Справа № 362/5381/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/447/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, і призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вирішено питання про речові докази та про відшкодування процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку судуОСОБА_7 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, вчиненого за наступних обставин.

19 серпня 2021 року (точного часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 неподалік свого місця проживання ( АДРЕСА_2 ), у межах польової місцевості, виявив рослину роду коноплі і у нього виник прямий умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Реалізуючи цей умисел він підійшов до цих рослин, зірвав її, помістив до одягнутої на ньому правої кишені куртки, чим незаконно придбав і розпочав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. У подальшому приніс вказані рослини до гаражного приміщення свого домоволодіння, що у АДРЕСА_2 , де залишив зберігати. 21 серпня 2021 року (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 ці рослини роду коноплі подрібнив і поклав до трьох паперових аркушів та одного полімерного пакету для власного вживання.

Цими діями ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що вказані рослини є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, посягнув на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення всупереч вимог ст. ст.12, 15, 19, 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».

17 вересня 2021 року у період часу з 12:26 год. по 12:58 год. при проведені працівниками поліції обшуку за вищезазначеною адресою виявлено та вилучено три паперових згортка та один полімерний пакет, в яких знаходилась особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого обмежено - канабіс.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/45646-НЗПРАП від 24 вересня 2021 року надана на дослідження речовини рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом з масою у перерахунку на висушену речовину 0,805г., 0,204г., 3,228г., 1,875г.

Канабіс з вказаною масою є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, перевищує встановлені невеликі розміри (до 5г.) та не перевищує встановлені великі розміри (від 500г.) відповідно до положень «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (список № 1 Таблиця І), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, таблиці розмірів «Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться в незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000.

Не погоджуючись із вказаним рішенням судузаступником керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17000 грн. В решті вирок залишити без змін.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що рішення суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості.
Прокурор вказує, суд визнавши винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, призначив покарання, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.309 КК України, а саме призначив покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., чим застосував закон, який не підлягає застосуванню, та не призначив покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., чим не застосував закон який підлягає застосуванню.
Крім того, з оскаржуваного вироку не зрозуміло, яку норму застосував суд при призначенні покарання ОСОБА_7 , оскільки покарання у виді штрафу 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то воно б мало становити 1700 грн.; і навпаки якщо суд визначив покарання у виді 17000 грн. воно мало б дорівнювати 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суд при призначенні остаточного покарання мав би чітко зазначити розмір покарання, щоб у жодної зі сторін кримінального провадження та органу, уповноваженого контролювати виконання вказаного покарання, не виникало сумніву щодо його розміру.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження у порядку ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому місцевий суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виходячи із положень п.п.1,2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Санкцією ч.1 ст.309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Отже, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинен був врахувати вимоги закону та призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст.309 КК України.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.65 КК України, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки призначив ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України у виді 100 (ста) ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є нижче встановленої межі санкції вказаної статті.

Крім того, відповідно до абз.2 п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд призначивши покарання, у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що не передбачене санкцією ч.1 ст.309 КК України, зазначивши грошовий еквівалент штрафу в розмірі 17000 гривень, що фактично становить 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані обставини свідчать про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що призначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання відповідно до вимог ст.420 КПК України підлягає скасуванню з постановленням, в цій частині, апеляційним судом нового вироку.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даних, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку, як прояв ставлення до вчиненого. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегія суддів визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому колегією суддів не встановлено.

Отже, на думку колегії суддів, врахувавши обставини справи в їх сукупності, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 дають підстави суду апеляційної інстанції для призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

На переконання апеляційного суду, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.69 КК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного йому покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

У решті вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Головуючий :

Судді :