Постанова

Іменем України
21 грудня 2021 року

м. Київ
Справа № 761/46204/18
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/824/2062/2021

Провадження № 51 4799 км 21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012210 від

16 листопада 2018 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року за

ст. 186 ч. 2, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, звільненого 09 жовтня 2018 року по відбуттю строку покарання,
за ст. 186 ч. 2 КК України,
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня

2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2021 року

ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з 16 листопада

2018 року.
Прийнято рішення щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він

16 листопада 2018 року приблизно о 15 годині в підземному переході за адресою:

м. Київ, площа Майдан Незалежності, діючи повторно, підійшов позаду до ОСОБА_8 та, скориставшись його неуважністю, з кишені таємно викрав чоловічий гаманець коричневого кольору, в якому знаходилась банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та гроші в сумі 2 500 гривень. У цей час дії ОСОБА_6 були викриті потерпілим, після чого ОСОБА_6 , діючи відкрито, ігноруючи вимоги потерпілого зупинитись і повернути викрадені речі, втік з місця вчинення кримінального правопорушення в напрямку станції метро «Майдан Незалежності». У подальшому ОСОБА_6 було затримано свідками та працівниками поліції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат

ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення права на захист, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, просять скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Зазначають про те, що після затримання 16 листопада 2018 року в порушення вимог ст. 208 ч. 4, ст. 213 ч. 4 КПК України ОСОБА_6 , який є неграмотним та має психічні розлади, протягом тривалого часу не були роз`яснені права, у тому числі мати захисника, і його затримання в порядку ст. 208 КПК України, допит та вручення підозри відбувалось без участі захисника. Указують на те, що судом не були допитані потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 , який був очевидцем подій, ОСОБА_6 не були проведені судово-психіатрична та соціально-педагогічна експертизи, на вимогу сторони захисту не вилучались і не досліджувались відеозаписи з камер спостереження підземного переходу та вестибюлю станції метро «Майдан Незалежності». Даючи свою оцінку доказам у кримінальному провадженні, захисник зазначає, що суд безпідставно поклав в основу обвинувачення показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки вони не були очевидцями події.
Заперечень на касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника

ОСОБА_7 від учасників судового провадження не надходило.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні висловили доводи на підтримання своїх касаційних скарг та просили їх задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні вважав касаційні скарги засудженого та його захисника необґрунтованими і просив їх залишити без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Доводи касаційних скарг про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є обґрунтованими.
У апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 та в його інтересах захисник ОСОБА_7 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення права на захист, просили скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити виправдувальний вирок.

Серед доводів апеляційних скарг обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 , у тому числі, зазначали про те, що: - винуватість ОСОБА_6 не доведено, інкриміноване кримінальне правопорушення він не вчиняв; - в ході досудового розслідування не були проведені слідчі експерименти з потерпілим та свідками, не вилучено відеозаписи з камер відеоспостереження з підземного переходу та вестибюлю станції метро «Майдан Незалежності»; - порушено право на захист ОСОБА_6 під час затримання та повідомлення про підозру; - не проведено психолого-психіатричну експертизу, оскільки ОСОБА_6 має психічні розлади; - протокол затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України є недопустимим доказом, оскільки понятими були працівники поліції; - показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 також є недопустимими доказами, оскільки вони не були очевидцями події і як працівники поліції є заінтересованими особами; - судом першої інстанції розглянуто кримінальне провадження без потерпілого ОСОБА_8 , якого не викликано в судове засідання та не допитано, а також не допитано ключового свідка очевидця подій ОСОБА_9 .

Суд апеляційної інстанції не перевірив такі доводи апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, порушення права на захист, не надав на них мотивованих відповідей з урахуванням практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, не навів належного їх обґрунтування з посиланням на конкретні матеріали кримінального провадження, обмежившись при цьому загальними формулюваннями і висновками та формально зазначивши, що такі доводи є безпідставними.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК України при розгляді апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 і дійшов передчасного висновку про законність вироку суду першої інстанції щодо

ОСОБА_6 .
Отже, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, що у відповідності з вимогами ст. 438 ч. 1 п. 1 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 задоволенню частково.
При новому розгляді апеляційному суду необхідно врахувати наведене, судовий розгляд здійснити відповідно до вимог КПК України із дотриманням прав та законних інтересів усіх учасників судового провадження та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Інші доводи касаційних скарг про незаконність засудження ОСОБА_6 та недопустимість доказів підлягають перевірці і з`ясуванню при новому розгляді в суді апеляційної інстанції.
Беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах «Едуард Шабалін проти Росії» (рішення ЄСПЛ від 16 жовтня 2014 року) та «Руслан Яковенко проти України» (рішення ЄСПЛ від 04 вересня 2015 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_6 , з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, ураховуючи особливості касаційного розгляду, передбачені главою 32 КПК України, та обмежені можливості щодо повноцінного розгляду і вирішення цього питання в межах процедури касаційного перегляду, Верховний Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_6 під вартою на строк, мінімально необхідний для вирішення вказаного питання судом апеляційної інстанції, який у будь-якому разі не може перевищувати 60 днів.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката

ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 14 вересня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
ОСОБА_6 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, але не більш ніж на 60 днів.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3