УХВАЛА
Іменем України

04.11.2021 Справа №607/19943/21 Провадження № 1-кс/607/6473/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кременецької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про відсторонення від посади під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001448 від 22.05.2018 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чортків Тернопільської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого лікарем акушером-гінекологом комунального неприбуткового підприємства «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, особи з третьою групою інвалідності, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України,

УСТАНОВИВ:
02.11.2021 старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001448 від 22.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 22.05.2018 до Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області звернувся ОСОБА_7 із письмовою заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності медичних працівників Тернопільського обласного клінічного перинатального центру «Мати і дитина», що на вул. Замковій, 10 в м. Тернополі, які неналежно виконували свої професійні обов`язки, що призвело до смерті його новонародженої дитини ОСОБА_8 .

За даним фактом 22.05.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0001448 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2008 згідно з витягом з наказу Тернопільського обласного перинатального центру «Мати і дитина» № 4-К від 02.01.2008 ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду лікаря акушер-гінеколога.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людини, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає, серед іншого, кваліфіковану медичну допомогу.

Стаття 33 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачає, що медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які зобов`язані сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу.

Норма статті 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачає, що лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я, який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування, зобов`язаний своєчасно та кваліфіковано обстежити та лікувати пацієнта.

Згідно з примірним положенням про лікаря-акушера-гінеколога акушерського (гінекологічного) відділення, затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 620 від 29.12.2003, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря акушер-гінеколога забезпечував: надання кваліфікованої планової та невідкладної стаціонарної акушерсько-гінекологічної допомоги відповідно до кваліфікаційної категорії; контроль виконання фахівцями лікарських призначень, маніпуляцій; проведення аналізу показників своєї роботи, ефективності і віддалених результатів лікування хворих; забезпечення своєчасного оформлення та видачі документів щодо відпустки по вагітності та пологах, лікарняного листка у випадках тимчасової непрацездатності, направлення на лікарсько-консультативну комісію та ВТЕК; проведення санітарно-просвітницької роботи з питань збереження та зміцнення репродуктивного здоров`я; профілактики ускладнень вагітності та пологів; переваг грудного вигодовування новонароджених, профілактики ЗПСШ, ВІЛ, СНІДу; планування сім`ї; вроджених вад розвитку, онкозахворювань та інше; впровадження у діяльність «Нормативів надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги»; володіння сучасними методами обстеження, діагностики та лікування акушерської, гінекологічної патології; ведення первинної медичної документації відповідно до вимог галузевих нормативних документів; участь у обходах завідуючого відділенням; своєчасне інформування завідуючого відділенням про стан тяжких пацієнтів; чергування відповідно до затвердженого графіку; надання інформації родичам (близьким) про стан здоров`я пацієнтів відповідно до принципів медичної етики та деонтології; дотримання правил особистого захисту при роботі з кров`ю тощо.

З 11.03.2018 до 09.04.2018 ОСОБА_9 знаходилась на стаціонарному лікуванні в Тернопільському обласному клінічному перинатальному центрі «Мати і дитина» у відділені патології вагітних з приводу першої вагітності та 04.04.2018 ОСОБА_4 надано дозвіл бути лікуючим лікарем на пологах у ОСОБА_9 .

Так, 05.04.2018 в період часу з 10 год. 20 хв. до 13 год. 10 хв. ОСОБА_4 , будучи лікуючим лікарем ОСОБА_9 , під час ведення допологової підготовки та приймаючи пологи у вагітної ОСОБА_9 у пологовому відділені Тернопільського обласного перинатального центру «Мати і дитина», що на вул. Замковій, 10 в м. Тернополі, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, діючи із злочинною недбалістю, неналежно виконував свої професійні обов`язки внаслідок недбалого та несумлінного ставлення до них, а саме: у порушення вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України № 900 від 27.12.2006 «Про затвердження клінічного протоколу з акушерської допомоги «Дистрес плода при вагітності та під час пологів» (далі за текстом - наказ МОЗ № 900) зобов`язаний був здійснювати спостереження за плодом під час пологів, яке полягає у своєчасному визначенні дистресу плоду, ознаками якого є патологічна частота серцевих скорочень (понад 170 ударів на хвилину або нижче 110 ударів за хвилину), несвоєчасно і некваліфіковано розцінив кардіотокографічні записи, згідно з якими перші ознаки дистресу плоду з`явилися у період з 10 год. 20 хв. до 10 год. 25 хв. та о 10 год. 40 хв. (децеларації більше 50 ударів за хвилину впродовж двох хвилин) не встановив правильний діагноз - розвиток гострого дистресу плоду; у порушені наказу МОЗ № 900, а саме таблиці 2 «Оцінка результатів КТГ під час пологів та тактики ведення пологів», яка передбачає, що в І період пологів за такої оцінки стану плоду (децеларації більше 50 ударів за хвилину впродовж двох хвилин) необхідно здійснити кесарів розтин та п. 5 розділу «Тактики ведення пологів», який вказує на те, що при визначені дистресу плода необхідне термінове розродження у першому періоді пологів-кесарів розтин, з 10 год. 40 хв. не прийняв рішення щодо термінового пологорозрішення шляхом кесарівого розтину та з вказаного часу в порушенні вимог наказу МОЗ № 900, який передбачає, що показання для екстреного розродження є досягнення хоча б одним показником КТГ рівня, що свідчить про дистрес плоду (перші ознаки дистресу плоду з`явилися у період з 10 год. 20 хв. до 10 год. 25 хв. та о 10 год. 40 хв.), неправильно визначив підставу до термінового пологорозрішення слабка пологова діяльність, а не дистрес плоду, а у подальшому о 13 год. 00 хв. запізніло прийняв рішення щодо проведення пологорозрішеня ОСОБА_9 шляхом вакуум-екстракції плоду.

Наведені вище порушення призвели до внутрішньоутробної асфіксії плоду інтранатального типу та народження дитини у стані вкрай важкої асфіксії з її подальшим ускладнення у вигляді поліорганної недостатності, в основі якої лежать системні гемодинамічні зміни у внутрішніх органах з розвитком синдрому внутрішньо-судинного дисемінованого згортання з переважанням геморагічного компоненту, що призвело до вторинних змін у внутрішніх органах - набряку головного мозку з периваскулярними крововиливами у тканини мозку, набряково-геморагічному ураженню легень, гострим дистрофічно-некротичним вогнищевим змінам у міокарді, геморагічному просочуванні тканини наднирників, масивним крововиливам у тканини нирок.

Через патологічні зміни внутрішніх органів новонародженого ОСОБА_8 , що розвинулись унаслідок його народження у стані вкрай тяжкої асфіксії, через допущення лікуючим лікарем ОСОБА_4 дефектів у наданні медичної допомоги організаційно-тактичного та діагностичного-лікувального характеру, а саме недооцінення ризиків вагітності і пологів, неправильне обрання тактики пологорозрішення у 1-му періоді пологів шляхом кесарів розтину, несвоєчасне і некваліфіковане розцінення результатів інструментальних досліджень (кардіотокографії), недіагностування дистресу плоду, а у подальшому несвоєчасне прийняття рішення щодо застосування вакуум-екстракції плоду у ІІ періоді пологів, ІНФОРМАЦІЯ_2 о 13 год. 10 хв. новонароджений ОСОБА_8 помер.

Зважаючи на викладене, між неналежним виконанням лікуючим лікарем ОСОБА_4 своїх професійних обов`язків при наданні медичної допомоги породіллі ОСОБА_9 , що виразилось у наданні неналежної медичної допомоги організаційно-тактичного та діагностично-лікувального характеру, зокрема недооціненні ризиків вагітності і пологів, неправильному обранні тактики пологорозрішення, несвоєчасному і некваліфікованому розціненні результатів інструментальних досліджень (кардіотокографії), невчасному діагностуванні дистресу плоду, несвоєчасному прийнятті рішення щодо застосування вакуум-екстракціі плоду, що призвело до важкої асфіксії новонародженого ОСОБА_8 , яке ускладнилось поліорганною недостатністю, знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті останнього.

