ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 645/4190/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/994/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія:ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , без участі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що від них обох надійшли заяви-телефонограми про розгляд справи без них, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника та прокурорів на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 07 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сазонівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 ( трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого останній раз: 18 02 2021 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, вирок по якому не набрав законної сили,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 ( трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 18 02 2021 року за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання ОСОБА_7 призначене остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання, тобто з 28 05 2020 року, зарахувавши у строк покарання попереднє ув`язнення з 28 05 2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 та ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Вирішено питання щодо судових витрат, заходів забезпечення та долю речових доказів.

Зазначеним вироком встановлено, що 06 03 2020 року ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , , приблизно о 09 год. 00 хв., діючи умисно, повторно, за попередньою змовою у групі осіб, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи при собі заздалегідь заготовлений набір «відмичок», відчинили двері до квартири АДРЕСА_4 , та незаконно проникли всередину і таємно викрали майно, що належить потерпілій ОСОБА_11 , а саме: ноутбук TM «Lenovo» модель 80 TJ (110-15АСL), вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/736СЕ-20 від 08.04.2020 року - 4274 гривні 00 копійок, обручку з золота 585 проби, вагою 2,99 грама, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/736СЕ-20 від 08.04.2020 року - 4207 гривень 68 копійок, ноутбук «ASUS X553SA», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1452СЕ-20 року від 19.06.2020 - 3133 гривні 33 копійки, манікюрний набір та браслет з медичного золота, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали своїми злочинними діями потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 11615 гривні 01 копійки.

Окрім того, 28 05 2020 року, приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, за попередньою змовою у групі осіб, реалізуючи свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у житло, впевнившись, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, маючи при собі заздалегідь заготовлений набір «відмичок», відчинили двері до квартири АДРЕСА_5 , та незаконно проникли всередину і таємно викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме: мікро-пуховик чоловічий TM «Elless» синього кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1359СЕ -20 від 11 06 2020 року - 712 гривень 00 копійок, жилет чоловічий TM «Hetrego», синього кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1359СЕ -20 від 11 06 2020 року - 2606 гривень 10 копійок, 15 пар шкарпеток чоловічих ТМ «Сіогар», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1359СЕ -20 від 11 06 2020 року - 329 гривень 10 копійок, бейсболку чоловічу червоного кольору з написом «ІААІ», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1361 СЕ -20 від 11 06 2020 року - 50 гривень, куртку чоловічу TM «ЕА7 Emporio Armani», чорного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1361 СЕ - 20 від 11 06 2020 року - 4897 гривень 00 копійок, куртку чоловічу ТМ «Lagerfeld», модель «506002/681500/650», синього кольору, вартістю згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 6/1361 СЕ -20 від 11 06 2020 року - 5282 гривні 00 копійок, жилет чоловічий ТМ «Armani Exchange», модель «8NZQ51 ZNW3Z», червоного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1361 СЕ - 20 від 11 06 2020 року - 3513 гривень 00 копійок, куртку чоловічу TM «Funky Buddha», модель «FBM002-01218», чорного кольору, вартістю згідно висновку судово- товарознавчої експертизи № 6/1361СЕ-20 від 11 06 2020 року - 802 гривні 00 копійок, чоловічі кросівки TM «Anta» з артикулом «81627772-3», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1360СЕ-20 від 10 06 2020 року - 678 гривень 00 копійок, туфлі чоловічі (мокасини) TM «Tommy Hilfiger» з артикулом «FM0FM01433», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № /1360СЕ-20 від 10 06 2020 року - 2972 гривні 00 копійок, накладні навушники з кейсом (зарядним футляром) марки «Apple AirPods with Charging Case», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №6/1335СЕ-20 від 11 06 2020 року - 2675 гривень 83 копійки, підвіс у вигляді хреста масою 4, 94 грам із золота 585 проби, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1410СЕ-20 від 18 06 2020 року - 7793 гривні 03 копійки; підвіс у вигляді хреста масою 1,8 грам зі срібла 925 проби, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1410СЕ-20 від 18 06 2020 року - 249 гривень 16 копійок, ланцюг масою 10,75 грам зі срібла 875 проби, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 6/1410СЕ-20 від 18 06 2020 року - 1407 гривень 15 копійок, грошові кошти у вигляді монет та купюр в сумі 939 гривень 65 копійок, флакон парфумів ТМ «Фаренгейт» у скляному флаконі, які не представляють матеріальної цінності для потерпілого, та флакон парфумів TM «KILIAN BAD BOYS», які не представляють матеріальної цінності для потерпілого. Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з викраденим майном зникли, мали змогу розпорядитись ним на власний розсуд, чим завдали своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 34 906 гривень 02 копійки.

