Справа № 308/1798/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217 від 17.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, тимчасово непрацюючого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду від 29.12.2020 за 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
15 квітня 2020 року близько 04 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи таємно, з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір спрямований на протиправне порушення недоторканості володіння особи, шляхом пошкодження навісного замка, в порушення гарантованого права, передбаченого ст. 30 Конституції України щодо недоторканності житла чи іншого володіння особи, ст. 12 Загальної декларації прав людини та ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на недоторканість житла, без добровільного дозволу володільця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 вмотивованого рішення суду та без законних на те підстав, проник до середини підвального приміщення, яке розташовується за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення до квартири).

Таким чином органами досудового розслідування ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.
До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого про те, що він ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачений у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у кримінальному провадженні №0001217 від 17 квітня 2020 року, беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Вказана заява складена в присутності захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , нею підписана.
Разом із обвинувальним актом до суду подано заяву потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, згідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , цивільний позов не заявляв та не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному проваджені.
Прокурором заявлено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням вказаного та клопотання інших учасників судового провадження, зокрема заяви потерпілого про те, що він не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України. При цьому, згідно частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Частиною 1 ст. 162 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Із об`єктивної сторони дії обвинуваченого під час вчинення даного кримінального правопорушення характеризуються прямим умислом на незаконне проникнення до житла чи до іншого володіння особи, тобто із порушенням встановленого законодавством, зокрема і ст. 30 Конституції України порядку. Проникнення, це вторгнення у житло, інше приміщення чи сховище з метою вчинення крадіжки, грабежу чи розбою. Спосіб проникнення значення для кваліфікації не має.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 звернуто увагу судів на те, що якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за статтею 162 Кримінального кодексу України.
Суд вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття. Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, досудовим розслідуванням не встановлені. Крім цього, при призначенні покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в Ужгородському ВП не перебуває, з середньою освітою, тимчасово не працює, має зареєстроване місце проживання, відомостей про перебування на його утриманні дітей, осіб похилого віку чи осіб із інвалідністю суду не надано.
Згідно з частини 3 ст.65КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Окрім того, при визначенні міри покарання, суд враховує, що зі змісту повідомлення начальника Ужгородського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області громадянин ОСОБА_3 , 08,10,1995 року народження, який засуджений вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області №308/13840/20 від 29.12.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК Україні до покарання у виді 80 годин громадських робіт, знятий з обліку Ужгородського РВ 09.02.2022 року у зв`язку із відбуттям призначеного покарання в повному обсязі.
Таким чином, на час ухвалення вироку у вказаній справі, ОСОБА_3 , відбув покарання за вироком суду від 29.12.2020 року.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати: відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 373-374, 381-382 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази: набір ключів, які упаковано в спец пакет НПУ ГСУ №№INZ3007792, а також рюкзак зеленого кольору, залишити при матеріалах кримінального провадження; закрутки із варенням, вважати повернутими потерпілому.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, однак відповідно до ч. 1ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1