Справа № 191/2604/21
Провадження № 1-в/191/606/21
У Х В А Л А
іменем України

24 вересня 2021 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника адміністрації СВК № 94 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтне клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положення ст. 82 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , згідно якого останній просить суд розглянути відносно нього питання про можливість застосування ст. 82 КК України про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав та просив його задовольнити. Також зазначив, що має батька інваліда, який сам проживає в будинку, мати померла, має неповнолітню дитину.
Представник ДУ «СВК №94» в судовому засідання не заперечував проти задоволення клопотання засудженого. Також зазначив, що на засіданні комісії ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення, останній характеризується посередньо, має неповнолітню дитину, є свідоцтво про смерть матері, виконавчих листів в установі не має.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки останній на шлях виправлення не став.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 раніше засуджений 2 рази. По цій справі засуджений вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.06.2016 року за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку зазначений : 04.04.2019 року, кінець строку : 04.10.2023 року.

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_5 , останній відбуває покарання в ДУ «СВК №94» з 24.04.2019 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштований в цех №2 різноробочим; ставлення до праці задовільне, змінні завдання виконує добре; намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою отримання поблажливості; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, потребує спонукання; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Знай свої права та обов`язки»; правила внутрішнього розкладу виконує під наглядом адміністрації; вину в скоєному злочині визнає, розкаюється з метою отримати поблажливість; виконавчих листів не має; розглядались питання про можливість застосування зміни умов тримання відповідно ст.101 КВК України недоцільно, ст.82 КК України недоцільно.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`якою згідно з ч.3 ст.82 КК України може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим : не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

При вирішенні питання про можливість застосування засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Згідно п. 2, п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише при умові, якщо засуджений став на шлях виправлення. Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Вирішуючи клопотання засудженого, суд враховує вищевикладене, матеріали справи, а також те, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в ДУ «СВК (№ 94)» за злочин проти власності, зарекомендував себе посередньо, на даний час працевлаштований на виробництві установи, але його поведінка не є зразковою, його ставлення до виконання обов`язків не є сумлінним, оскільки процес його виправлення відбувається з метою отримати поблажливість та потребує спонукання до виконання дорученої роботи, тобто поведінка засудженого не є стабільною, станом на 04.07.2021 року відбув 1/2 частину строку призначеного судом покарання, комісією установи 15.07.2021 року йому було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як особі, що не стала на шлях виправлення. Наявність двох заохочень, відсутність стягнень та працевлаштування на виробництві не можуть бути єдиними підставами для застосування до засудженого ст.82 КК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення. В зв`язку з чим, суд вважає, що клопотання засудженого задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положення ст. 82 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1