ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/523/22 Справа № 179/2011/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000659 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Магдалинівка Дніпропетровської області, громадянки України, з середньою освітою, працюючої у ФОП Волошин реалізатором, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року задоволено клопотання обвинуваченої ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнено ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000659 від 23.11.2018 року щодо ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - закрито у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24 186 грн. 46 коп. і 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, - залишено без розгляду.
Вирішено долю судових витрат.
Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції послався на те, що виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення мала місце 14 листопада 2018 року, з урахуванням відсутності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, та прийшов до висновку, що на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченої на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, та про необхідність звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В апеляційній скарзі:
- захисник обвинуваченої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_7 просить вказану ухвалу змінити в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь держави судових витрат у розмірі 1 144 грн. за проведення автотехнічної експертизи від 12.02.2019 року № 11/1071/117 та 1256,08 грн. за проведення комісійної судової автотехнічної експертизи від 29.08.2019 року № 11/1071/837, а всього 2400,08 грн. Процесуальні витрати у розмірі 2 400,08 грн. просить віднести на рахунок держави.
Вважає, що чинний КПК України передбачає, що лише ухвалення судом обвинувального вироку може бути підставою для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів та витрат на правову допомогу (ч. ч. 1, 2 ст. 124 КПК України).
На думку апелянта, оскільки в цьому кримінальному провадженні суд дійшов висновку про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю, тому процесуальні витрати не можуть бути стягнені із ОСОБА_9 , а мають бути віднесені на рахунок держави.
На вказану апеляційну скаргу представником потерпілого ОСОБА_10 - адвокатом ОСОБА_8 були подані заперечення, в яких останній просив відмовити в задоволенні вищевказаної апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
На думку адвоката ОСОБА_8 , закриття кримінального провадження відповідно до положень ст. 49 КК України, являється нереабілітуючою підставою. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи закривається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.
Зазначає, що вказана правова позиція підтверджується висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, у справі № 449/1689/19 від 02 грудня 2021 року, а також висновками викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року, винесеній у справі 598/1781/17.
Вважає, що доводи захисника ОСОБА_7 , викладені в апеляційній скарзі з приводу відсутності підстав для стягнення з обвинуваченої ОСОБА_9 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо неї на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз та інших процесуальних витрат.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався в повному обсязі.
Висновок суду першої інстанції про звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, ніким з учасників судового розгляду не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 щодо зміни оскаржуваної ухвали в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь держави судових витрат за проведення автотехнічної експертизи та комісійної судової автотехнічної експертизи та віднесення їх на рахунок держави, колегіє суддів вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Частиною 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Як вбачається з оскаржувано ухвали, кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрито на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.
Колегія суддів зазначає, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи закривається.
Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.
Вказана правова позиція також підтверджується висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду, у справі № 449/1689/19 від 02 грудня 2021 року, а також висновками викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року, винесеній у справі № 598/1781/17.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи захисника обвинуваченої з приводу відсутності підстав для сплати ОСОБА_9 на користь держави судових витрат у розмірі 1 144 грн. за проведення автотехнічної експертизи від 12.022019 року № 11/1071/117 та 1256,08 грн. за проведення комісійної судової автотехнічної експертизи від 29.08.2019 року № 11/1071/837, є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо неї на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою, та законною.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2021 року щодо ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4