ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 617/133/17 Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1902/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Білий Колодязь, Вовчанського району, Харківської області, громадянин України, українець, військовозобов`язаний, освіта професійно-технічна, неодружений, працюючий в ТОВ «ТРАНССЄРВІС» м. Харків, на посаді електрогазозварювальника, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2010 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
- за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 04 липня 2011 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 3 роки;
- за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09 липня 2012 року за ч.2 ст.185, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. 25.07.2014 звільнений з Державної установи «Холодногірської виправної колонії № 18» відповідно до ст.2 Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року,
визнаний винним та засуджений:

-за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Цим же вироком постановлено на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 січня 2017 року до 12 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 19 липня 2015 року біля 03 год. 00 хв. маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно через паркан зі сторони городу проник на територію домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , де в подальшому через незачинене вікно незаконно проник до будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2 400 грн 00 к. та 2 000 російських рублів (курс рубля Росії по відношенню до української гривні за офіційним курсом Національного банка України станом на 19 липня 2015 року становить: за 100 рублів Росії - 38,607 грн. У перерахунку до української гривні 2000 рублів Росії становить 772,14 грн.), які знаходились в серванті на полиці, після чого із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 3 172 грн 14 к.
Крім цього, 24 липня 2015 року біля 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 , повторно, з метою таємного викрадення чужого майна, через паркан проник на територію домоволодіння ОСОБА_8 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де переконавшись у тому, що його злочинні дії залишаться непоміченими сторонніми особами, розбивши вікно проник до будинку, де з полиці серванта з гаманця, таємно викрав грошові кошти в сумі 153 грн 00 к. Однак, під час вчинення ОСОБА_7 злочинних дій його помітила господар домоволодіння ОСОБА_8 , яка в цей час прийшла додому та намагалася зупинити обвинуваченого. Проте, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії були помічені потерпілою, бажаючи досягти свого злочинного наміру, діючи умисно, відкрито заволодів грошовими коштами та втік з викраденим майном з місця скоєння злочину, виплигнувши через вікно будинку. Таким чином, ОСОБА_7 відкрито викрав з житлового приміщення 153 грн 00 к., чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
До початку апеляційного розгляду прокурор відмовився від своєї апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок щодо нього, знизити призначене покарання до 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування посилається на те, що до арешту він працював, платив податки, вів чесний образ життя; одружений, має на утриманні малолітнього сина, який потребує його допомоги.

Просить застосувати до нього положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати йому строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі з 01.03.2021 року до набрання вироком законної сили.

Водночас вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано кваліфіковані його дій за ст.186 КК України, оскільки враховуючи наявні докази в матеріалах справи за даним епізодом переглядаються дії відповідні до ст.185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд першої інстанції обґрунтовано вирішив, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Апеляційні доводи обвинуваченого, що судом першої інстанції необґрунтовано кваліфіковані його дій за ст.186 КК України, оскільки враховуючи наявні докази в матеріалах справи за даним епізодом переглядаються дії відповідні до ст.185 КК України, були предметом розгляду у суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам. Зазначені доводи обвинуваченого гуртуються на припущеннях та не узгоджуються з іншими доказами у справі, зокрема показаннями потерпілої, свідків.

Так, відповідно до показів наданих в суді першої інстанції:

- Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що ввечері 24 липня 2015 року вона разом з подругою ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_9 підійшли до будинку ОСОБА_8 . Відкривши калитку до свого подвір`я, вона зайшла у двір і відразу побачила через вікно свого будинку того ж самого хлопця - ОСОБА_7 , який знаходився всередині житла, оскільки світло в кімнаті було увімкнене. Злякавшись, потерпіла закричала, після чого ОСОБА_7 виплигнув через вікно з будинку та побіг в іншу сторону двору, оскільки за двором стояли ОСОБА_10 . Обвинуваченого вона впізнала по обличчю та блакитній сорочці, оскільки саме в ній той був у клубі. Зайшовши до свого житла, вона побачила, що було викрадено грошей у сумі 153 грн 00 к.

- свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , які суду пояснили, що 24 липня 2015 року в вечірній час вони утрьох дійшли до будинку, де проживає ОСОБА_8 , яка попросила їх зачекати, доки вона зайде до будинку. ОСОБА_8 зайшла на подвір`я і відразу закричала. В цей час в будинку було включено освітлення і вони побачили через вікно ОСОБА_7 . Обвинувачений виплигнув через вікно і побіг, її чоловік намагався його наздогнати, однак йому завадила собака ОСОБА_8 . Потім вони з чоловіком допомогли потерпілій зайти до будинку, остання прийняла ліки та зателефонувала до поліції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого в заподіянні відкритого викрадання чужого майна (Грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, що встановлені судом і детально викладені у вироку, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні показаннях обвинуваченого, потерпілої та свідків.

Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 186 КК України, його позиція спростовується також зібраними по справі доказами - дослідженими в судовому засіданні відеозаписом, письмовими доказами по справі, а саме:

- протоколом огляду місця події від 24.07.2015, який проводився в 16 год. 25 хв. та закінчено в 16 год. 45 хв. Місцем огляду є територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 . Під час огляду домоволодіння ОСОБА_8 було виявлено два відбитки пальців рук на підвіконнику з внутрішньої сторони будинку, у вітальні (т.1 а.с.83-85). Огляд місця події проводився 24 липня 2015 року, в світлу пору дня - (перший епізод), в цей час ОСОБА_7 другий раз ще не проникав в дане житлове приміщення - (другий епізод - 24.07.2015 о 23.30);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 23 від 29.07.2015 відповідно до якого слід ділянки долоні руки, який відкопійований на відрізок прозорої липкої стрічки під час огляду місця події від 24.07.2015 року по факту крадіжки грошей 2 400 грн 00 к. та 2 000 російських рублів (епізод від 19.07.2015 року) з приміщення будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.94-98).

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29 липня 2015 року в якому зазначено, що ОСОБА_8 вказала на те, що 24 липня 2015 року біля 22 год. 30 хв. ОСОБА_7 проник до її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де вчинив крадіжку грошових коштів (т.1 а.с.87);

- протоколом огляду місця події від 29.07.2015. Місцем огляду є територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 . Під час огляду домоволодіння було виявлено розбиту праву нижню шибку з середини кімнати (т.1 а.с.88-90);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 січня 2017 року з якого убачається, що ОСОБА_7 відмовився від надання будь-яких пояснень щодо подій, які мали місце 19 липня 2017 року. Щодо подій, що мали місце 24 липня 2015 року вказав, що він біля 22 год. 30 хв. проходив повз будинок АДРЕСА_1 . Побачивши у дворі металеві труби вирішив їх роздивитись, а після того як побачив, що в будинку не горить світло та переконавшись, що господарів вдома немає, розбив віконне скло та проник до будинку, звідки з серванту, який знаходився у залі викрав грошові кошти у розмірі біля 200 грн 00 к. Грошові кошти поклав до кишені штанів та в цей час почув звук відкриття калитки та вискочив через розбите ним вікно (т.1 а.с.165-171). При проведенні вказаної слідчої дії, в присутності понятих, захисника ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно він в той вечір викрав грошові кошти з житла потерпілої ОСОБА_8 .

У колегії суддів відсутні підстави ставити під сумнів показання потерпілої та свідків, які були отримані судом безпосередньо під час судового розгляду за участю сторони захисту. Крім того, апеляційна скарга обвинуваченого не містить будь-яких об`єктивних даних, які б ставили ці показання потерпілої та свідків під сумнів.

Поряд з цим, відповідно до роз`яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Отже, версія та доводи обвинуваченого про незгоду з оскаржуваним вироком суду першої інстанції в частині кваліфікації його дій за ч.3 ст.186 КК України, а також щодо суперечливості та відсутності достовірних доказів на підтвердження його вини, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту.

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, їх належність та допустимість визнана судом.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то воно цілком відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки призначаючи покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого та призначив йому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд при призначенні ОСОБА_7 покарання діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 скоїв тяжкі злочини, за вчинення яких передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, раніше судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, скарг від сусідів не надходило, спиртні напої не вживає (т.2 а.с.101), працює в ТОВ «ТРАНССЄРВІС» на посаді електрогазозварювальника, за місцем роботи характеризується позитивно (т.2 а.с.160), неодружений, заподіяну кримінальним правопорушенням потерпілому шкоду не відшкодував.

Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного обвинувального вироку, не вбачається.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) та зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.03.2021 року по 18.11.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: