Справа № 375/1477/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 міста Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0002291 від 25.09.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

виконувач обов`язків начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 та угода про визнання винуватості.

Так встановлено, що 25.09.2021 приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_3 знаходився за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , де вживав алкогольні напої. При цьому останній маючи образу на свою колишню дружину ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що остання на даний час проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_8 та достовірно знаючи, що останній має у користуванні автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, 2011 року випуску, з мотивів ревнощів, вирішив пошкодити зазначений автомобіль запаливши його.

Так, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з мотивів ревнощів та образи, передбачаючи суспільну небезпечність своїх дії та їх наслідків, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до підсобного приміщення за місцем свого проживання, де відшукав пусту пластикову ємність, в яку з бензокоси злив суміш бензину та моторного мастила, та відшукавши в підсобному приміщенні ганчірку, взявши їх в руки, пішов до місця проживання колишньої дружини ОСОБА_7 .

Зайшовши на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , де знаходився автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 поклав на його капот ганчірку, яку він приніс з собою та облив її сумішшю бензину та моторного мастила, яка містилася в пластиковій ємності, після чого запалив ганчірку запальничкою. Побачивши, що ганчірка загорілася великим полум`ям та впевнившись, що воно не згасне, ОСОБА_3 місце злочину залишив та пішов до місця свого проживання.

В результаті пошкоджень вогнем, автомобілю марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , завдані механічні пошкодження, в наслідок чого власнику автомобіля ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода на загальну суму 4951 грн. 15 коп.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікувати за ч. 2 ст. 194 КК України, а саме за умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Зазначена кваліфікація повістю узгоджується зі сталою судовою практикою, яка викладена у постанові ККС ВС у справі № 536/621/16-к (провадження № 51-3166км20) відповідно до вказаної правової позиції зазначено, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України, характеризується діями, які полягають у знищенні чи пошкодженні майна, наслідками у вигляді шкоди у великих розмірах і причинно-наслідковим зв`язком між указаними діями та наслідками.

Знищення або пошкодження чужого майна може бути здійснене у будь-який спосіб. При цьому умисне знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом утворює кваліфікований склад цього злочину і потребує кваліфікації за ч. 2 ст. 194 КК України.

Так, зазначена норма передбачає відповідальність за «те саме діяння, вчинене шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом, або заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, або спричинило загибель людей чи інші тяжкі наслідки».

Словосполучення «те саме діяння», вжите в диспозиції ч. 2 ст. 194 КК України, вказує на те, що до діяння, передбаченого цією статтею, слід відносити тільки знищення (пошкодження) майна, а шкода у великих розмірах є наслідком, який виступає криміноутворюючою ознакою лише для ч. 1 ст. 194 КК України, і не є необхідною для кваліфікації за ч. 2 цієї статті. При кваліфікації випадків умисного знищення чи пошкодження майна шляхом підпалу, вибуху чи іншим загальнонебезпечним способом (ч. 2 ст. 194 КК України) розмір спричиненої майнової шкоди не має правового значення.

Обов`язковою характеристикою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є не наслідки (шкода у великих розмірах), а саме діяння (спосіб вчинення), оскільки воно в цьому випадку має більшу суспільну небезпеку порівняно зі шкодою у великих розмірах.

25.11.2021 під час досудового слідства відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між виконувачем обов`язків начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 25.11.2021.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 194 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 2 ст. 194 КК України у зазначеному діянні. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 194 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставин, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме, що останній раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, розлучений, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, але заробляє на життя шляхом надання послуг у сфері будівництва, має місце реєстрації та фактичне місце проживання, а також молодший сержант запасу ОСОБА_3 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 08.02.2016 по теперішній час, тобто обвинувачений має міцні соціальні зв`язки.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке. Відповідно до ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувачений акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду та розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім цього суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, статтями 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду від 25.11.2021 про визнання винуватості, укладену між виконувачем обов`язків начальника Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.11.2021 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта на загальну суму 3089,16 гривень (три тисячі вісімдесят дев`ять гривень 16 копійок).

Речові докази по справі, а саме фрагмент обвугленої тканини блакитно-сірого кольору, зданий за квитанцією № 133 від 15.11.2021, пластмасову ємкість об`ємом 5 л. з написом на стороні «Yuko» та гіпсовий зліпок сліду підошви взуття, зданий за квитанцією № 132 від 15.11.2021, а також чотири паперових конверти зі зразками ґрунту, п`ять паперових конвертів з фрагментами обвугленої тканини, запальничку, які здані за квитанцією № 131 від 15.11.2021 до камери зберігання речових доказів у відділення поліції № 1 Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Мобільний телефон марки «Tecno Pop4» фіолетового кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , залишити у останнього, як у власника майна.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Крім того обвинуваченому роз`яснюються вимоги ст. 376 ч. 3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_10