Справа № 606/1713/21
УХВАЛА
іменем України
20 грудня 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
під час підготовчого судового засідання в залі суду по об`єднаному кримінальному провадженні №0000135 від 25 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 185 КК України, -за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває об`єднане кримінальне провадження №0000135 від 25 липня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3ст. 185 КК України
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлюючи міру покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, , тобто ризики визначені при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати.
Захисник ОСОБА_5 , та обвинувачений покладались на розсуд суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 27 липня 2021 року ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16.08.2021 року залишено без змін, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 17.09.2021 року запобіжний захід продовжено до 15 листопада 2021 року, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11.11.2021 року запобіжний захід продовжено до 09 січня 2022 року.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.331КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З метою правильного вирішення питання продовження строків тримання під вартою суд має встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Діянням ОСОБА_3 , надана правова кваліфікація за частиною 3 ст. 185 КК України.
Необхідно звернути увагу, що обвинувальний акт направлено до суду, призначено підготовче судове засідання, проте докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.
Враховуючи вищенаведене та направлений до суду обвинувальний акт суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності суд приходить до наступного:
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від від трьох до шести років.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Враховуючи вищенаведене,та те, що обвинувачений ОСОБА_3 ніде не працює, офіційних доходів не отримує, не одружений, на утриманні осіб не має, що свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків, суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачений зможе переховуватись від суду.
Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Незважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування завершене і стороні захисту відкрито матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи вимогу кримінального процесуального законодавства України щодо безпосереднього дослідження доказів вважає, що доводи сторони обвинувачення про можливість впливу на свідків не є необґрунтованими.
Суд вважає, що посилання прокурора на те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, знайшли своє підтвердження, оскільки після оголошення підозри у кримінальному провадженні №0000135 від 25 липня 2021 року, ОСОБА_3 оголошено підозру у вчиненні ще двох кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, обвинувальні акти по яких направлено до суду
На думку суду вищеперелічені ризики не відпали, продовжують існувати та виправдовують утримання обвинуваченого під вартою, як виключну міру запобіжного заходу. Обставин, які б передбачали застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 . Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 199, 314, 315 КПК України,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 17 лютого 2022 року.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, направити до Чортківського СІЗО.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині вирішення продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1