ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1916/18 Номер провадження 11-кп/814/499/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

та представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001496 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.12.2019 року ,-

В С Т А Н О В И В :
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця с. Мусіївка Хорольського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає вісім тисяч п`ятсот грн. із позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину за таких обставин. 14.08.2017 о 10 годині 13 хвилин, в світлий час доби, по сухому асфальтованому покриттю проїзної частини дороги вул. Першотравнева м. Кременчука Полтавської області, яка має по одній смузі руху в кожному напрямку, зі сторони перехрестя вулиць Першотравнева Халаменюка Леонова в напрямку перехрестя вулиць Першотравнева Гагаріна, в межах своєї смуги руху рухався автомобіль марки «Opel» моделі «Vectra 0ZCF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

В цей же час, в попутному напрямку з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_7 , в колоні автомобілів позаду, рухався автомобіль марки «Audi» моделі «A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який маючи намір виконати маневр обгону, виїхав на зустрічну смугу руху для обгону колони автомобілів, які рухалися з ним в попутному напрямку.

В подальшому на стадії зближення, в повздовжньому напрямку, вищевказаних автомобілів, водій автомобіля марки «Opel» ОСОБА_7 , наближаючись до заїзду на прилягаючу територію, що розташована між будинками № 40 та № 44 по вул. Першотравневій, з метою виконання маневру повороту ліворуч, який полягав у перетині зустрічної смуги руху, увімкнув покажчик лівого повороту та почав виконувати вказаний маневр, чим порушив вимоги п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», де вказано, що: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»

При цьому водій ОСОБА_7 не переконався в безпечності виконуваного маневру, почав виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення лівою передньою боковою частиною керованого ним автомобіля з передньою правою частиною автомобіля марки «Audi» під керуванням ОСОБА_10 , після чого вже некерований автомобіль марки «Audi» моделі «A4» виїхав за межі проїзної частини дороги, на ліве узбіччя, стосовно напрямку свого руху та наїхав на нерухому перешкоду у вигляді дерева.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Audi» моделі «A4» ОСОБА_10 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 744 від 31.08.2017 отримав тілесні ушкодження у вигляді: косого перелому голівки другої п`ясної кістки лівої кисті, без зміщення уламків; крайового перелому медіальної поверхні основи основної фаланги першого пальця лівої кисті зі зміщенням уламку; розтягнення сухожилку надостного м`яза правого плеча з розвитком після травматичного тендиніту. За ступенем тяжкості тілесних ушкоджень: переломи кісток лівої кисті, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого вбачається, що він не оспорює встановлені судом фактичні обставини справи та наявність в його діях порушень Правил дорожнього руху України.

Проте, апелянт вважає, що саме потерпілий перший в часі порушив Правила дорожнього руху України (далі ПДР).

Зокрема, апелянт зазначає, що небезпечну, а потім аварійну обстановку створив на дорозі потерпілий, саме він перший у часі порушив ПДР та розпочав маневр обгону в порушення вимог п.14.6 (в) ПДР, що і стало першопричиною дорожньо-транспортної пригоди, оскільки без цього порушення, його ОСОБА_7 , маневр повороту ліворуч не призвів би до таких наслідків.

За таких обставин вважає, що його відповідальність за отримані потерпілим з власної вини тілесні ушкодження виключається і притягнення його до кримінальної відповідальності не відповідає вимогам кримінального закону.

Позиція учасників судового провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу з доповненнями з наведених в ній мотивів

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги.

Представник потерпілого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_10 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду.
Відповідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.94КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Так, потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції зазначив, що 14.08.2017 близько 10 години ранку, керуючи транспортним засобом марки «Audi» моделі «A4» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався в межах своїх смуги руху в колоні автомобілів по проїзній частині дороги вул. Першотравнева в м. Кременчуці Полтавської області, зі сторони перехрестя вулиць Першотравнева Халаменюка Леонова в напрямку перехрестя вулиць Першотравнева Гагаріна. Виконуючи маневр обгону, він виїхав на зустрічну смугу руху та продовжив рух свого автомобілю, в подальшому, як зазначає потерпілий, обігнавши вже близько п`яти автомобілів та поступово збільшуючи швидкість руху, він побачив як із колони автомобілів, що рухалися з ним в попутному напрямку, на зустрічну смугу, по якій він саме і рухався, раптово виїхав інший автомобіль, внаслідок чого відбулося зіткнення останніх.

Пояснення, які надав суду потерпілий підтверджують вищевикладені обставини, які викладені в обвинувальному акті, вони є логічними, послідовними та співпадають з матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим у колегії суддів не має підстав для сумніву в їх достовірності, оскільки всі ці обставини також підтверджуються дослідженими письмовими доказами по справі, а саме:

- змістом рапорту чергового інспектору відділення поліції № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 яким 14.08.2017 року о 10.15 год. було отримано та зареєстровано повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою місто Кременчук вулиця Першотравнева будинок № 38 сталася дорожньо транспортна пригода (а.с. 122);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.08.2017 (а.с. 123);

- даними протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди та додатками до протоколу, схеми і таблиці, складених 14.08.2017 о 12.45 год. за участю ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (а.с. 124-133);

- висновком судової авто технічної експертизи № 564 від21.11.2017 за змістом якої вбачається, що в заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra 0ZCF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 10.1 «Правил дорожнього руху України». В заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки «Opel» моделі «Vectra 0ZCF69» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.