29.10.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001448 від 22.05.2018 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

При цьому слідчий зазначає, що посадові повноваження, якими наділений ОСОБА_4 , безпосередньо сприяли вчиненню ним кримінального правопорушення, та є достатні підстави вважати, що останній, перебуваючи на посаді, може надалі неналежно виконувати свої професійні обов`язки внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення. Крім цього, наведені вище обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , продовжуючи обіймати посаду лікаря-акушера гінеколога вищої кваліфікаційної категорії пологового відділення з індивідуальними та сімейними пологовими залами КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати встановленню істини у справі шляхом знищення чи підроблення документів, які мають суттєве значення для досудового розслідування, а також зможе незаконно впливати на свідків кримінального провадження, а саме медичних працівників КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, узгоджувати свої показання з їх показаннями, надавати їм поради з врахуванням відомих їм обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань.

За таких підстав слідчий просить відсторонити підозрюваного ОСОБА_4 від посади лікаря акушера-гінеколога вищої кваліфікаційної категорії пологовою відділення з індивідуальними та сімейними пологовими залами КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради на строк досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання з викладених у ньому підстав та просила клопотання задовольнити. Не заперечувала, що працівники КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, які є свідками у даному кримінальному провадженні, не є особами, які підпорядковані ОСОБА_4 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Вказав, що свідки у даному провадженні, які є працівниками КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради не є підпорядкованими ОСОБА_4 . Також вказав, що ризик впливу на свідків нівелюється тим, що відносно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та на нього покладено обов`язок уникати спілкування, зокрема зі свідками у цьому кримінальному провадженні. Крім цього, зазначив, що ОСОБА_4 є годувальником у сім`ї, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка є особою з інвалідністю. Також зазначив, що відсторонення від посади ОСОБА_4 матиме негативні наслідки для медичного закладу, оскільки в умовах пандемії кожен лікар має важливе значення, а відтак відсторонення ОСОБА_4 може призвести до того, що інші особи зможуть недоотримати кваліфіковану медичну допомогу.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію захисника. Також зауважив, що впродовж останніх трьох років він підвищив свою кваліфікацію та жодного разу не притягався до дисциплінарної відповідальності.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, а також документи, надані стороною захисту, слідчий суддя дійшов висновку, що у клопотанні слід відмовити з таких підстав.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, в тому числі і відсторонення від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватись виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

У статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить і відсторонення від посади, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Частини 1, 2 ст. 154 КПК України визначають, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 157 КПК України при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) правову підставу для відсторонення від посади; 2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто протиправна поведінка особи та/або наслідки такої поведінки повинні бути нерозривно пов`язані із обійманням певної посади, а перебування особи саме на цій посаді має бути передумовою вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Так, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001448 від 22.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

29.10.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України.

02.11.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як вбачається зі змісту клопотання та доданих до нього документів, сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді лікаря-акушера гінеколога вищої кваліфікаційної категорії пологового відділення з індивідуальними та сімейними пологовими залами КНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради, неналежним чином виконував свої професійні обов`язки при наданні медичної допомоги породіллі ОСОБА_9 , що виразилось у наданні неналежної медичної допомоги організаційно-тактичного та діагностично-лікувального характеру, зокрема недооціненні ризиків вагітності і пологів, неправильному обранні тактики пологорозрішення, несвоєчасному і некваліфікованому розціненні результатів інструментальних досліджень (кардіотокографії), невчасному діагностуванні дистресу плоду, несвоєчасному прийнятті рішення щодо застосування вакуум-екстракціі плоду, що призвело до важкої асфіксії новонародженого ОСОБА_8 , яке ускладнилось поліорганною недостатністю, знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті останнього. Вказане кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 140 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що в силу вимог ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчинення кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.05.2018; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13.05.2020; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 06.06.2018; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 07.02.2019; висновок експерта за результатами комплексної комп`ютерно-технічної експертизи та криміналістичної експертизи відео-, звукозапису № 5753/378 від 31.01.2020; заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_9 від 04.04.2018; медичні документи ОСОБА_9 .

