Справа № 279/1980/16-к
Номер рядка звіту 20 номер провадження 1-кп/279/39/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2021 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростень кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000152 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого електрозварником ТОВ кар`єр-ресурс, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, не інваліда, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 23.12.2011 року Малинським районним судом Житомирської області за ст.309 ч.1,76,104 КК України до покарання у виді арешту строком на 15 днів з іспитовим строком на 1 рік; 30.08.2013 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.125 ч.2,185 ч.1,70 ч.1,71 КК України до 30 діб арешту; 17.01.2015 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.125 ч.2,186 ч.2,75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 309 ч.2 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , не інваліда, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_3 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою між собою, спрямованою на вчинення розбійного нападу, 30.01.2016 року в період часу з 21-ої години 20 хвилин до 21-ої години 40 хвилин, перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , із застосуванням насильства, яке виразилося у нанесенні ОСОБА_6 удару кулаком по голові ОСОБА_10 , внаслідок якого останній втратив свідомість, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, заподіяли тілесне ушкодження у вигляді садна в правій тім`яно-скроневій ділянці, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що не потягло за собою короткочасний розлад здоров`я та заволоділи майном потерпілого на загальну суму 1430 гривень, а саме: мобільним телефоном "Fly IQ436i ERA Nano9 White", вартістю 1360 гривень; грошима в сумі 20 гривень; двома ключами від врізаного дверного замку на суму 50 гривень; посвідченням водія на ім`я ОСОБА_10 , а також сім-карткою оператора мобільного зв`язку "Київстар", гаманцем зі шкірозамінника, банківською карткою "Укрсиббанк", банківською карткою "КредитАгріколь", накопичувальними картками магазинів "Сільпо" та "Watsons", які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.
Крім зазначеного, ОСОБА_5 , у невстановленому місці та час незаконно придбав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою у висушеному стані 12,83 гр., який незаконно зберігав за адресою: АДРЕСА_2 до 15 лютого 2016 року, без мети збуту.
Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, вчиненими повторно, ОСОБА_5 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України.

Умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.187 КК України.

