Справа № 309/44/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 , прокурорки ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/429/20, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19. 09. 2019.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупності вироків до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 08. 05. 2018 у виді 01 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно до відбування засудженому ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01 (один) місяць.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено відраховувати з дня його затримання, а саме 11 год. 05 хв. - 12. 12. 2018.
Речові докази по справі - DVD диск, який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 18. 12. 2018, і який знаходяться на зберіганні у матеріалах кримінального провадження, ухвалено залишити на зберіганні у матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ по справі - кросівок, який приєднано до матеріалів справи відповідно до постанови слідчого від 18. 12. 2018 і який знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів Хустського ВП ГУ НП в Закарпатській області ухвалено після вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_6 .
Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 06. 12. 2018 приблизно о 17 год. 45 хв., знаходячись біля міського фонтану на вул. Майдан Незалежності в м. Хусті, діючи з корисливих мотивів, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті протиправне збагачення за рахунок відкритого заволодіння чужим майном, підбіг ззаду до громадянки ОСОБА_10 ,

-2-

після чого схопив її обома руками за кисть лівої руки в якій остання тримала гаманець світлого кольору з грошовими коштами на загальну суму 2000 (дві тисячі) євро та 5000 (п`ять тисяч) грн., та методом ривка вихватив вказаний гаманець. В свою чергу ОСОБА_10 , намагаючись затримати ОСОБА_6 , схопила останнього за ліву ногу, однак ОСОБА_6 з метою утримання викраденого майна, використовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, наніс ОСОБА_10 один удар взутою ногою в область грудей, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців верхньої третини правої гомілки, нижньої третини лівої гомілки, лівого колінного суглобу, нижньої третини лівої гомілки, грудної клітки, садно верхньої третини правої гомілки, які згідно висновку експерта № 223 від 10. 12. 2018 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи значної втрати працездатності, внаслідок чого ОСОБА_10 відпустила ОСОБА_6 та останній втік у невідомому напрямку заволодівши вказаним гаманцем з грошовими коштами.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду від 19. 09. 2019 змінити та застосувати до нього положення ст. 69 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог, обвинувачений вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Вважає, що показаннями потерпілої та іншими матеріали кримінального провадження не доведено його вини у вчиненні злочину, за який засуджено. Стверджує, що відмовляючись від дослідження доказів у повному об`ємі та погоджуючись на дослідження судом доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України сподівався на встановлення інших обставин щодо суті обвинувачення та врахування судом вчинення ним злочину через скрутне матеріальне становище. Крім того обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не дотримався вимог закону, оскільки належним чином не врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання ним вини, щире каяття та активне сприянню розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяних злочином збитків. Також вважає, що суд не дослідив характеризуючі дані про його особу, важкі сімейні обставини, негативний вплив на його свідомість з боку невірно обраного оточення, що і стало причиною його злочинної діяльності. Крім того вказує на те, що саме потерпілою відносно нього вчинено незаконні дії, втричі перебільшено суму викраденого, в тому числі спровоковано його на вчинення злочину, у зв`язку з чим вважає, кримінальне провадження щодо себе сфальсифікованим. Також просить врахувати його належну поведінку та працевлаштованість в умовах тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій та доведеність винуватості ОСОБА_11 у пред`явленому йому обвинуваченні, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 04 (чотирьох) років 06 (шість) місяців позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 08. 05. 2018 у виді 01 (одного) місяця позбавлення волі, і остаточно до відбування призначити покарання у виді 04 (чотирьох) 07 (сім) місяців позбавлення волі, а в решті вирок залишити без змін. Вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 корисливого умисного злочину в період іспитового строку, посередню характеристику за місцем проживання та його непрацевлаштованість. Зазначені обставини, на думку прокурора,

-3-

свідчать про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, а тому призначене судом покарання є занадто м`яким, яке не сприятиме виправленню та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу, висловивши заперечення щодо апеляційної скарги прокурора, промову прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги та необґрунтованість апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора підлягають до часткового задоволення, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінальногопровадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
-4-

