ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1979/21 Справа № 202/1709/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в
с. Коломійцеве Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2014 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні № 000659,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

прокурора ОСОБА_9 (в режимі в/конференції)
підозрюваного ОСОБА_5 (в режимі в/конференції)
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року застосований до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 12 годині 40 хвилин 28 січня 2022 року.
Слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання підтверджено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень; що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, здійснювати вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чи знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення
В апеляції з урахуванням доповнень:
- захисники просить ухвалу слідчого судді скасувати та не застосовувати жодного запобіжного заходу.
В обґрунтування посилаються на порушення підсудності, оскільки ГУНП в Дніпропетровській області є юридичною особою, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває в межах територіальної юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, а тому сторона захисту заявляє, що сам розгляд вказаного клопотання Індустральним районним судом м. Дніпропетровська по суті є недопустимим та таке клопотання задоволенню не підлягає.
Посилаються на необґрунтованість підозри, відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказують на те, що ОСОБА_5 , має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з батьками та своїм неповнолітнім сином, має право власності у цьому житлі, раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, окрім цього, має ряд хронічних захворювань, загострення яких неможливо лікувати в умовах установ виконання покарань, що може призвести до хронічних наслідків.
Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі не є досить переконливими для задоволення його апеляції з огляду на таке.
Так, 21 вересня 2021 року до ЄРДР за № 000659 внесені відомості про вчинення, в тому числі, ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, 23 листопада 2021 року внесені відомості щодо, в тому числі, ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 255 КК України.

30 листопада 2021 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та в той же день останнього було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується наданими матеріалами проведених у кримінальному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій: спостереження за особою, спостереження за річчю, спостереження за місцем, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо, -відеоконтроль особи, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та іншими даними наявних в матеріалах долучених до клопотання.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, вчинених проти громадської безпеки та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та проти здоров`я населення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна.
Враховуючи, що ОСОБА_5 не має доведеного джерела доходу, непрацевлаштований, а тому може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання. Також існують ризики знищення речових доказів, які на теперішній час не встановлені слідством, незаконного впливу на інших підозрюваних у кримінальному правопорушенні та свідків, оскільки наявні вагомі докази в підозрі щодо його участі в злочинній організації досить тривалий час і на даному етапі досудового розслідування встановлюються особи причетні до вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів та свідки.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Щодо посилання в апеляції на наявність в ОСОБА_5 на утриманні його неповнолітнього сина та позитивної характеристика , хоча і має місце проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ризиків.
Крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Доводи апеляційної скарги захисника про порушення правил територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки під час розгляду клопотання враховуються конкретні обставини провадження, при цьому місце розташування СУ ГУНП в Дніпропетровській області територіально відноситься до Індустріального району м. Дніпра та в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, тому слідчим суддею не допущено порушень положень ч. 2 ст. 199 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Зазначена позиція також не суперечить ухвалам Верховного Суду від 18.05.2020 року у справі № 607/5480/20 та від 23 квітня 2020 року у справі № 607/4214/20, якими визначалася підсудність за місцезнаходженням органу досудового розслідування, а тому наявність інших позицій в інших провадженнях та за інших обставин не свідчить про порушення вимог підсудності в зазначеному провадженні.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_11 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4