ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3451/21 Справа № 175/4590/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурсько-Литовське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року клопотання прокурора було задоволено та продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 грудня 2021 року.
Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що суд вважав реальною наявність існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не змінилися та не дозволяють застосувати альтернативні види запобіжних заходів, оскільки ступінь цих ризиків, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі доведеності його вини за вчинення злочину, є достатніми для продовження запобіжного заходу ще на 60 днів.

Захисник не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід останньому з тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі цілодобовий домашній арешт.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення не обґрунтоване та не підтверджене доказами, клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 06.12.2021 року нічим не відрізняється від минулих клопотань про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор лише перераховує вищезазначені ризики, однак, не зазначає обставини, чому вказані ризики не зменшились, та не зазначає про нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Зазначає, що у суду не було підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від суду, оскільки його попередня поведінка говорить про інше, так як останній має постійне місце мешкання та реєстрацію, міцні соціальні зв`язки, дружину, двох дітей,раніше не судимий, працював не офіційно та мав прибуток для утримання своєї сім`ї. Також прокурором не надано жодного належного та допустимого доказу який би підтверджував, що ОСОБА_7 буде впливати на свідків, експертів, потерпілих, жодної заяви або повідомлення сторона обвинувачення про здійснення тиску не надає, тому вказаний ризик є не інакше як припущенням сторони обвинувачення. Натомість, суд першої інстанції знову продовжив термін тримання обвинуваченого під вартою та ще й не визначив розмір застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000660 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.09.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 06.12.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що під час вирішення клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду та впливати на інших учасників провадження, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу останнього. До того ж, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також колегія суддів цілком погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що сторона захисту наполягає на виклику свідка ОСОБА_8 , який довготривалий час не з`являється до суду, та в судовому засіданні заявлено нове клопотання про допит судового експерта, а тому судом розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку, і не вбачає підстав в даному випадку для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, з матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а тому, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Доводи ж апелянта про те, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено причетність його підзахисного до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не можуть бути взяті апеляційним судом до уваги, оскільки встановлення фактичних обставин, суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, за результатами якого у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Посилання захисника на дані, характеризуючі ОСОБА_7 , зазначені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів приймає до уваги, але вважає такими, що не зменшують заявлених у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці останнього.
Отже, на думку апеляційного суду, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2021 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4