Висновки щодо доведеності вини обвинувачених, їх ролі у вчиненні злочинних дій судом зроблені на підставі аналізу отриманих та досліджених безпосередньо під час судового розгляду доказів.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав і пояснив, що 30.01.2016 року він разом із своїм товаришем ОСОБА_11 йшли відпочивати до своїх дівчат у парк. По дорозі зупинились біля будинку №7 по вул.Крупської у м.Коростені, у темному місці, щоб справити природні потреби. Стали на відстані один від одного. Потерпілого він не бачив. Потім почув словесну перепалку, яка була між ОСОБА_12 та потерпілим, почув хлопок і побачив, що обпершись спиною, потерпілий сидить під будинком. Він потерпілого не бив. Відійшовши метрів сто, біля мусорних баків, ОСОБА_13 поклав у карман водійські права та мобільний телефон потерпілого, а банківські картки викинув у смітник. Повертаючись додому, ОСОБА_12 віддав йому права та сказав, що забере їх пізніше. Через два дні приїхали працівники поліції, забрали його у відділ, де вже знаходився ОСОБА_12 . Лясковець сказав, що телефон здав у ломбард, а права знаходяться у його. В цей же день працівники поліції права у нього забрали, які він видав добровільно, не складаючи будь-яких документів та без понятих. В будинку були присутні слідчий ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , його товариш ОСОБА_17 та дівчина. На наступний день вони вирішили зустрітися з потерпілим, вибачитися перед ним, вирішити питання мирно. Повернули потерпілому телефон та повідомили, що будуть шкоду повертати частково, а він щоб забрав заяву. Через декілька днів, до нього додому знову прийшли працівники поліції з обшуком, та у першій кімнаті вилучили кучу банківських карток, студентській квиток його дівчини, два телефони та струпаки без листя, які знайшли на горищі, й дописали ще права. Звідки взялася на горище марихуана він не знає. У 2011 році притягувався до кримінальної відповідальності за ст.309 ч.1 КК України, але з того часу нічого не вживає. В будинку по вул.Річній він не проживав, а лише навідувався туди, щоб протопити піч. Будинок належав його бабусі. З горища працівники поліції також дістали завернутий папір білого кольору, в якому знаходилась зелена суміш. Сарай не зачинявся, оскільки нічого цінного там не зберегалося. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину визнав та показав, що в січні 2016 року у вечірній час він із ОСОБА_18 йшли по вулиці Крупській. Під час справляння природної потреби побачили п`яного чоловіка, який щось сказав на їхню адресу. У відповідь він вдарив потерпілого долонею руки по лобі, після чого останній скотився спиною об стіну будинку. При падінні у потерпілого з кишені куртки випав телефон, ключі й гаманець. Він підняв його речі, але потерпілий це не бачив. Запевняв, що потерпілий свідомість не втрачав, в подальшому намагався піднятись, бив потерпілого сам, а ОСОБА_19 стояв позаду. Змови між ним та ОСОБА_19 ніякої не було. Чому забрав телефон пояснити не зміг, в подальшому здав його до ломбарду і отримав близько 400 гривень, які забрав собі. Біля сміттєвих контейнерів викинув банківські картки, ключі та гаманець. Кошти з карточок не знімав, бо не було відомо пін код. Права забрав, бо хотів повернути потерпілому, але заніс їх до Шевченка на збереження. В подальшому разом із ОСОБА_19 зустрічались з потерпілим, він просив вибачення у нього, відшкодував йому завдану шкоду за пошкоджені речі близько 3000 гривень. У відшкодуванні збитків потерпілому йому грошовими коштами допомагав ОСОБА_19 , оскільки він не мав таких коштів. Також показав, що був присутнім в будинку по вул.Річній під час проведення обшуку, де був понятим ОСОБА_17 , був слідчий ОСОБА_14 та ще декілька поліцейських. Під час обшуку в будинку перебувала дівчина ОСОБА_19 Ліза. В його присутності було вилучено посвідчення водія на ім`я потерпілого та із сараю, який ніколи не зачинявся, струпаки. Чи вживає ОСОБА_19 наркотичні засоби йому невідомо.
Потерпілий заперечив проти показань обвинувачених та вказав, що їх покази не в повній мірі відповідають дійсності, при зустрічі з ним хлопці говорили про те, що спутали його з іншим хлопцем, вибачались обох за вчинене та відшкодовували йому кошти також за обох, об будинок він не обпирався, обличчя нападників не бачив та нецензурними словами в їх адресу не висловлювався.
В останньому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що потерпілого вдарив рукою в обличчя ОСОБА_19 , від його удару потерпілий спустився по стінці. Шевченко забрав у нього телефон, який випав з карману та сказав його здати у ломбард на його паспорт. Ключі ОСОБА_19 викинув у смітник. Пізніше, в поліції, ОСОБА_19 просив щоб він взяв всю вину на себе, оскільки раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Запевняв суд, що говорить правду.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти таких показань обвинуваченого ОСОБА_6 , вказавши, що він давав суду правдиві показання.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив обставини злочину, зазначені в обвинувальному акті та показав, що 30.01.2016 року перебував на хрестинах у товариша, п`яним не був. Додому повертався на таксі в проміжок часу з 21 години до 21 години 20 хвилин. Вийшов з таксі на перехресті пров. Шевченка та І.Франка, направився у двір будинку. Позаду почув швидкі кроки та відразу ж відчув удар по правій частині голови ззаду. Від удару впав, однак при падінні побачив три ноги, отже зрозумів, що нападників двоє. Повернутися не встиг, на голові був капюшон. Пам`ятає, що коли лежав на животі, його вдарили ще декілька разів по голові. Не пам`ятає скільки часу він пролежав на землі від нанесеного удару, оскільки втратив свідомість, однак отямившись виявив, що у нього було розірвана куртка та вивернуті в одязі кишені. Він встав, підняв шапку, яка злетіла з голови при падінні, та пішов додому. Прийшовши близько 22 години 30 хвилин додому, побачив на голові кров, відсутність гаманця, в якому знаходились банківські картки, посвідчення водія, ключів та телефону. Телефон знаходився в кишені джинсів та сам випасти не міг. Він вирішив наздогнати злодіїв, тому вибіг з квартири на двір. Однак, ні у дворі, ні біля будинку нікого вже не було. Перед тим, як вибігти з квартири попросив матір заблокувати картки, так як з картками був й пін код від них. Вдома він мав інший телефон, на який йому пізніше прийшли ОСОБА_20 повідомлення, з яких він зрозумів, що з його банківської картки було знято кошти, двома платежами, в сумі 1200 гривень. Про даний випадок по телефону повідомив в поліцію, написав 31.01.2016 року письмову заяву. По питанню повернення телефону отримав телефонний дзвінок. На зустріч з ним з даного питання прийшли ОСОБА_19 , ОСОБА_13 та ще якісь невідомий йому хлопець. Обвинувачені вибачались за вчинене, говорили, що сплутали його з якимось хлопцем, пообіцяли повернути телефон, який, як повідомили, зданий до ломбарду. Дійсно, дня через три йому телефон вони повернули. Також ОСОБА_19 та ОСОБА_13 відшкодували йому завдану шкоду, точну суму коштів не пам`ятає, однак претензій до них не має. Захисник ОСОБА_21 , запросивши його у свій офіс, розташований в приміщенні ПТУ, віддав йому 1100 гривень в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ОСОБА_19 . При цьому, захисник просив змінити показання, а саме вказати, що свідомість він не втрачав, та в подальшому обіцяв ще дати кошти. За медичною допомогою не звертався. Не наполягав на призначенні обвинуваченим суворого покарання.
З показань допитаних судом свідків встановлено наступне:

Свідок ОСОБА_22 (мати обвинуваченого ОСОБА_5 ) показала, що за адресою АДРЕСА_5 знаходиться квартира її матері, але фактично її матір проживає по АДРЕСА_6 вони тримають, як дачу. В зимовий період часу вона просила свого сина ОСОБА_18 навідуватись до будинку та протоплювати його. На території вказаного домоволодіння знаходиться гараж та сарай, який не зачинений. До приміщення сараю через дах потрапити не можна, та цінностей в ньому вони не зберігали ніколи. Зі слів сина, їй відомо, що в будинку двічі проводився обшук та було виявлено «траву». Про розбійний напад вчинений сином дізналась від працівників поліції. Вказала, що її син іноді ночував в будинку по вул.Річній зі своєю дівчиною ОСОБА_23 , та щоб раніше вживав наркотичні засоби не помічала. Поруч з їх будинком проживають особи, які вживають наркотики, яких вона неодноразово бачила біля їх будинку, навіть викликала поліцію. Друзі її сина, з якими він товаришує, наркотичних засобів не вживають.
Свідок ОСОБА_24 свідчила про те, що протягом двох років зустрічалась з ОСОБА_18 . Іноді ночувала з ним по АДРЕСА_5 . Даний будинок належить бабусі. Ій відомо, що в будинку двічі проводився обшук. Точної дати пригадати не може. Її з ОСОБА_25 запросили до міліції. Вона знаходилась у коридорі, а ОСОБА_25 у кабінеті. Зателефонували ОСОБА_13 та попросили його підійти до міліції. Після цього працівники міліції, поняті, вона, ОСОБА_25 та ОСОБА_13 пішли за адресою АДРЕСА_5 забирати водійські права. Вона залишилась на вулиці, а всі інші особи зайшли до помешкання, і що вони робили в будинку їй не відомо. Десь через два дні, знову до будинку прийшли працівники міліції та поняті, двері їм відчинив ОСОБА_25 . Що вони робили в середині будинку вона не бачила. Які документи складались працівниками міліції, ким підписувались їй не відомо. Бачила, як з вулиці працівники міліції принесли якусь вітку трави і почали оформлювати документи. Сарай біля будинку був постійно відчинений, оскільки цінного там ніхто нічого не зберігав. Друзів у ОСОБА_25 , які вживають наркотичні засоби не має.
Свідок ОСОБА_26 (мати потерпілого) показала, що 30.01.2016 року після 22 години її син забіг до квартири, кров текла з правої височної частини голови, куртка була в крові, кишені вивернуті, замок вирваний, а з заду на голові була велика шишка. Він пояснив, що його вдарили по голові, він втратив свідомість та обікрали. Почував себе погано. Вона викликала міліцію та зателефонувала у банк. Обвинувачені забрали у нього телефон, ключі, банківські картки, гаманець з грошима та водійські права. Потім сину був телефонний дзвінок. Особа, яка телефонувала просила про зустріч щодо розмови про подію, яка відбулась. Син погодився на зустріч і пішов до обумовленого місця. Вона пішла за ним і бачила хлопців, двоє з яких були ОСОБА_13 та ОСОБА_19 , які вибачались за скоєне. Повністю їх розмову вона не чула, в поліції вони також вибачались і зізнались у вчиненому, обіцяли відшкодувати заподіяну шкоду.
Свідок ОСОБА_27 свідчив про те, що 15.02.2016 року працівники поліції запросили його бути понятим під час проведення обшуку в будинку по АДРЕСА_7 . Двері будинку відчинив обвинувачений ОСОБА_19 , який був одягнутий по домашньому, вів себе спокійно, також в іншій кімнаті знаходилась ще дівчина. Разом з ним понятим також було запрошено ОСОБА_28 . Про наявність інших понятих свідок не вказував. Обшук проводився після 8 години ранку. Працівники поліції представились, дали ознайомитись з письмовим дозволом на обшук. Знаходячись в будинку, в нижній шухляді серванту було виявлено масу зеленого кольору. Шевченко пояснив, що дану масу зберігав для себе. Також було виявлено паспорт та якісь ще офіційні документи, які саме він не пам`ятає. В подальшому вони прослідували на вулицю, де в сараї, на горищі, також було виявлено зелену масу (стебла), які, як пояснив ОСОБА_19 також належали йому. Двері до сараю були відчинені, прохід на горище дуже вузький. Працівник поліції зібрав її та переніс до попередньо виявленої маси, яку опечатали. Вказав, що працівники поліції під час проведення обшуку постійно були в полі його зору, і ніхто з них не мав в руках сторонніх речей, тиску ні на кого не здійснювали. Після проведення обшуку у ОСОБА_19 всі прослідували до місця проживання ОСОБА_13 , де він також був понятим при проведенні обшуку.
Свідок ОСОБА_29 показала, що була запрошена працівниками поліції бути понятою при проведенні слідчої дії за участю ОСОБА_13 . Останній спочатку розповів про обставини вчинення ним злочину разом ще з одним хлопцем, а потім показав на місцевості де саме було вчинено злочин. Під час проведення слідчої дії ніхто тиску на ОСОБА_13 не чинив, останній сам добровільно вказав, що правою рукою наніс удар потерпілому по голові, після чого вони забрали телефон, банківські картки, ключі, які викинули на смітник. Після цього все було задокументовано в Коростенському ВП та підписано учасниками слідчої дії.

Свідок ОСОБА_30 свідчив про те, що він був присутнім в якості понятого при проведенні обшуку у приміщенні приватного будинку ОСОБА_19 , куди був запрошеним слідчим Зоріним. Назву вулиці, номер будинку та коли саме це було вже не пам`ятає, оскільки пройшов тривалий час (3 роки). Окрім нього, ще присутніми були два працівника поліції, слідчий ОСОБА_14 , понятий ОСОБА_31 і ОСОБА_19 . Двері будинку відчинив ОСОБА_19 , якому було представлено для ознайомлення письмовий дозвіл на проведення обшуку. Останній проти проведення обшуку не заперечував. Під час обшуку в кімнаті було виявлено офіційні документи, які були вилучені. Чи були виявлені в будинку ще будь-які речі не пам`ятає. Після проведення обшуку в будинку, вони пішли до приміщення сараю з вузьким проходом на горище. Чи були в ньому відчинені чи зачинені двері не пам`ятає. Працівник поліції на горищі знайшов якусь невеличку рослину (гілку), надав можливість подивитись їм. Що з даного приводу пояснював сам ОСОБА_19 не пам`ятає. Дана рослина була в будинку опечатана. Під час обшуку тиску ніхто ні на кого не чинив.

Явка свідка ОСОБА_32 стороною захисту в судове засідання забезпечена не була, тому з урахуванням думки всіх учасників кримінального провадження судовий розгляд проведено у його відсутність.

Також винність обвинувачених доводиться дослідженими письмовими доказами:
- витягами з єдиного реєстру досудових розслідувань з яких слідує, що повідомлення про кримінальні правопорушення були внесені до ЄРДР 31.01.2016 року за заявою потерпілого ОСОБА_10 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.187 КК України; особами, яким повідомлено про підозру зазначено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; та за матеріалами правоохоронних та контролюючих органів 16.02.2016 року за правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ст.309 ч.2 КК України;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.01.2016 року зареєстрованого за №591 зі змісту якого слідує, що 31.01.2016 року о 15 годині 25 хвилин потерпілий ОСОБА_10 повідомив про вчинення відносно нього 30.01.2016 року приблизно о 21 годині 20 хвилин неправомірних дій невідомою особою, яка із застосуванням фізичного насильства заволоділи його майном;
- протоколом огляду місця події від 31.01.2016 року, з фото таблицею та схемою до нього, яким зафіксовано місце вчинення злочину, обстановка на місці злочину;
- з рапорту оперативного працівника Коростенського ВП ОСОБА_33 від 15.02.2016 року, який зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №940 від 15.02.2016 року слідує про виявлення та вилучення під час проведення обшуку за ухвалою слідчого судді у ОСОБА_5 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 подрібненої рослинної маси, яка є наркотичним засобом. Зміст даного рапорту також містить інформацію про те, що ОСОБА_5 пояснив, що дана маса зеленого кольору являється наркотичним засобом «конопля», яку він зберігав для власного вжитку без мети збуту;
- довідкою про вартість мобільного телефону марки «Fly ІQ 436 І»;
- висновком судово-медичної експертизи №31 від 10.02.2016 року про наявність у ОСОБА_10 тілесного ушкодження у вигляді садна в правій тім`яній скроневій ділянці, яке утворилось внаслідок дії тупих твердих предметів та відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження, що не потягло за собою короткочасного розладу здоров`я. Зміст даного висновку містить інформацію про те, що під час освідування потерпілий зазначав про втрату свідомості внаслідок отриманого удару, коли отямився то нападника не було, пішов додому, за медичною допомогою не звертався;
- протоколом обшуку від 09.02.2016 року зі змісту якого слідує про виявлення у відділенні 329 ломбарду «Благо» договору надання фінансового кредиту, квитанції про проведення розрахунку, ксерокопії паспорту ОСОБА_6 та касових звітів, які було оглянуто, про що зазначено в протоколі від 01.03.2016 року та постановою слідчого від 09.02.2016 року визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження;
- протоколом обшуку від 15.02.2016 року, який проводився на підставі ухвали слідчого судді в домоволодінні ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого в приміщенні кухні в шухляді серванту виявлено рослинну масу зеленого кольору, яку пересипано до згортку з аркушу білого паперу, а в приміщенні кімнати №1 виявлено посвідчення водія на прізвище ОСОБА_10 .. Одночасно міститься інформація про виявлення на горищі сараю вказаного домоволодіння рослинної маси зеленого кольору, яку поміщено до згортку з аркушу білого кольору.
З даних вказаного протоколу слідує, що ОСОБА_5 зауважень не мав, клопотань та заперечень не заявляв.
Вказане посвідчення водія оглянуто, визнано речовим доказом та приєднано постановою слідчого від 15.02.2016 року до кримінального провадження з подальшою передачею на зберігання потерпілому ОСОБА_10 ;
- постановою слідчого від 15.02.2016 року якою визнано речовим доказом та приєднаного до кримінального провадження мобільний телефон марки «Fly ІQ 436 І», з подальшою його передачею на зберігання потерпілому ОСОБА_10 ;

- висновком хімічної експертизи №2/161 від 29.02.2016 року згідно якої надана на експертизу подрібнена суміш рослинного походження, яка була виявлена та вилучена за адресою АДРЕСА_2 , є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 12,83 гр.. Даний висновок містить інформацію, що об`єкт доставлений на дослідження слідчим, упакований у спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 2530835, виготовлений із полімерного матеріалу, із заклеєним клапаном. На пакеті нанесені написи «ГУМВС, УМВС МРВ Коростень Фабула: паперовий згорток з рослиною масою; вилучено: 15.02.2016 року АДРЕСА_2 , наявні підписи слідчого та понятих. При відкритті упаковки встановлено, що в ній знаходиться паперовий згорток білого кольору в якому виявлено подрібнену суміш рослинного походження зеленого кольору із запахом та діагностичними ознаками характерними для рослин конопель та два цвяхи.

Вказаний судом висновок експерта мотивований, складений у відповідності до вимог ст.ст.101,102 КПК України, відповідає об`єктивним обставинам справи, у зв`язку з чим підстав для визнання цього доказу недопустимим у суду не має, оскільки доказів, які б свідчили про його неправдивість або недопустимість суду не подано.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_34 вказав, що їм здійснювалось досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в ході якого проводились чисельні слідчі дії, в тому числі й обшуки за місцем проживання обвинувачених. Під час проведення обшуку у ОСОБА_5 в приміщенні кухні в шухляді серванту та в дивані було виявлено рослинну масу зеленого кольору, а в приміщенні кімнати виявлено документи на сторонню особу, посвідчення водія на прізвище потерпілого, сім-картки до мобільних телефонів. Обшук проводився вранці, двері їм відчинив ОСОБА_19 , в будинку він знаходився в домашньому одязі, разом зі своєю дівчиною. В присутності понятих до спец пакету було поміщено масу зеленого кольору знайдену в будинку ОСОБА_19 та на горищі сараю, до одного пакету. Цвяхи можливо були в середині маси. Опечатували в присутності ОСОБА_19 , будь-яких зауважень, клопотань та заперечень він не мав. Обшук проводив він, як слідчий, писав протокол, також з ним були присутні ще два оперативних працівника ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , які виконули його вказівки та забезпечували безпеку під час проведення обшуку. В кінці слідчої дії прийшов ОСОБА_13 та їх знайомий ОСОБА_17 , який знаходився лише в кімнаті та попросив ніде його не фіксувати, оскільки на той час працював в Коростенській виправній колонії.
Згідно договору дарування від 19.04.2006 року, 33/100 частин будинку АДРЕСА_2 , зареєстровано на ОСОБА_5 , в інтересах якого на момент укладання договору, як законний представник останнього, діяла його матір ОСОБА_22 .. Даний договір дарування на момент проведення обшуку у вказаному приміщенні було представлено органу досудового слідства та зазначене свідчить про те, що ОСОБА_5 мав безперешкодний доступ до цього будинку.
Зміст характеристики, що надана спілкою голів окружних будинків вуличних комітетів, яка надана мешканцями вулиці Річна, також свідчить, що ОСОБА_5 є їх сусідом, отже має відношення до будинку АДРЕСА_5 . Відтак, твердження захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_19 не має відношення до вказаного будинку є безпідставними.

