Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2917/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

23 листопада 2021 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши одноособово в порядку перехідних положень КПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених за п.п. 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

в с т а н о в и в:
На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Новоград-Волинського районного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, яке призначено до розгляду на 13 годину 10 хвилин 23 листопада 2021 року.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Цим же вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Його ж визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого.
Продовжено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21 березня 2021 року включно, або до моменту набрання вироком законної сили, в межах зазначеного строку.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду за клопотаннями прокурора обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово продовжувалися строки запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній з яких по 03 грудня 2021року включно.

22 листопада 2021 року до Житомирського апеляційного суду надійшло клопотання від процесуального прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Прокурор мотивує клопотання тим, що наразі об`єктивної можливості розглянути дане кримінальне провадження немає, а строк тримання під вартою обвинувачених спливає 03 грудня 2021 року. Зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, раніше неодноразово судимі, міцних соціальних зв`язків не мають, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями, єдиним джерелом існування братів є результат злочинної діяльності, характеризуючі матеріали відносно останніх свідчать про їх стійку антисоціальну направленість, а тому для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України стосовно останніх необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжний захід не забезпечить належного виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них обов`язків.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання зазначеного клопотання, думку захисників та обвинувачених в заперечення клопотання, перевіривши доводи клопотання прокурора, апеляційний суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.20-5 перехідних положень КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Згідно матеріалів провадження, продовжений обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 03.12.2021 року, апеляційний розгляд кримінального провадження не розпочато, головуючий суддя тривалий час перебуває на лікарняному, у зв`язку з чим клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених підлягає розгляду на підставі п.20-5 перехідних положень КПК України. Зазначене клопотання розглядається суддею членом колегії суддів ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України, суд (в тому числі апеляційної інстанції) під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинуваченого або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, за результатами розгляду якого, суд своєю вмотивованою ухвалою може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд (в тому числі і апеляційний) зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності за корисливі тяжкі злочини, можуть переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, міцні соціальні зв`язки відсутні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На даний час вказані ризики не зменшилися, що свідчить про неможливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Крім того, для розгляду апеляційних скарг на вказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потрібен певний час.

Вищезазначене дає підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на час розгляду апеляційного провадження.

Посилання захисників при розгляді клопотання прокурора щодо недоведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, не є предметом даного судового розгляду. Оцінка вказаним доводам буде дана апеляційним судом під час розгляду апеляційних скарг на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 січня 2021 року.

Вказання захисника ОСОБА_9 про те, що до обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки при розгляді клопотання не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку останнього своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу. Захисником не наведено обґрунтованих доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку обвинуваченого в разі обрання йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Зазначення захисником ОСОБА_8 про те, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора не доведені, апеляційний суд вважає безпідставним, оскільки апеляційним судом встановлено, що ризики, зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що свідчить про неможливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 січня 2022 року.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 січня 2022 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21 січня 2022 року включно.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Житомирської УВП №8»

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: