Справа № 127/1493/21
Провадження №11-кп/801/313/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
за участі: прокурора ОСОБА_6
та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2022 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 303 КК України, ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 303, ч.3 ст. 303 КК України.

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурором було подано письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , яке мотивоване тим, що обвинувачена обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, є організатором та лідером організованої групи, не має постійного місця проживання, роботи, будь-яких законних джерел доходів та ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні їй запобіжного заходу, продовжують існувати.

Суд знайшов обґрунтованими доводи прокурора, а тому ухвалою від 3 лютого 2022 року продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 3 квітня 2022 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно її підзахисної запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України належними доказами не підкріплено, просить врахувати що у ОСОБА_7 є постійне місце проживання у м. Вінниці та місце реєстрації у м. Маріуполі, а також те що обвинувачена утримується у слідчому ізоляторі більше, ніж півтора року та знаходиться на диспансерному обліку у Вінницькій міській медичній частині №1 з діагнозом Z-21, з 13.10.2020 отримує пожиттєву антиретровірусну терапію.

Апеляційний суд, розглянувши судове провадження відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, заслухавши захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , яка, не наполягаючи на виклику своєї підзахисної в судове засідання, підтримала апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, а також надані судом першої інстанції копію клопотання прокурора та копію ухвали суду від 03.02.2022, дійшов висновку, що апеляційні вимоги задоволенню не підлягають.

Нормами ч.2 ст. 331 КПК України визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів, санкція ч.3 ст. 303 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, обвинувачена не має постійного місця проживання, роботи, у неї відсутні законні джерела доходів, що свідчить про те, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання та його міру за вчинене, вона зможе переховуватись від суду. Також суд зазначив, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 зможе продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, оскільки свідки ще не допитані.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, немає.

Колегія суддів зазначає, що перебування обвинуваченої під вартою не перешкоджає їй отримувати пожиттєву антиретровірусну терапію.
Таким чином, обставин, які б перешкоджали обвинуваченій перебувати під вартою суд не встановив, які і не встановив обставин для обрання їй більш м`яких запобіжних заходів.
У низці рішень Європейського суду з прав людини, а саме, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Отже, продовження тримання обвинуваченої під вартою забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 3 лютого 2022 року, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4