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового розгляду, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.
Згідно ч. 1 ст. 351 КПК допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.
Як встановлено з аудіо-запису ходу судового розгляду в суді першої інстанції 19. 09. 2019 було визначено спрощений порядок розгляду кримінального провадження з урахуванням позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , який визнав свою винуватість, йому були роз`яснені наслідки такого порядку дослідження доказів, а також суд переконався у правильності їх розуміння. Попри це, при перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що до них долучено технічний носій інформації, однак, на ньому відсутня належна фіксація частини судового засідання суду першої інстанції від 19. 09. 2019, в ході якого відбувався судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , зокрема що стосується допиту обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім того, при прослуховуванні архівної копії записів технічного носія інформації, які надані на вимогу апеляційного суду, апеляційним судом встановлено, що і на архівному технічному носії у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відсутній належний звукозапис судового засідання від 19. 09. 2019. При цьому, зі змісту журналу судового засідання від 19. 09. 2019 вбачається, що судом першої інстанції саме цієї дати було як розпочато, так і завершено судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , в тому числі проведено передбачені ст. ст. 348-351 КПК України процесуальні дії.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник адвокат ОСОБА_7 зазначила, що в ході судового розгляду, який відбувся 19. 09. 2019 обвинувачений ОСОБА_6 , відмовлявся від дачі показань, що додатково стверджується журналом судового засідання від 19. 09. 2019, однак зазначені твердження сторони захисту неможливо перевірити через відсутність належного фіксування перебігу судового засідання.
Також захисник ОСОБА_7 зауважила, що обвинуваченим ОСОБА_6 окрім зазначеного, заявлялось суду про застосування відносно нього психічного та фізичного тиску з боку працівників органу, який проводив судового розслідування.
-5-

Як вбачається з наявного в матеріалах кримінального провадження технічного носія інформації, так і з витребуваного з суду першої інстанції архівної копії диску з записом судового засідання від 19. 09. 2019, на них наявний перебіг судового засідання від 19. 09. 2019, однак звукозапис неякісний: розпізнається голос головуючого, але зрозуміти, які пояснення давав обвинувачений ОСОБА_6 , в тому числі щодо застосування відносно нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників правоохоронних органів неможливо, оскільки звукозапис нерозбірливий.
Зважаючи на значимість тих процесуальних дій, які проводились у судовому засіданні 19. 09. 2019 і мали стати «інформативною основою» ухваленого судового рішення, але інформація про них виявилась нерозбірливою на технічному носії, такі порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Згідно п. 3 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.
Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів обвинуваченого, перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинули, чи могли вплинути на постановлення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення, а тому вирок підлягає скасуванню. Дані порушення не можуть бути усунені апеляційним судом в ході апеляційного розгляду, а тому відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 є істотними і такими, що перешкодили суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути кримінальне провадження, що є безумовною підставою для скасування вироку.
Отже, апеляційним судом установлено порушення п.7 ч. 2 ст. 412 КПК України, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Крім того, зважаючи на часткову відсутність фіксування судового провадження у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 на технічному носії інформації, колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого й прокурора, дати їм відповідну оцінку та прийняти законне і обгрунтоване рішення.

-6-

Згідно п. 3 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а крім того, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, місцевим судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення, відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги як обвинуваченого так і прокурор прокурора, в тому числі щодо м`якості призначеного покарання з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст. 370 КПК України.
Із врахуванням наведеного, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19. 09. 2019 скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики. Вказані вище висновки підтверджуються даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності та вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку. При прийнятті рішення колегія суддів враховує й те, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Указані вище обставини в їх сукупності виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою і дають підстави для продовження строку тримання його під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19. 09. 2019 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

-7-

Встановити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 02. 12. 2021.

Ухвала Закарпатського апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: