Справа № 481/890/21
Провадж.№ 1-кп/481/19/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000028 від 03.03.2021 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачуються у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке знаходиться на стадії судового розгляду.
04.02.2022 року до суду звернувся прокурор ОСОБА_3 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, обґрунтувавши його тим, що ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були заявлені під час прийняття рішення про взяття його під варту, не зменшились, а судовий розгляд не закінчений.
На обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.Ухвалою слідчого судді від 04.03.2021 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали закінчився 30.04.2021 року, який у подальшому неодноразово продовжувався в ході досудового розслідування. Після передачі кримінального провадження до суду, ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.12.2021 року також продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого до 20.02.2022 року включно.
Прокурор мотивував клопотання тим, що на даний час строк тримання під вартою обвинуваченого, відповідно до ухвали суду від 23.12.2021 року закінчується 20.02.2022 року, водночас ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати, а судовий розгляд не закінчився. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому за вчинений злочин, з метою уникнення відповідальності, може залишити місце свого проживання та ухилитись від суду. Крім того, ОСОБА_4 , не одружений та не має міцних соціальних зв`язків, що свідчить про те, що останній може безперешкодно покинути місце свого проживання та переховуватися від суду. Також, під час досудового розслідування були допитані в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що обвинувачений їм погрожував, що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати, шляхом залякування свідків у кримінальному провадженні, не давати свідчення відносно нього. Крім зазначеного, прокурор вказав, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за злочини проти життя і здоров`я особи, а тому є ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Прокурор обґрунтував неможливість застосування до обвинуваченого інших, менш суворих запобіжних засобів, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, викладеними вище обґрунтуваннями, тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, суспільною небезпекою, зумовленою тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні, обґрунтував тим, що прокурором не доведено, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не перестали існувати.
Обвинувачений ОСОБА_4 також заперечував проти задоволення клопотання прокурора, повідомивши, що не має намірів покинути місце свого проживання та, через похилий вік, не зможе вчинити інше кримінальне правопорушення і вплинути на свідків.
Заслухавши обґрунтування клопотання прокурора ОСОБА_3 , заперечення щодо нього захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Частинами 1, 2 статті 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 1 цього Кодексу.
Згідно частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року по справі №1-28/2017 №1-р/2017 положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України, а тому визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 затриманий органами досудового розслідування 03.03.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 04 березня 2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30 квітня 2021 року.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2021 року включно.
Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 травня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26 липня 2021 року включно.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 22 липня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 вересня 2021 року включно.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 08 вересня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 06 листопада 2021 року включно.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 2 листопада 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31 грудня 2021 року включно.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2021 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 лютого 2022 року включно.
Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, у своїй більшості, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, передбачені пунктами 1 та 5 частини 1 статті 177 КПК України на даний час, не змінилися та не втратили своєї актуальності.
Разом з тим, в ході судового розгляду не підтверджений ризик незаконного впливу на свідків, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України оскільки при їх допиті в судовому засіданні не встановлені такі факти.
Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, кваліфікації злочину у вчинені якого ОСОБА_4 обвинувачується та співмірність можливого призначення останньому покарання, у випадку доведеності його винуватості.
Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Вік ОСОБА_4 , стан здоров`я і те, що останній, маючи постійне місце проживання, де проживає один, не має достатньо міцних соціальних зв`язків та обов`язків, які б стримували його, був неодноразово засудженим за вчинення кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я особи, приводять суд до висновку, що докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, ризики, що підозрюваний може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Щодо доводів захисника про відсутність ризиків, на які вказує прокурор, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
За таких обставин, враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у вищевказані справі, а також у справі «Едуард Шабалін проти Росії» від 16.10.2014 про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення, суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою щодо ОСОБА_4 , як такого, що достатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
З урахуванням викладеного, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику його переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, беручи до уваги, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів, без визначення застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за формулюванням обвинувачення є злочином, який спричинив загибель людини.
Керуючись вимогами ст. ст. 177, 183, 196, 197, 199, 350, 369-372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.
Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів з 04 лютого 2022 року до 04 квітня 2022 року включно .
Строк дії ухвали - 60 днів.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику ОСОБА_5 та спрямувати для виконання до ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".
Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 11:45 год. 10.02.2022 року в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному з 07.02.2022 року по 09.02.2022 року.

Суддя ОСОБА_1