Провадження № 1-кп/537/231/2021
Справа № 537/4363/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.2021 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчук в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2021 року за №0000505, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 16.12.2020 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

в с т а н о в и в :
14.07.2021 року близько 23 год. 00 хв. у дворі будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_5 розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_7 , коли між ними виник конфлікт з приводу раптово виниклих неприязних відносин. В ході конфлікту ОСОБА_5 наніс ОСОБА_7 декілька ударів у голову, від яких останній впав на землю. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_7 , а саме мобільного телефону та грошових коштів.

ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небепечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом та метою, розуміючи, що його дії помітні для потерпілого, повторно відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_7 з кишень шортів мобільний телефон «Samsung Galaxy A 11» 2/32 Gb ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 3082 грн., та грошові кошти в сумі 600 грн. Після чого ОСОБА_5 зник з місця скоєння злочину, чужим майном розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_5 своїми протиправними діями спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в загальному розмірі 3682 грн.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме повторне відкрите викрадення чужого майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується. ОСОБА_5 дав показання, що влітку 2021 року у вечірній час він вживав алкогольні напої з малознайомим ОСОБА_7 . Проте між ними виник конфлікт з приводу раптово виниклих неприязних відносин. І з цих підстав ОСОБА_5 наніс удар в голову ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_5 вирішив відібрати у ОСОБА_7 мобільний телефон та грошові кошти. Так, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії помітні для потерпілого, скориставшись тим, що ОСОБА_7 безпорадно лежить на землі, витягнув з карманів шортів останнього належні потерпілому мобільний телефон та грошові кошти. Заволодівши чужим майном, ОСОБА_5 пішов з місця події, а відкрито викраденим майном потерпілого розпорядився на власний розсуд.

Згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодилися обвинувачений та його захисник, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив повторно відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину проти власності. Конкретні обставини справи, а саме, що фактично злочин стався внаслідок конфлікту, який виник між обвинуваченим та потерпілим в ході спільного вживання алкогольних напоїв, що можливо вважати віктимною поведінкою потерпілого. Розмір шкоди, заподіяної злочином, а саме те, що від злочинів тяжких наслідків не настало.

Потерпілий не просив карати суворо ОСОБА_5 .

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, зокрема за вчинення кримінального правопорушення проти власності. Новий злочин вчинив під час іспитового строку звільнення від відбування покарання, призначеного попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.12.2020 року. ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я, проте будучі особою працездатного віку не має постійного місця роботи, а відповідно і легальних джерел доходу. При цьому обвинувачений зазначав, що злочин вчинив внаслідок відсутності грошових коштів для існування. Наведені факти, суд оцінює як небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення після засудження його попереднім вироком за злочин проти власності, а відповідно і стійку антисоціальну направленість. ОСОБА_5 не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансері. Суду не подані негативні характеристики обвинуваченого за місцем проживання.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Хоча зі змісту обвинувачення вбачається, що ОСОБА_5 вчинив злочину проти власності після вживання алкогольних напоїв, проте в обвинувальному акті зазначено, що обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, відсутні.

Відповідно до ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутні обставини, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, яке є мінімальним в межах санкції закону за вчинений ним злочин.

Суд не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин, оскільки наявність таких обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, які мали місце фактично під тиском зібраних органом досудового розслідування беззаперечних доказів на підтвердження його вини у скоєному злочині, - не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину проти власності, вчиненого ним повторно під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ст.71, ст.72 КК України, оскільки ОСОБА_5 після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року дано роз`яснення, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Дано роз`яснення, що у разі засудження особи за злочин, вчинений у період іспитового строку за попереднім вироком, визначеним у порядку статей 75, 79, 104 КК України, та призначення покарання, яке згідно з частиною 3 статті 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд, незважаючи на це, має застосувати вимоги статті 71 КК України і визначити за сукупністю вироків таке остаточне покарання, яке має бути більшим як від покарання, призначеного за новий злочин, так і від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У такому випадку суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком, ухваливши рішення про їх самостійне виконання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив повторно новий злочин проти власності в період іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість та свідоме небажання стати на шлях виправлення, тому суд дійшов висновку про неможливість виправлення засудженого без реального відбування покарання з ізоляцією його та поміщення на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Відповідно до ст.124 КПК України, стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України в розмірі 686,48 грн.

Під час досудового розслідування щодо ОСОБА_5 обирався запобіжний захід, особисте зобов`язання. Враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод у встановленні істини у справі, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, тому суд вважає, що для попередження наявних ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, достатньо продовжити до набрання вироком чинності обов`язки, передбачені п.1, п.2, п.3 ч.5 cт.194 КПК України, покладені на ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 16.08.2021 на строк два місяці.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ст.71, ст.72 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16.12.2020 року у справі №524/7149/20, призначивши ОСОБА_5 остаточне покарання позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць

Строк покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.

ОСОБА_5 продовжити запобіжний захід особисте зобов`язання, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3 ч.5 ст. 194 КПК України, до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з моменту його проголошення, а саме:

- прибувати за викликом до суду,

- не відлучатися з м. Кременчук без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_5 покласти на Кременчуцьку окружну прокуратуру, зокрема, на прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта Полтавського НДЕКЦ МВС України в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн. 48 коп.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1