- висновками судово медичних експертиз № 205 від 22.04.2019 та № 744 від 31.08.2017 за наслідками яких у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Тобто, з матеріалів провадження вбачається, і дана обставина ніким не оспорюється, що водій ОСОБА_12 першим розпочав маневр обгону і вже певний час перебував на смузі зустрічного руху коли водій ОСОБА_7 розпочав маневр повороту ліворуч.

Таким чином водівй ОСОБА_7 маючи реальну можливість виявити небезпеку до початку виконання свого маневру, а саме перед зміною напрямку руху не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Отже, саме водій ОСОБА_7 створив небезпеку для автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , а тому дії водія ОСОБА_7 перебувають у причинному зв`язку із настанням дорожньо транспортної пригоди.

Саме по собі порушення п.14.6.(в) ПДР допущене водієм ОСОБА_10 не перебуває у причинному зв`язку із даною дорожньою пригодою, оскільки на момент розпочатку виконання маневру не було небезпеки для цього і водій ОСОБА_10 не створював небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив та дослідив всі надані докази по справі і які не викликають сумніву.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів розцінює таку позицію обвинуваченого як спосіб уникнення відповідальності за скоєне.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що його дії не перебувають в прямому причинно наслідковому зв`язку з вчиненням ДТП, оскільки єдиною причиною зіткнення транспортних засобів стало саме недотримання потерпілим вимог п.14.6 (в)ПДР - це спроба ввести суд в оману та в подальшому уникнути покарання.

З приводу неповноти судового розгляду на яку вказує апелянт, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що для усунення сумнівів у висновку автотехнічної експертизи в судовому засіданні був допитаний судовий експерт ОСОБА_13 , який у повному обсязі підтвердив висновок № 564 від 21.11.2017 року.

З висновку судової автотехнічної експертизи № 564 від 21.11.2017 року вбачається, що в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Opel Vectra держ.номер НОМЕР_1 ОСОБА_14 вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він порушив правила дорожнього руху внаслідок порушень ПДР ОСОБА_10 є неспроможними, оскільки, незважаючи на правомірність чи неправомірність дій інших учасників дорожнього руху, водій який змінює напрямок руху зобов`язаний дотримуватись вимог ПДР, та, як вбачається з вище наведеного висновку експертизи, ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 ПДР.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 внаслідок ДТП не отримав тілесних ушкоджень.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 205 від 22.04.2019 року та № 744 від 31.08.2017 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження середнього ступнею тяжкості.

Так, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року визначено що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За викладених вище обставин, із врахуванням міри та ступеню відповідальності потерпілого ОСОБА_10 , який під час здійснення обвинуваченим ОСОБА_7 маневру повороту, вже рухався по зустрічній смузі руху, яка на час здійснення потерпілим маневру обгону була вільна, та враховуючи раптовий, за 1-1,5 секунди до зіткнення виїзд автомобіля під керуванням ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності причетності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, оскільки обвинувачений в даній дорожній обстановці мав можливість не розпочинати небезпечний маневр повороту та як наслідок, запобігти дорожньо транспортній пригоді.

Таким чином, колегія суддів вважає, що показання обвинуваченого та доводи його захисника про те, що дії ОСОБА_7 не мали прямого причинно наслідкового зв`язку з вчиненням даної ДТП, спростовуються показаннями потерпілого, письмовими доказами та висновками експертиз, дослідженими судом, визнаних судом належними і допустимими, а їх сукупність достатньою для висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи указані вище докази в їх сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вина ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України встановлена згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом» (ст. 17 КПК України).

Так, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд вірно кваліфікував за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Судом першої інстанції було враховано характер, ступень суспільної небезпеки скоєного злочину, який згідно ст. 12 КК України класифікується як злочин невеликої тяжкості, особу обвинуваченого якій раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, працює., відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого.

Суд, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 також врахував вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, та положення ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого та необхідністю призначення покарання в виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

З огляду на вище викладене, не підлягають задоволенню апеляційні вимоги щодо скасування вироку та закриття кримінального провадження через відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Колегія суддів, не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не порушив норм матеріального та кримінального процесуального права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження даний злочин був вчинений 14.08.2017 року. Вирок суду від 04.12.2019 року стосовно ОСОБА_7 на даний час не набрав законної сили. Санкція ч.1 ст. 286 КК України передбачає найсуворіше покарання у вигляді обмеження волі.

За обставин коли з моменту вчинення злочину минуло більше чотирьох років, а санкція статті не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, колегія суддів вважає, що закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, але у зв`язку з винесенням вироку, яким ОСОБА_7 визнаний винним і вирок не набрав законноїх сили засуджений звільняється від призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.376,404,405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 04 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_7 від призначеного покарання звільнити у зв`язку із закінчення строків давності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

С У Д Д І:
ОСОБА_15 ОСОБА_3 .