Даними слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 , від 23.03.2016 року в ході якого останній розповів та відтворив на місці вчинення злочину, які дії вчиняв він та ОСОБА_5 при вчиненні розбійного нападу на потерпілого, з фото таблицями до нього. Пояснював, що разом із ОСОБА_19 скоїв напад на потерпілого ОСОБА_36 та вони заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном, гаманцем з ключами, банківськими картками, посвідченням водія потерпілого та грошима в сумі 20 грн.. Він наніс потерпілому удар кулаком правої руки в голову з лівої сторони. Від удару потерпілий впав. Після цього він та ОСОБА_37 кишені куртки потерпілого, та з однієї кишені він дістав мобільний телефон «Флай», а з іншої кишені ОСОБА_25 дістав гаманець. В подальшому телефон здали до ломбарду, гроші розділили між собою, гаманець з ключами та картками викинули на смітник, а посвідчення водія ОСОБА_19 залишив собі.
Наведені докази є належними та допустимими.

Згідно роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» - розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення шиї, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо).
Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.
Твердження захисника ОСОБА_7 про відсутність у діях обвинувачених попередньої змови на вчинення розбійного нападу є безпідставними.

Домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Із матеріалів провадження встановлено, що з самого початку дії обвинувачених були узгодженими та послідовними. Вони разом перебували у подвір`ї будинку АДРЕСА_4 , де проживає потерпілий. ОСОБА_6 вдарив потерпілого, який впав на землю і втратив свідомість, а ОСОБА_5 , діяв як співвиконавець, узгоджено, забравши речі потерпілого з кишень його одягу, залишивши в подальшому собі частину з них посвідчення водія, а іншу частину речей потерпілого забрав собі ОСОБА_13 . Після заволодіння майном потерпілого разом втекли з місця вчинення злочину, що підтверджує наявність єдиної спільної мети та узгодженості дій нападників, та свідчить про їхню попередню домовленість.

Доводи захисника про те, що потерпілий під час вчинення нападу свідомість не втрачав, намагався наздогнати обвинувачених не знайшли свого підтвердження та спростовуються показаннями потерпілого, який раніше обвинувачених не знав, тому підстав оговорювати їх не має, і який вказав, що речі з карману внаслідок удару випасти не могли, після того як він прийшов до свідомості після нападу то виявив, що кишені його одягу були вивернуті, що також підтвердила свідок ОСОБА_26 ..

Під час проведення судово-медичної експертизи потерпілий вказував на втрату свідомості після нанесення удару, отже його показання з самого початку були ідентичними, послідовними, про що не можна зазначити аналізуючи показання обвинувачених, тому не викликають сумнів в їх правдивості.

Більше того, на підтвердження позиції потерпілого щодо втрати свідомості свідчать твердження сторони захисту, яка зазначила в судових дебатах про наявність в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ст.185 КК України, оскільки потерпілий не бачив нападників, отже не міг їх переслідувати, оскільки перебував у безпорадному стані.

Співвиконавець злочину вказав, що після нанесення удару та заволодінні особистими речами потерпілого останній не кричав, лежав, опору не чинив.

Суд вважає, що твердження захисника ОСОБА_7 про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.2 ст.187 КК України є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і не спростовують висновок суду про вчинення обвинуваченими саме розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Разом з тим, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочинів на початку судового розгляду, а в кінці не визнання в цілому, суд розцінює, як спосіб захисту та спробу уникнути відповідальності за вчинені злочини. Крім того, таке визнання відбулось після дачі показів іншим співвиконавцем злочину ОСОБА_38 . Доводи захисника про те, що в діях обвинуваченого наявні ознаки злочину, передбаченого ст.185 КК України є безпідставними.
Щодо посилань адвоката ОСОБА_7 в судових дебатах на те, що в діях ОСОБА_5 наявний склад правопорушення передбаченого ст.358 КК України, суд вважає за необхідне зазначити, що захисник у кримінальному провадженні повинен діяти в інтересах обвинуваченого і не має права погіршувати його становище шляхом додаткової кваліфікації його дій, що призведе до призначення більш тяжкого покарання.

Посилання захисника ОСОБА_7 в судових дебатах щодо визнання недопустимим доказом протоколу обшуку від 15.02.2016 року не ґрунтуються на вимогах кримінально-процесуального законодавства.