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

При цьому мотиви відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від займаної посади терміном на строк досудового розслідування сторона обвинувачення обґрунтовує ризиками перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та можливістю знищити чи підробити документи, які мають значення для досудового розслідування.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади з метою запобігання вказаним вище ризикам передбачає доведення в сукупності фактів, які свідчать про існування таких ризиків та наявності у підозрюваного можливості здійснення протиправних дій шляхом використання займаної посади.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилались прокурори, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Так, слідчий суддя вважає необґрунтованим ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Доводи сторони обвинувачення, що на даний час не отримано посадових обов`язків ОСОБА_4 , а також журнали чергувань та інші медичні документи, не є належним обґрунтуванням даного ризику, оскільки такі документи мають зберігатися у відділі кадрівКНП «Тернопільський обласний клінічний перинатальний центр «Мати і дитина», а не безпосередньо у володінні ОСОБА_4 . При цьому підозрюваний не є керівником вказаної установи та позбавлений можливості надати будь-які вказівки з приводу знищення чи приховання таких документів. Відтак такий ризик не може покладатися в основу застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Більше того, враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , було вчинене у 2018 році, слідчий суддя вважає сумнівним, що у разі наявності наміру знищити чи приховати будь-які документи, що мають значення у цьому кримінальному провадженні, підозрюваний не мав можливості за цей час вчинити такі протиправні дії. Однак стороною обвинувачення не зазначено у клопотанні та не підтверджено у судовому засіданні наявність конкретних фактів, які б підтверджували протиправну поведінку підозрюваного щодо знищення наявних чи створення і підроблення нових документів.

Також слідчий суддя приходить до переконання, що ризик незаконного впливу на свідків не може бути покладений в обґрунтування необхідності відсторонення підозрюваного ОСОБА_4 від посади. Так, ухвалою слідчого судді до підозрюваного застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та на нього покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема зобов`язано утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні. Тобто цей ризик нівелюється в іншому, передбаченому КПК України порядку, ніж відсторонення від посади. Більше того після повідомлення про підозру у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 продовжує здійснювати свою професійну діяльність, однак будь-яких доказів його впливу на свідків за цей час органом досудового розслідування не надано.

Таким чином стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та внаслідок знищення чи підроблення документів, які мають значення для досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя також враховує наслідки відсторонення підозрюваного від посади для нього та інших осіб. Так, у судовому засіданні встановлено, що підозрюваний має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка є особою з інвалідністю та отримує лише соціальне забезпечення від держави. Відтак для забезпечення своїх особистих потреб та потреб його сім`ї ОСОБА_4 необхідно отримувати доходи. Позбавлення ОСОБА_4 передбаченого Конституцією України права на працю може позбавити родину останнього права на належні умови життя та на можливість підозрюваного працювати та забезпечувати себе і своїх рідних. При цьому слідчий суддя враховує позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання та роботи, а також той факт, що з часу прийняття його на роботу він не притягався жодного разу до дисциплінарної відповідальності. При цьому впродовж останніх років, зокрема від моменту можливого вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 підвищив свою кваліфікацію та здобув новий професійний рівень. Крім цього, слідчий суддя приймає до уваги те, що в умовах пандемії існує необхідність у висококваліфікованих медичних працівниках, а тому відсторонення ОСОБА_4 від посади може мати негативні наслідки для інших осіб, які, зокрема не зможуть отримати своєчасно необхідну медичну допомогу.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади необхідне для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного. Таким чином відсутні підстави вважати, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, що відповідно до приписів ст. 132, 157 ч. 1 КПК України не дає підстав для відсторонення ОСОБА_4 від займаної посади.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 2, 131, 132, 154, 157, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001448 від 22.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК України, відмовити.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1