ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/778/22 Справа № 205/5651/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000322 відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, Одеської області, громадянина України, який має загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року ОСОБА_8 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання, встановивши йому іспитовий строк в 3 роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 та ТОВ «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 30000 грн. моральної шкоди.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо речових доказів, накладених арештів та щодо розподілу судових витрат.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 21.04.2021 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Praktik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить Кapa Dawid Michal, Rzeszow PLK. Kazimierza Iranka-Osmeckiego, 49/60, здійснював рух в середній смузі для руху по асфальтобетонній, вологій, чистій проїзній частині вул. Набережній Заводській, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, з боку вул. Панаса Мирного в напрямку вул. Павлова м. Дніпра, при цьому на передньому пасажирському сидінні у якості пасажира перебував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час руху, водій ОСОБА_8 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху, не обрав безпечної в межах установленої швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого на вул. Набережній Заводській на закругленні дороги вліво втратив контроль над керуванням автомобілем «Skoda Praktik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв наїзд на бордюрний камінь справа за напрямком свого руху, після чого автомобіль перекинувся.
Своїми діями водій автомобіля «Skoda Praktik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 12.1, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_8 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події.
Невиконання водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пасажиру автомобіля «Skoda Praktik», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садни на лицевому відділі голови (з ранами на деяких з них), рани на волосяній частині голови, переломи кісток лицевого та мозкового відділів черепу, розрив твердої мозкової оболонки, крововиливи під м`яку мозкову оболонку головного мозку та його набряк, крововилив у м`яких покривних тканинах лицевого та мозкового відділів голови; переломи 1-4 ребер праворуч між лопатковою та хребтовою лініями, 1-3, 5,6 ліворуч приблизно по лопатковій лінії, крововиливи відповідно них у плеврі та міжреберних м`язах, м`яких покривних тканинах задньої поверхні шиї та міжлопатковій ділянці грудної клітини; садна на правих передпліччі та кисті, у ділянці лівого плечового суглобу, лівих передпліччі та стегні, у правій клубовій ділянці тазу, синець у лівій клубовій ділянці тазу.
Смерть ОСОБА_10 , настала 21 квітня 2021 року о 16 год. 20 хв. в автомобілі швидкої медичної допомоги, внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді саден та ран на голові, переломів кісток лицевого та мозкового відділів черепу, крововиливів у м`які покривні тканини голови та під мозкову оболонку головного мозку, розриву твердої мозкової оболонки, котра ускладнилася розвитком набряку головного мозку.
Дії ОСОБА_8 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілому кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Потерпілий в своїй апеляційній скарзі просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 286 КК України в частині цивільного позову скасувати та прийняти нове рішення, яким:
- стягнути з ТДВ СК «Кредо» на мою користь ОСОБА_9 в рахунок страхової виплати за моральну шкоду, спричинену родичам загиблого 72000 грн.;
- стягнути з відповідача ТДВ СК «Кредо» на користь ОСОБА_9 в рахунок витрат на поховання 72000 грн.
- стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди за смерть його батька в результаті ДТП 300000 грн.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги потерпілий зазначає, що висновку суду про відсутність цивільного спору та предмету позову між потерпілим та страховою компанією, у зв`язку із тим, що потерпілий до страхової компанії із заявою щодо відшкодування шкоди не звертався, є однобічними та передчасними. Вважає, що страхову компанію було повідомлено учасником ДТП, а тому право потерпілого на відшкодування моральної шкоди виникло з моменту, коли ТДВ СК Кредо стало відомо про настання страхового випадку.
Щодо позовних вимог в частині стягнення морального відшкодування з обвинуваченого, то потерпілий в своїй апеляційній скарзі не погоджується зі висновками суду першої інстанції щодо наміру ОСОБА_9 збагатитись на смерті свого батька. Зазначає, що батько перебував на його утриманні, він разом з сестрою надсилали батькові кошти з-за кордону, ОСОБА_9 повністю поніс усі витрати на поховання батька, в той час, як обвинувачений лише намагався уникнути майнової відповідальності перед сім`єю загиблого та відкупитися від розміру морального відшкодування, шляхом передачі коштів в розмірі 10000 грн, від яких ОСОБА_9 , в свою чергу, відмовився. Додатково зазначає, що обвинувачений хоча і визнав свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, однак фактично зазначив, що потерпілому необхідно погодитись на стягнутий судом розмір моральної шкоди або в інакшому випадку потерпілий нічого зовсім не отримає. При цьому, ОСОБА_9 звертає увагу, що на призначенні судового покарання обвинуваченому не наполягав, розуміє, що злочин було вчинено з необережності, проте вважає, що має повне право на належну фінансову компенсацію з боку ОСОБА_8 .
Позиції учасників судового провадження.
Потерпілий ОСОБА_7 апеляційну скаргу ОСОБА_9 підтримав частково.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.
Обвинувачений в судовому засіданні, також, наполягав на залишенні вироку суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги на вирок суду першої інстанції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 128 КК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187, ст. 979 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України Про страхування, обов`язковим видом страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За положеннями п. 12.2 ст. 12, п. 22.1 ст. 22, ст. 23, п. 24 ст. 24, ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 через отримані тілесні ушкоджень помер. Потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» як до страхової компанії, з якою у ОСОБА_8 , як страхувальника автомомобіля «Skoda Praktik», реєстраційний номер НОМЕР_1 було укладено договір Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно полісу №АР/1693064 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19 березня 2021 року ТДВ Страхова компанія Кредо, яким забезпечено транспортний засіб Skoda Praktik, реєстраційний номер НОМЕР_1 , страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130000 грн. на одного потерпілого, а за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, страхова сума становить 260000 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи становить 2600 грн.
При цьому, а ні матеріали кримінального провадження, ані позовна заява потерпілого та додатки до неї не містять жодних підтверджень про те, що ОСОБА_9 звертався до страхової компанії в установленому законом порядку із заявою про настання страхового випадку. Будь-яких документів, які б підтверджували відмову з боку страхової компанії на відшкодування шкоди, ОСОБА_9 також не надав. А тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що в даному випадку заявлені позовні вимоги потерпілим до ТДВ Страхова компанія Кредо є передчасними, оскільки відсутній предмет спору, тобто відсутня відмова з боку відповідача на відшкодування шкоди. Посилання ОСОБА_9 , в своїй апеляційній скарзі на те, що право потерпілого на відшкодування моральної шкоди виникло з моменту, коли ТДВ СК Кредо стало відомо про настання страхового випадку від учасника ДТП, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки положеннями Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачено обов`язку з боку страховика розпочинати самостійну процедуру відшкодування шкоди, навпаки, законом передбачений порядок звернення із відповідною заявою потерпілою стороною. Вказаних вимог потерпілий ОСОБА_9 не дотримався, із заявою про відшкодування шкоди до ТДВ СК Кредо не звертався. Право на звернення із цивільним позовом до суду в особи виникає з моменту виникнення цивільно-правового спору. Поданий відзив ТДВ СК Кредо на позовну заяву потерпілого, на який посилається ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, не є відмовою у відшкодуванні потерпілому шкоди, а є лише незгодою із пред`явленими вимогами в частині їх передчасності та відсутності з боку позивача відповідно оформленого звернення безпосередньо до страхової компанії.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 про необхідність стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди за смерть його батька, в результаті ДТП, суми в розмірі 300000 грн., то колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.
Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності і справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Водночас, апеляційна скарга ОСОБА_9 не містить жодних доказів та розрахунків, із яких потерпілий виходив при визначенні розміру моральної шкоди саме в сумі 300000 грн., а тому на думку колегії суддів, розмір матеріальної шкоди, який був стягнутий судом першої інстанції із врахуванням п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема, характеру і глибини душевних, емоційних, моральних страждань, перенесених потерпілим, який втратив батька внаслідок ДТП, ґрунтується на принципах розумності і справедливості, а тому підстав для збільшення відшкодованої суми колегія суддів не вбачає.
Тож, з огляду на викладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4