Справа №760/3307/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000259 від 23 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2022 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту (заборону відчуження) на об`єкт нерухомого майна: квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000259, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до положень Конституції України та Кримінально-процесуального кодексу України Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва здійснюється організація і процесуальне керівництво вказаним досудовим розслідуванням.

Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлих громадян ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлим, у яких відсутні родичі.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Поховання здійснено на підставі дозволу на видачу трупа Солом`янської окружної прокуратури м. Києва №(10-59)982-вих-21 від 18.12.2021 року. Його дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, номер актового запису про смерть №25158 від 09.11.2021 року.

Згідно інформації КП КМР «Київське міського бюро технічної інвентаризації» квартира, яка розташована, за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14.04.1998 року.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на зазначений об`єкт нерухомості, право власності не зареєстровано.

Крім того, за вказаною адресою згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва станом на 28.12.2021 року зареєстровані померлі.

Відповідно до інформації наданої Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) розірвання шлюбу, народження дітей, зміну імені відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не виявлено.

Таким чином, досудовим розслідуванням осіб, з якими померлі ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 перебувають в родинному зв`язку на даний час, не встановлено.

Згідно інформації зі Спадкового реєстру заповіти від імені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не зареєстровані.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Проте, наявні особи, які стверджують що перебувають з померлими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в родинних відносинах.

З огляду на викладене, внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (попередня кваліфікація).

Враховуючи вищевикладене, постановою про визнання предметів в якості доказів процесуальним керівником у кримінальному провадженні вищезазначена квартира визнана речовим доказом.

З метою попередження можливого неправомірного заволодіння та подальшого відчуження об`єкту нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належатиме територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, або законним спадкоємцям померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , виникла необхідність, у накладенні арешту на вище вказане майно.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що майно, на яке він просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

СВ Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000259 від 23 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Солом`янською окружною прокуратурою м. Києва отримано інформацію щодо можливого замаху на шахрайське заволодіння в особливо великих розмірах невстановленими особами, спадковим майном померлих громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в тому числі об`єктом нерухомості, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності померлим, у яких відсутні родичі.
Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів, до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення внесені відомості, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
Постановою прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 від 24.01.2022 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на яку просить накласти арешт прокурор, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000259 від 23 грудня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.
До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_2 ,шляхом заборони відчуження.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1