У Х В А Л А
24 вересня 2021року
м. Київ
справа № 646/4741/13-к
провадження № 13-167зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20
розглянула заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду (далі Велика ОСОБА_21 у провадженні за заявою ОСОБА_22 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) вироку Апеляційного суду Харківської області від 3 квітня 2017 року та ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі ККС) від 20 березня 2018 року і
встановила:
До Великої Палати 23 вересня 2021 року надійшла заява засудженого ОСОБА_22 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 3 квітня 2017 року та ухвали ККС від 20 березня 2018 року. Посилаючись на визнання Конституційним Судом України у рішенні № 6-р (ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року неконституційними положень ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України, заявник вважає неправомірним призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі.
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 15 червня 2015 року, з урахуванням вироку Апеляційного суду Харківської області від 3 квітня 2017 року, ОСОБА_22 було засуджено за вчинення низки злочинів, у тому числі особливо тяжких, до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Зазначені судові рішення переглядались у касаційному порядку за процедурою Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року). За наслідками касаційного розгляду 20 березня 2018 року колегія суддів у складі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 подані засудженим ОСОБА_22 та його захисниками скарги залишила без задоволення. Суд касаційної інстанції, відхиливши доводи сторони захисту, визнав також справедливим призначений засудженому захід примусу довічне позбавлення волі.
Суддя Великої Палати ОСОБА_1 23 вересня 2021 року, керуючись приписами ч. 4 ст. 55, ст. 56 КПК 1960 року, заявила самовідвід від участі у розгляді заяви ОСОБА_22 . Свою позицію аргументувала тим, що 20 березня 2018 року вона як головуюча брала участь у справі заявника під час її перегляду в касаційному порядку й в ухвалі ККС від указаної дати вже висловила свою думку про те, яке покарання має відбувати засуджений, з чим останній не погоджується.
Перевіривши заяву судді ОСОБА_1 та наявні у Верховному Суді матеріали, Велика Палата дійшла висновку про необхідність її задоволення на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 55 КПК 1960 року суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в перегляді цієї справи за нововиявленими обставинами та перегляді Верховним Судом.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У силу ч. 1 ст. 56 КПК 1960 року, ч. 1 ст. 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтями 54 і 55 КПК 1960 року та статтями 7579 КПК відповідно, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
У заяві судді ОСОБА_26 йдеться про неможливість її участі в розгляді заяви ОСОБА_22 , оскільки вона раніше, будучи головуючою у складі колегії суддів ККС, переглядала в касаційному порядку справу заявника (провадження № 51-1км18) й ухвалене рішення оспорюється засудженим.
З урахуванням наведених обставин й законодавчих приписів Велика Палата вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з метою уникнення повторної участі судді ОСОБА_1 у розгляді справи та запобігання виникненню у сторін сумніву стосовно об`єктивності, безсторонності й неупередженості суду.
З огляду на викладене, керуючись статтями 55, 57 КПК 1960 року, Велика Палата Верховного Суду
постановила:
Заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_27 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_28 від участі в розгляді заяви засудженогоОСОБА_22 про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Харківської області від 3 квітня 2017 року та ухвали Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 березня 2018 року.
Провадження № 13-167зво21 передати для визначення судді у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1 а
Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_12
ОСОБА_3 ОСОБА_13
ОСОБА_4 ОСОБА_14
ОСОБА_5 ОСОБА_15
ОСОБА_6 ОСОБА_16
ОСОБА_7 ОСОБА_17
ОСОБА_8 ОСОБА_18
ОСОБА_9 ОСОБА_19
ОСОБА_10 ОСОБА_20
ОСОБА_11