Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/899/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2021 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Ганно Требинівка Устинівського району Кіровоградської області, з професійно-технічною освітою, вдівця, який не працює, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 11:55 год 18 лютого 2022 року.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 11:55 год 18 лютого 2022 року.
Рішення суду мотивоване тим, що під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, на строк 60 днів, оскільки перебуваючи на волі обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню вказаним ризикам.

Задовольняючи клопотання прокурора місцевий суд вказав, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, направленого проти життя та здоров`я особи. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Обвинувачений ОСОБА_7 не працевлаштований, тобто суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, тобто не має стійких соціальних зв`язків.

Схильний до вживання спиртних напоїв, за місцем проживання характеризується негативно. На теперішній час обставини справи та особистість обвинуваченого змін не зазнала, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі без місця роботи та без засобів до існування ОСОБА_7 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник-адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21.12.2021 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обґрунтовує свої вимоги тим, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд не в достатній мірі врахував, що судом продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при недоведеності прокурором наявності відповідних ризиків та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.
Вказує, що позиція щодо тяжкості кримінального правопорушення, як на підставу обрання найбільш суворого запобіжного заходу не відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
Також посилаються на те, що у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не зазначено, яким чином та як саме такий вибраний запобіжний захід вплине на швидкість та повноту судового розгляду.
Отже, наведене в повній та достатній мірі обгрунтовує незаконність оскаржуваної ухвали та необхідність її скасування.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Прокурор, обвинувачений та його захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
У провадженні Бобринецького районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року, стосовно ОСОБА_7 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 11:55 год 18 лютого 2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні та переховуватися від суду.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, направленого проти життя та здоров`я особи. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи ризик втечі, зумовлений тяжкістю покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення та обґрунтованість підозри, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Окрім того, ОСОБА_7 не працевлаштований, суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має. Вдівець, неповнолітніх дітей на утриманні не має, отже не має стійких соціальних зв`язків. Схильний до вживання спиртних напоїв, за місцем проживання характеризується негативно. На даний час обставини справи та особистість обвинуваченого змін не зазнала, а тому місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що існують достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі без місця роботи та без засобів до існування обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, тримання під вартою ОСОБА_7 , як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, про відсутність підстав для застосування застави щодо ОСОБА_7 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства по відношенню до потерпілої, тому відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не має підстав для визначення йому застави при продовженні застосування обраного виду запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, є реальна можливість ухилення ОСОБА_7 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також відсутні відомості щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
За таких обставин, безпідставними є доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції, щодо недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.
Отже, посилання апелянта на недоведеність прокурором наявності відповідних ризиків та неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, є необгрунтованими і не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Інших доводів щодо незаконності рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.
З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.
Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання, щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2021 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 11:55 год 18 лютого 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4