Вказані дії обвинувачених кваліфіковані судом за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з тим рішення суду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 подали апеляційні скарги, в яких просять пом`якшити призначене вироком покарання та врахувати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння слідству, а також вибачення у потерпілого. Крім того, просять врахувати, що у обвинуваченого є певні захворювання, зокрема гепатит С, ІТБ легенів (туберкульоз) та правосторонню люмбоіщіалгію, а також він має міцні соціальні зв`язки матір і цивільну дружину, та сестру, а також постійне місце проживання. На момент затримання ОСОБА_7 , він працював неофіційно в такси та отримував за це зарплату. А тому, просять призначити більш м`яке покарання у виді 3 років та одного місяця позбавлення волі.

Обвинуваченим ОСОБА_9 було подано клопотання, в якому він просив залишити вирок від 28 07 2021 року відносно нього без змін.

На вказаний вирок була подана також апеляційна скарга прокурором у кримінальному провадженні та першим заступником керівника обласної прокуратури.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 просив скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, призначивши обвинуваченим покарання: ОСОБА_9 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а ОСОБА_7 , з урахуванням ч. 4 ст.70 КК України, . у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі .

Перший заступник керівника обласної ОСОБА_15 , посилаючись не минулі судимості обвинувачених за вчинення тяжких злочинів, в тому числі і за вчинення злочинів проти власності, що на думку прокурора, характеризує їх як небезпечних осіб, просив у своїй скарзі скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених, внаслідок м`якості, призначивши обвинуваченим покарання: ОСОБА_9 у виді 5 років позбавлення волі, а ОСОБА_7 , з урахуванням ч. 4 ст.70 КК України, . у виді 6 років позбавлення волі .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_13 підтримали свої апеляційні скарги, просили їх задовольнити, проти задоволення апеляційних скарг прокурорів заперечували. Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення апеляційний скарг обвинуваченого та його захисника, запречував проти задоволення апеляційних скарг прокурорів.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційний скарги обвинуваченого та його захисника та наполягав на задоволенні вимог апеляційної скарги прокуратури.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених, захисників, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, дії обвинувачених судом кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого покарання з урахуванням його щирого каяття, активного сприяння слідству та вибачення перед потерпілим, а також з урахуванням відомостей щодо його міцних стосунків та наявності у нього певних хвороб, то колегія суддів вважає їх позбавленими правових підстав, при цьому виходить з наступного.

Так, відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання, визначені в ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

В даному випадку, суд врахував ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченими, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинувачених та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд врахував відомості стосовно кожного з обвинувачених, зокрема про ОСОБА_16 , що він раніше був неодноразово судимий, в минулому неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі за вчинення корисних злочинів. Відомості, наявні в матеріалах справи свідчать про те, що в провадженні Московського районного суду м.Харкова з 27.02.2017 року, в межах іншого кримінального провадження ОСОБА_16 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, якій в подальшому змінювався судом на цілодобовий домашній арешт, а з 11 12 2019 року на домашній арешт в певний період доби. Незважаючи на це злочини, за які засуджується ОСОБА_16 , були вчинені ним під час розгляду відносно нього іншого кримінального провадження та під час застосування відносно нього вказаного запобіжного заходу. Данні обставини, на думку суду, свідчать про його стійку схильність до протиправної поведінки, навмисне небажання стати на шлях виправлення та відсутність спраги до добропорядної поведінки.
Судом також враховані відомості про особу ОСОБА_9 , який не має психічних вад, не перебуває на психіатричному або наркологічному обліку, одружений, має сім`ю та постійне місце проживання, неофіційно працевлаштований. Також враховано, що зідно з висновками судово-психіатричної експертизи № 288 від 08 07 2020 року ОСОБА_16 на час її проведення, страждав на хронічне психічне захворювання в формі дисоціального розладу особистості, синдрому залежності, внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_16 перебував у стані вищевказаних хронічних психічних захворювань, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.182-184 т.3).

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 судом враховано, що він неодноразово в минулому був засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі, в тому числі за вчинення корисливих злочинів. Матеріали справи свідчать, що в рамках іншого кримінального провадження, що перебувало на розгляді Ленінського районного суду м.Харкова з 24 01 2020 року ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з під варти обвинуваченого було звільнено 27 01 2020 року, у зв`язку із внесенням застави, з чого слідує, що злочини, за які засуджується ОСОБА_7 , були вчинені ним під час розгляду відносно нього іншого кримінального провадження та під час застосування відносно нього запобіжного заходу. Вказані обставини, на думку суду, також були враховані судом як такі, що свідчать про стійку схильність ОСОБА_7 до протиправної поведінки, навмисне небажання стати на шлях виправлення та відсутність спраги до добропорядної поведінки.

Крім того, при призначенні покарання судом враховано, що вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18 02 2021 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за вчинення аналогічного злочину, вчиненого також із застосуванням відмичок для проникнення у житло, який не набрав законної сили, а.с. 83-84 т.4. Крім того, встановлено, що психічних вад у обвинуваченого не виявлено, на психіатричному та наркологічному обліку він не перебуває, раніш хворів туберкульозом та гепатитом, має постійне місце проживання, довести офіційних джерел свого існування суду не міг.

Обираючи покарання обвинуваченим, судом також було враховано,що в судовому засіданні обвинувачені зазначили, що готові нести відповідальність за вчинене, надали ретельні покази про обставини кримінального правопорушення, визнали в повному обсязі обставини, викладені в обвинувальному акті. ом, В якості пом`якшуючої покарання обставини, відповідно до ст. 66 КК України, судом було визнано щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених, згідно ст.67 КК України рецидив злочинів.

Приймаючи до уваги, що обвинувачені незважаючи на минулі судимості, знову вчинили навмисні корисні злочини, шкоди потерпілому не відшкодували, з метою справедливого покарання за вчинене та виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченими, так і іншими особами, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям в місцях позбавлення волі.

Судом було встановлено, що злочин, за який засуджується ОСОБА_7 , вчинений ним до постановлення відносно нього вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 18 02 2021 року, на підставі якого ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, який мав місце 24 01 2020 року, не набрав на даний час законної сили.

З урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 06 2020 року по справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), на підставі положень ч.4 ст.70 КК України, суд призначивОСОБА_7 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 18 02 2021 року. При цьому врахував, що запобіжний захід за цим вироком суду ОСОБА_7 не обирався, а був обраний на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 29 05 2020 року в межах даного кримінального провадження, фактичне затримання ОСОБА_7 здійснено 28 05 2020 року Враховуючи, що з 28 05 2020 року ОСОБА_7 перебуває під вартою в місцях попереднього ув`язнення в рамках кримінального провадження, за яким ухвалюється даний вирок, суд дійшов висновку, що строк відбуття покарання слід обчислювати з 29 05 2020 року.

В зв`язку з тим, що покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 18.02.2021 року обвинуваченим фактично не відбуто, суд не зарахував в строк покарання, його,зарахувавши, за правилами ч.5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 28 05 2020 року у строк покарання, призначеного ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі, з розрахунку день за день.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим та адекватним покаранням для обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_7 має бути лише позбавлення волі, обравши ОСОБА_9 покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, а ОСОБА_7 , з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 18 02 2021 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Таким чином, судом першої інстанції вже враховано ті обставини, на які посилається обвинувачений ОСОБА_7 і його захисник при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Враховуючи викладене, а також конкретні обставини по справі - небажання ОСОБА_7 стати на шлях виправлення, а також те, що він належних висновків для себе не зробив, після постановлення вироку через незначний проміжок часу знов вчинив кримінальне правопорушення, діяв повторно, умисно, з корисливих мотивів,колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції доцільно дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо лише в місцях позбавлення волі і призначив покарання обвинуваченому в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням ч.1 ст.70 КК України, 4 роки позбавлення волі, а тому, підстав для обрання більш м`якого покарання відносно ОСОБА_7 немає.

Отже, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_13 без задоволення

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28 07 2021 року по справі щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника залишити без задоволення.

Апеляційні скарги прокурорів залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ____________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3