Так, під час досудового розслідування захисник не заявляв про недопустимість будь-яких письмових доказів у даному кримінальному провадженні. В судових дебатах зазначив, що обшук проводився на підставі ухвали слідчого судді. Вказаним судовим рішенням було надано дозвіл на проведення слідчої дії саме слідчому Зоріну, однак обшук проводили ОСОБА_15 та ОСОБА_35 , яким проведення такої дії не доручалось. Зі змісту протоколу обшуку від 15.02.2016 року слідує, що обшук виконувався старшим слідчим ОСОБА_39 за участю о/у КП ОСОБА_40 та о/у ОСОБА_33 , які на місці виконували безпосередні вказівки слідчого, тому надання окремого доручення в даному випадку закон не вимагає. Також зміст протоколу свідчить про роз`яснення особам, які були залучені до проведення вказаної слідчої дії їх прав. Зокрема, згідно ст. 66 КПК України особа, яку залучають до проведення процесуальних дій під час досудового розслідування як понятого, зобов`язана на вимогу слідчого не розголошувати відомості щодо проведення процесуальної дії, прибути за викликом слідчого, ознайомитись із текстом протоколу перед його підписанням та зробити зауваження. Проте, що поняті не мали можливості ознайомитись з текстом протоколу, зробити до нього зауваження, або взагалі не підписували його, останні, будучи допитаними в судовому засіданні, не заявили. Закиди сторони захисту щодо сфабрикування даного кримінального провадження є голослівними та жодним доказом, в розумінні ст.85-86 КПК України, не підтверджено.

Посилання сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_5 до домоволодіння АДРЕСА_2 суд не приймає, оскільки на момент проведення обшуку у вказаному приміщенні органу досудового слідства було представлено договір дарування від 19.04.2006 року 33/100 частин будинку АДРЕСА_5 ОСОБА_5 , в інтересах якого на момент укладання договору, як законний представник останнього, діяла ОСОБА_22 ..

Договір купівлі продажу вказаної частини будинку від 20.03.2015 року було представлено стороною захисту стороні обвинувачення лише 14.06.2016 року, тобто після надання доступу до матеріалів досудового розслідування та перебування кримінального провадження в провадженні суду. При цьому зміст договору свідчить про відчуження вказаної частини будинку ОСОБА_5 на користь ОСОБА_41 , тобто своєї бабусі, що в сукупності з показаннями свідків також свідчить про те, що ОСОБА_5 мав безперешкодний доступ до будинку.

До того ж, зміст характеристики наданої спілкою голів окружних будинків вуличних комітетів, яка надана мешканцями АДРЕСА_5 , також свідчить, що ОСОБА_5 є їх сусідом, отже має відношення до будинку АДРЕСА_5 . Доводи стосовно того, що у даному домоволодінні обшук проводився двічі, оскільки в ході першого обшуку не було виявлено наркотичного засобу, з посиланням на свідка ОСОБА_42 , суд також не приймає, оскільки даний факт спростовується дослідженими письмовими доказами, які наведено вище. Крім того, захисник ОСОБА_7 з моменту затримання ОСОБА_5 , тобто з 25.02.2016 року здійснював захист останнього (з 25.02.2016 року на підставі доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області, а з 26.02.2016 року відповідно до угоди, укладеної з його матір`ю ОСОБА_22 щодо захисту її сина). Будь-яких заяв та клопотань з даного приводу не заявляв, про наявність осіб, які могли свідчити на користь його підзахисного не повідомляв, тому посилання про наявність таких осіб в ході судового розгляду кримінального провадження суд вважає необґрунтованими.

Згідно характеризуючих даних ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у сфері обігу наркотичних засобів, що може вказувати на належність виявленого у будинку наркотичного засобу саме йому, з врахуванням встановленого кола осіб, які мають доступ до вказаного житлового приміщення. Щодо належності виявленого наркотичного засобу Шевченку свідчать й данні рапорту оперативного працівника Коростенського ВП ОСОБА_33 від 15.02.2016 року про те, що під час проведення обшуку ОСОБА_5 пояснив, що виявлена маса зеленого кольору являється наркотичним засобом, яку він зберігав для власного вжитку без мети збуту, підтверджується й показами свідка ОСОБА_27 (понятого) про те, що ОСОБА_19 пояснював, що зелену масу зберігав для себе.
Одночасно суд не визнає показання свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_24 щодо непричетності ОСОБА_5 до інкримінуємих йому злочинів, оскільки таким чином вони намагалися виправдати дії свого сина/чоловіка та які, спростовуються іншими доказами дослідженими судом в судовому засіданні. У суду не має підстав не довіряти показанням потерпілого та іншим свідкам, оскільки вони є послідовними та однаковими про усі обставини вчинення обвинуваченими злочинів, та які з обвинуваченими не перебували у неприязних відносинах, тому у них не має підстав оговорювати останніх.

Суд дає негативну оцінку і не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 в частині того, що обшук проводився в будинку двічі, був присутній Возний, та що посвідчення водія принесли працівники поліції бо він видав його добровільно ще до проведення обшуку, оскільки такі показання спростовуються іншими письмовими доказами дослідженими судом, показаннями свідків та обвинуваченого ОСОБА_13 . При цьому, свідок ОСОБА_27 (понятий) вказав, що під час обшуку разом з ним був понятим ОСОБА_28 . Про наявність інших понятих свідок не вказував. Про присутність ОСОБА_43 під час обшуку не вказував й свідок (понятий) ОСОБА_44 ..

Також суд дає негативну оцінку і не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 , які він змінив в ході судового слідства в частині того, що вдарив потерпілого долонею руки по лобі, та те, що ОСОБА_19 під час розбійного нападу жодних дій не вчиняв та лише стояв поруч із ним, оскільки його показання спростовуються зібраними по справі доказами, в тому числі висновками проведеної у справі судово-медичної експертизи, з якої слідує, що у потерпілого ОСОБА_10 наявне тілесне ушкодження у вигляді садна в правій тім`яній скроневій ділянці (а не лобі), а також показаннями самого ж Лясковця, які він давав під час проведення слідчого експерименту, та в кінці судового слідства.

Аналізуючи наведене, доводи щодо відсутності у діях ОСОБА_5 ознак злочинів, передбачених ст.187 ч.2,309 ч.2 КК України та необхідності виправдання останнього, спростовуються вищевказаними доказами, в тому числі показаннями іншого співучасника, показаннями потерпілого, свідків, які під час судового розгляду були послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та у своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_5 інкримінуємих злочинів.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість обвинувачених в інкримінованих їм злочинах.

Як особа ОСОБА_5 молодого, працездатного віку, за місцем проживання характеризується задовільно, працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має утриманців, ранішесудимий, злочин вчинив в період іспитового строку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання є рецидив злочинів.
Як особа обвинувачений ОСОБА_6 молодого, працездатного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на спеціалізованих обліках не перебуває, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає його молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, щире каяття та сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його відношення до вчиненого, що він має ряд непогашених попередніх судимостей, в тому числі за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та проти власності, що свідчить про його небажання виправитись, думку потерпілого щодо покарання, пом?якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства, оскільки останній вчинив злочин під час іспитового строку визначеного попереднім вироком суду.

Вид та розмір покарання обирається в межах санкції частини статті закону, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин у виді позбавлення волі, остаточне покарання призначити за правилами ст.70 КК України, покарання за сукупністю вироків призначається за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, покарання призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.2015 року, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 злочину, його особу, вік, наявність на утриманні малолітньої дитини та матері інваліда 2 групи з дитинства, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що під час перебування під слідством та суду останній довів, що може повернутися до нормального способу життя, не порушуючи норми закону, усвідомив в повній мірі суспільну небезпеку вчиненого їм діяння, давав правдиві показання, сприяючи в розкритті злочину, будучи готовим понести покарання, яке було б достатнім для того, щоб стати на шлях виправлення.
У відповідності до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`яшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу.

Наявні такі пом`якшуючі покарання ОСОБА_6 обставини, як його молодий вік, наявність на утриманні малолітньої дитини, щире каяття та сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданої шкоди є підставами для застосування вказаної норми закону та призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту припинив свою дію 17.06.2016 року, а обвинуваченому ОСОБА_5 у виді домашнього арешту припинив свою дію 24.06.2018 року.

Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.187 ч.2, 309 ч.2 КК України і призначити йому покарання - за ст.187 ч.2 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є його особистою власністю; за ст.309 ч.2 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Покарання за сукупністю злочинів призначити на підставі ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є його особистою власністю.

Остаточне покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.01.2015 року у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_5 в порядку приведення вироку до виконання, зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.02.2016 року по 22.02.2018 року, як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді домашнього арешту припинив свою дію 24.06.2018 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України у виді 4 років обмеження волі з конфіскацією 1/8 частини майна, яке є його особистою власністю.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у виді домашнього арешту припинив свою дію 17.06.2016 року.

Цивільний позов у справі не пред`являвся.

Речові докази: мобільний телефон марки «Fly ІQ 436 І», посвідчення водія, які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 залишити останньому, як власнику даного майна. Договір про надання фінансового кредиту №ДОН від 01.02.2016 року, квитанцію №ДОН від 04.02.2016 року, ксерокопію паспорта ОСОБА_6 , розгорнутий касовий звіт від 01.02.2016 року, розгорнутий касовий звіт від 04.02.2016 року - зберігати в матеріалах кримінального провадження. Наркотичний засіб канабіс, масою 12, 83 гр., який зберігається у кімнаті речових доказів Головного управління Поліції в Житомирській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи в сумі 307 гривень 20 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1