Провадження № 11-кп/824/26/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

26 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київа, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, 06.11.2019 року, приблизно о 14 год. 00 хв. у ОСОБА_7 , який знаходився в приміщенні молитовної зали Храму на честь ікони Божої Матері «Всецариця» розташованого за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 2Б/1, виник злочинний умисел направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна. Переслідуючи корисливий мотив, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з приміщення молитовної зали Храму на честь ікони Божої Матері «Всецариця» церковне кропило вартістю 485 грн. 80 коп., яке висіло на стіні. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу ОСОБА_7 сховав церковне кропило до внутрішньої кишені своєї куртки та направився на вихід з приміщення молитовної зали Храму на честь ікони Божої Матері « Всецариця », де в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди священнослужителю Храму «Всецариця» ОСОБА_9 у розмірі 485 грн. 80 коп.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання, не в повній мірі врахував особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину та призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичнимобставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які за згодою учасників судового провадження досліджувались у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому, згідно із ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини справи, відсутність настання тяжких наслідків. Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом першої інстанції визнано і враховано щире каяття, обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання рецидив злочинів. Також, судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став. Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 6 місяців, з яким погоджується і колегія суддів.

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та неврахування судом обставини, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, на переконання колегії суддів є необґрунтованими.

Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваного вироку чи не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 прокурором в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом першої інстанції вироку щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя