заподіяти смерть потерпілому та бажаючи цього, умисно нанесла ОСОБА_8 один цілеспрямований удар лезом в ділянки грудної клітки із життєво-важливими органами.

Від отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_8 помер на місці у своєму житловому будинку. Смерть ОСОБА_8 настала від проникаючої колото-ріжучої рани лівої підключичної ділянки.

ОСОБА_5 27.11.2021 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України.

Кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_5 вчинене нею в стані алкогольного сп`яніння, вчинене проти життя та здоров`я особи та у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити. Додав, що підозрюваною вчинено особливо тяжкий злочин, у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті побутової суперечки. Крім цього, після події не цікавилась, що відбулося із покійним, а труп такого був виявлений лише через дві доби.

Слідчий підтримав клопотання. Вказав, що підозрювану оглянуто з приводу наявних у неї тілесних ушкоджень, які виникли в результаті конфліткту з ОСОБА_8 , про що підозрювана вказала. Разом з тим, не встановлено неможливість перебування її під вартою через поганий стан здоров"я.

Підозрювана просила не обирати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за адресою АДРЕСА_2 , оскільки ця квартира їй належить на праві спільної сумісної власності, де на даний час там проживає її брат із співмешканкою. Своє прохання обґрунтовує тим, що має постійне місце проживання та від органів досудового розслідування не переховувалась.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважаючи такий є надмірно суворим. Просить обрати підозрюваній більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт. Також, вважає, що важливою обставиною є те, що підозрювана не переховувалась від органів досудового розслідування, має постійне місце проживання. Разом з тим, в результаті конфлікту з потерпілим отримала тілесні ушкодження. Таким чином, не погоджується про квалфікацію дій підозрюваної, оскільки йдеться про вичнення нею певного кримінального правопорушення у стані алкогольного спяніння, таке нічим не підтверджено, враховуючи, що подія мала місце 24.11.2021, ОСОБА_5 затримано 26.11.2021.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступного висновку:

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчими СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000602 від 26.11.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

26 листопада 2021 року, ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

27 листопада 2021 року, ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання слідчий суддя враховує також вагомість наявних доказів, які містяться: протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 26.11.2021, протокол огляду місця події від 26.11.2021, протокол огляду трупа від 27.11.2021, протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 26.11.2021, протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 27.11.2021, протокол затримання підозрюваної від 26.11.2021.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі дані особи підозрюваної ОСОБА_5 : не працююча, розведена, зі слів, співжителька потерпілого, з середньо-спеціальною освітою, раніше не судима.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Слідчий суддя також бере до уваги те, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за яке законом визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, те, що умисел заподіяння злочину виник раптово, в ході словесного конфлікту, потерпілому завдано колото-різану рану, спричинено наслідки у виді смерті потерпілого, кримінальне правопорушення вчинено у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною. Разом з тим, підозрювана не переховувалась від органів досудового розслідування. У зв`язку із чим наведені в клопотанні обставини свідчать про існування значних ризиків того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити річ, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки знаряддя вчинення злочину ніж не знайдено; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином усвідомлюючи суворість можливого призначення покарання за вчинене.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Слідчий суддя погоджується, що вказані ризики існують, оскільки на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин.

Одні лише доводи підозрюваної про наявність місця проживання та того, що вона не покидатиме місце проживання ( реальних даних про існування такого за даресою - Чорновола 28/7 м. Івано-Франківськ на час розгляду клопотання - ненадано), та доводів її захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для обрання більш м`якого запобіжного заходу та гарантією того, що вона буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення з урахуванням встановлених конкретних обставин саме даного кримінального провадження - зокрема те, що ОСОБА_8 був виявлений лише через дві доби після події.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу як домашній арешт на даній стадії кримінального провадження не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Крім того, належних і достатніх доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_5 , унеможливлює тримання її під вартою слідчому судді на час розгляду клопотання не подано.

Щодо стану здоров"я підозрюваної, то у випадку його погіршення, слід звернути увагу на те, що медична частина державної установи виконання покарань повинна забезпечити надання лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим. Надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині СІЗО, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за № 212/20525 (далі Порядок). Зокрема, відповідно до п.2.6 вказаного Порядку, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою слідчий суддя вважає спростованими.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови, заява №9190/03).

Крім того, частина 4 ст.183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відтак, враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, його наслідки у вигляді смерті, вчинення в стані алкогольного сп`яніння, вважаю за необхідне не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та не дозволить ОСОБА_5 перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме її подальшу поведінку, з урахуванням строку досудового розслідування та того, що підозрюваного було затримано в порядку 208 КПК України 26.11.2021 (ч. 2 ст. 197 КПК України)

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 січня 2022 року включно.

Взяти підозрювану ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання її під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 26 листопада 2021 року, тобто з дати затримання в порядку 208 КПК України.

Строк дії ухвали до 24 січня 2022 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення негайно повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.11.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1