Справа № 638/9271/16-к
Провадження № 1-р/638/5/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2022 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про роз`яснення порядку виконання вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.07.2016 відносно ОСОБА_3 ,-
встановив:
Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
01 грудня 2021 року до суду надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 , в якому вона просить роз`яснити порядок подальшого виконання вироку суду від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 . В обґрунтуванні зазначає, що Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 22 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки. На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. У зв`язку з порушенням засудженим іспитового строку, останнього було оголошено в розшук. Іспитовий строк сплив 22.07.2018, у зв`язку з чим, 23.07.2018 та 09.12.2020 до Дзержинського районного суду м. Харкова були направленні клопотання про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Ухвалами суду у задоволенні зазначених подань було відмовлено. 15.06.2020 засуджений ОСОБА_3 був розшуканий та знятий з розшуку. 09.12.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова було направлене подання для вирішення питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку. Ухвалою суду у задоволенні зазначеного подання було відмовлено. У зв`язку з викладеним та відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, п. 14 ст. 537 КПК України просить роз`яснити подальший порядок виконання вироку суду від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_3 .
Представник районного відділу пробації, прокурор в судове засідання не з`явились, про день, місце і час повідомлялись.
Дослідивши матеріали подання, суд надходить до наступних висновків.
Відповідно до ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ст.ст.11,13 КВК України органами виконання покарань є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, його територіальні органи управління, уповноважені органи з питань пробації.
Уповноважений орган з питань пробації у межах своїх повноважень забезпечує: здійснення нагляду за засудженими, звільненими від відбування покарання з випробуванням, звільненими від відбування покарання вагітними жінками і жінками, які мають дітей до трьох років; виконання покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських і виправних робіт; реалізацію пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням; проведення соціально-виховної роботи із засудженими, до яких застосовано пробацію; здійснення заходів з підготовки осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, до звільнення; направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання до виправних центрів у порядку, визначеному статтею 57 цього Кодексу; здійснення інших визначених законодавством заходів, спрямованих на виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень.
Заявником не наведено обставин, які б свідчили про наявність всякого роду сумнівів і протиріч, що виникають при виконанні вироку від 14.02.2019 року. При цьому Шевченківський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області фактично покладає на суд обов`язки визначити механізм подальших дій виконання уповноваженими органами з питань пробації судового рішення після закінчення іспитового строку засудженого, що не передбачено діючим законодавством України.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про роз`яснення порядку виконання вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.07.2016 відносно ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст.536, 537, 539 КК України, суд
постановив:
У задоволенні подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про роз`яснення порядку виконання вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 22.07.2016 відносно ОСОБА_3 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного сулу через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1