УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000006 та №0000164 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солотвино Тячівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого : 20.08.2020 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 1, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком три місяці, звільненого 29.09.2020 по відбуттю строку покарання

- обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5 ( в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.11.2021 ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 19.07.2021 до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просять вирок змінити та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 , наводячи аналогічні доводи, вважають, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з суворістю призначеного покарання.

Зазначали, що суд першої інстанції неналежно оцінив досудову доповідь органу пробації, не взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, не врахував обставини, які дають підстави для призначення ОСОБА_5 покарання без позбавлення волі, а саме: визнання вини, сприяння розкриттю злочинів, щире каяття.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить взяти до уваги, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, зокрема, має дружину ОСОБА_8 , яка має інвалідність, має на утриманні 4 дітей, також має батьків похилого віку, які мають ряд тяжких хронічних захворювань, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Просив врахувати, що він вчинив злочини внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин, що є обставиною, яка пом`якшує покарання.

На думку сторони захисту, з урахуванням особи ОСОБА_5 , суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити йому менш суворе покарання.

Захисник та обвинувачений вважають, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства та просять призначити йому покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, 30.12.2020, близько 13:25 год, виконуючи роботи з ремонту меблів по найму за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи в одній з кімнат квартири, повторно вчинив таємне викрадення майна ювелірних виробів, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 39 292,50 грн.

20.03.2021 - 21.03.2021 (точного часу під час досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу господаря ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ювелірні вироби. З викраденим майном ОСОБА_5 з місця події зник та в подальшому реалізував викрадене в ПТ «Докредит», спричинивши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в сумі 7 850,68 грн.

13.04.2021, близько 12:00, ОСОБА_5 перебуваючи в магазині «Околиця», що розташований за адресою: вул. 13-го Партз`їзду, 54-д, м.Первомайськ Миколаївської області, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» моделі A30s, з сім картами та чохлом, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду в сумі 4 568,00 грн.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчинені інкримінованих йому злочинів за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. В цій частині вирок апелянтами не оскаржується.

Що стосується доводів апелянтів про призначення ОСОБА_5 занадто суворого покарання, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжкими; дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо; у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває; має середню освіту, не працює, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей; раніше судимий за корисливі злочини.

Крім того, суд врахував висновки досудової доповіді, згідно з яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, і що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе у винятковому порядку.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції визнав щире каяття; обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. 65-67 КК України, до позбавлення волі у розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, та який не є максимальним. Тому немає підстав вважати призначене покарання занадто суворим, як зазначають апелянти.

Рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В апеляційних скаргах ставиться питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Проте, підстави для цього відсутні.

Статтею 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 хоча і вчинив кримінальні правопорушення, які, відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких, але має непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, звільнившись по відбуттю строку покарання 29.09.2020, через нетривалий час, знову вчинив аналогічні кримінальні правопорушення. Тобто жодних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на обставини, які, на його переконання, стали підґрунтям для вчинення даного злочину є такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з такого. Так, апелянт зазначає, що вчинив даний злочин через збіг тяжких особистих сімейних обставин. Однак, це не може бути виправданням вчиненого та бути безумовною підставою для пом`якшення покарання.

Є безпідставними твердження ОСОБА_5 про наявність у нього 4 дітей та дружини, яка має інвалідність, оскільки такі дані в матеріалах кримінального провадження відсутні.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання. За такого, є вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 листопада 2021 року щодо ОСОБА_5 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 Чебанова ОСОБА_12