Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/52/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2022 року м. Кропивницький
Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури ОСОБА_12 про накладення арешту на майно - насіння зерна соняшника, вагою 316 кг., вилучене під час огляду місця події, яке належить потерпілому ОСОБА_13 із забороною розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвалою слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року у задоволенні вказаного клопотання про арешт майна відмовлено.
Відмовляючи у накладенні арешту, слідчим суддею в обґрунтування прийнятого рішення зазначено, що слідчим не вказано, яке саме завдання забезпечення кримінального провадження, визначене ч.1 ст.170 КПК України може мати арешт, оскільки саме заборона у виді користування зерном насіння соняшнику може призвести до його псування, пошкодження чи знищення в силу того, що вказане майно є таким, що потребує спеціальних умов для зберігання та не підлягає тривалому зберіганню. Крім того, слідчим не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності потерпілого на належне йому майно завданням кримінального провадження.
В апеляційній скарзі прокурор просить поновити пропущений строк на оскарження ухвали слідчого судді, а за наслідком розгляду просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на насіння соняшнику, яке вказано у клопотанні.

В обґрунтування поважності пропуску на апеляційне оскарження прокурор зазначає, що копія ухвали Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.12.2021 до Бобринецького відділу Знам`янської окружної прокуратури не направлялась, про її наявність стало відомо лише 27.01.2022.

Враховуючи наведене, прокурор вважає, що строк подачі апеляційної скарги на вказану ухвалу слідчого судді пропущений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор зазначає, що ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, необхідність накладення арешту на майно слідчий пов`язує з проведенням досудового розслідування кримінального провадження за фактом таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення в інше приміщення, крім того, обов`язком дотримання принципу, передбаченого ч 2 ст. 9 КПК України, відповідно до якого слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, а також нормою, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, відповідно до якої у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Відтак, визначення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням можливе шляхом проведення товарознавчої експертизи із наданням для дослідження речових доказів.

Крім того, вилучені предмети могли зберегти на собі сліди вчиненого злочину, а тому зафіксувати їх та в подальшому використати в якості доказів у кримінальному провадженні, забезпечивши при цьому їх належність та допустимість, а також доступність учасникам кримінального провадження, можливо лише шляхом їх зберігання та використання органом досудового розслідування за місцем його розташування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Таким чином достатньо підстав вважати, що вилучені в ході огляду місця події предмети ( мішки з насінням соняшника , вагою 316 кг.) могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

Разом з цим ст. 170 КПК України не вказано про наявність чи відсутність спеціальних умов зберігання для різного виду майна щодо якого буде застосовано арешт, у тому числі слідчим суддею не з`ясовано про наявність чи відсутність спеціальних умов зберігання щодо насіння соняшнику, яке в свою чергу є речовим доказом, про що вказує в своїй ухвалі слідчий суддя, що в свою чергу є порушенням п.2 ч.1 ст. 372 КПК України.

Таким чином, у порушення вимог ст.ст.22, 170, 372 КПК України, слідчий суддя під час постановлення ухвали надав свою оцінку щодо накладення арешту на майно, без посилання на положення закону.

Враховуючи вищенаведене, вважає, що Бобринецьким районним судом при розгляді кримінального провадження допущено порушення вимог ст.ст.22, 170, 372 КПК України, що є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника адвоката ОСОБА_9 , який заперечив щодо задоволення апеляційних вимог, вивчивши матеріали провадження та матеріали кримінального провадження надані прокурором, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів клопотання, ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.12.2021 було постановлено без участі прокурора. Даних, які б свідчили про направлення копії вказаного судового рішення прокурору у матеріалах клопотання немає.

З апеляційних доводів прокурора убачається, що про наявність даної ухвали слідчого судді йому стало відомо 27.01.2022, а апеляційну скаргу подав 28.01.20220, тобто наступного дня, тому колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, в провадженні СВ відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР №0000209 від 29.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 29.12.2021 до відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області звернувся з заявою громадянин ОСОБА_14 , в якій повідомив, про те, що в ніч на 29.12.2021 невідома особа, через вікно проникла до нежилого двоповерхового квартирного будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який використовується як складське приміщення, звідки таємно викрала близько 300 кг. належне ОСОБА_13 насіння соняшника, чим завдала майнової шкоди останньому на суму близько 4500 гривень.

В ході огляду місця події, проведеного 29.12.2021 на ділянці місцевості біля домоволодіння АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_8 , причетність якого встановлена в ході проведення оперативно-розшукових заходів, добровільно видав дев`ять поліпропіленових мішків білого кольору, наповнених насінням соняшнику, горловини кожного з яких зв`язані поліпропіленовими зав`язками, які в подальшому вилучено.

29.12.2021 року в ході проведення зважування вилучених мішків, встановлено їх наступні вагові показники: 1 36 кг., 2 34 кг., 3 38 кг., 4 33 кг., 5 35 кг., 6 34 кг., 7 37 кг., 8 33 кг., 9 36 кг. Загальна вага насіння соняшнику у дев`яти мішках склала 316 кг.

29.12.2021 року вищевказані вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000209 від 29.12.2021 та передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області.

В межах вказаного кримінального правопорушення старший слідчий СВ відділення поліції №3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно - насіння зерна соняшника, вагою 316 кг., вилучене під час огляду місця події 29.12.2021 на ділянці місцевості біля домоволодіння АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження та користування вказаним майном у зв`язку з потребою його збереження, як речового доказу, визначення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого обґрунтовано зазначила, що слідчий належним чином не обґрунтував необхідності арешту майна. Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки слідчим в порушення ст. ст.171, 173 КПК України, належним чином не оцінено та необґрунтовано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власників.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Крім того, було встановлено у судовому засіданні, апеляційного суду, що по даному кримінальному правопорушенні жодній особі підозру пред`явлено не було, та було визначено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням шляхом проведення судової-товарознавчої експертизи, висновки якої містяться в матеріалах кримінального провадження.

Таким чином, наразі відсутні підстави на які посилається слідчий у своєму клопотанні та прокурор в апеляційній скарзі, оскільки не доведено необхідність такого арешту, також не доведено наявність ризиків: можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 117, 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_10 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року.
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30 грудня 2021 року про відмову у накладенні арешту майно без змін.
Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4