Справа № 180/2194/18
У Х В А Л А

іменем України

05.01.2022 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у обєданому кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000691 від 09.09.2017 р., №0000381 (№0000525) від 14.06.2018 р. та №0000526 від 14.08.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, який на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів не має, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 28.09.2007 Московським районним судом м.Харкова за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 20.12.2004, остаточне покарання позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 28.10.2008 Дзержинським районним судом м.Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст.391 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 місяців за вироком Московського районного суду м.Харкова від 28.09.2007, остаточне покарання позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- 31.05.2017 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.309, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Томаківського районного суду Дніпропетровської області знаходиться матеріали обєднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000691 від 09.09.2017 р., №0000381 (№0000525) від 14.06.2018 р. та №0000526 від 14.08.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обраний у виді тримання під вартою на підставі постанови Верховного Суду України від 21.10.2020 року.

12.11.2021 року винесено ухвалу Томаківським районним судом Дніпропетровської області про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 10.01.2022 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки строк тримання закінчується 10.01.2022 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження у відношенні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що на даний час продовжують існувати передбачені пп.1,3,5 ст.177 КПК України, ризики щодо невиконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник проти даного клопотання заперечує, та просить застосувати до обвинуваченого більш мякий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, наприклад, у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу обраного строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений знаходячись на свободі може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, а також може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховування від суду, підтверджується тим, що ОСОБА_6 вчинив ряд злочинів, в т.ч. і тяжких, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.310, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, під час іспитового строку за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 31.05.2017, за яким його вже засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст.309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Загроза суворої кримінальної відповідальності може спонукати ОСОБА_6 переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

В діях ОСОБА_6 також вбачається рецидив кримінальних правопорушень, постійного місця роботи або навчання не має, на утриманні неповнолітніх, або інших осіб , які потребують догляду також немає, що свідчить на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

Наявність ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_6 вчинив корисливо-насильницький злочин - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що вказує на зухвалий характер його дій, і у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, надасть йому змогу впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору та судді.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, повторно вчинив ряд кримінальних правопорушень під час іспитового строку.

Здобуті достатні докази про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень свідчить про реальну небезпеку з боку ОСОБА_6 для оточуючих його людей, яка полягає в спрямованості його свідомості на вчинення злочинної діяльності, що обумовлено відсутністю постійних джерел доходів.

Отже, будь-який інший запобіжний захід окрім тримання під вартою, не може запобігти вищевказаним ризикам.

Відповідно до ст.178 КПК України суд враховує наступні обставини при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність постійного місця роботи або навчання.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Окрім того, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливо, враховуючи те, що він раніше судимий, та обвинувачується у вчиненні злочинів, за який законом передбачено у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, отже дотримується обовязкова умова обрання даного запобіжного заходу , передбачена п.5 ч.2 ст.183 КПК України.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 діб.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що ризики не зменшились, мета та підстави, що стали обставиною для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є й надалі актуальними, суд приходить до висновку про необхідність продовжити строк застосування запобіжного заходу в межах строку, визначеного законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177,178,182,183,187,199,331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000691 від 09.09.2017 р., №0000381 (№0000525) від 14.06.2018 р. та №0000526 від 14.08.2018 р. стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 05.03.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

05.01.2022