Дата документу Справа № 332/1240/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/1240/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/365/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 15 листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2020 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

22.01.2020 року, ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку 20 по вулиці Фінальній в м. Запоріжжя, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, незаконно придбав, шляхом привласнення знайденого на землі, паперовий згорток з речовиною рослинного походження, світло-зеленого кольору, в якій згідно висновку експерта № 7-352 від 07.02.2020 року, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого відповідно до постанови КМУ від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів» заборонено. Маса речовини, щодо якої було проведено експертне дослідження, в перерахунку на висушену речовину склала 18,682 г, яку ОСОБА_8 поклав у зовнішню праву кишеню своєї куртки та незаконно зберігав при собі, без мети збуту для власного вживання до моменту її вилучення працівниками поліції під час проведення огляду місця події о 12-55 годині 22.01.2020 року по вулиці Фінальній в місті Запоріжжя.
31.01.2020 року, приблизно об 11-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільною доступу, із застосуванням власної фізичної сили, зняв гумову кришку з колодязя водопровідних мереж, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та відніс її до найближчих кущів, на відстань 10-15 метрів, де сховав, з метою її подальшої реалізації шляхом продажу та отримання грошових коштів, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив КП «Водоканал» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 386 грн.
01.02.2020 року, приблизно о 10-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільною доступу, із застосуванням власної фізичної сили, зняв гумову кришку з колодязя водопровідних мереж, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та відніс її до найближчих кущів, на відстань 10-15 метрів, де сховав, з метою її подальшої реалізації шляхом продажу та отримання грошових коштів, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив КП «Водоканал» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 386 грн.
02.02.2020 року, приблизно о 12-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили, зняв гумову кришку з колодязя водопровідних мереж, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та відніс її до найближчих кущів, на відстань 10-15 метрів, де сховав, з метою її подальшої реалізації шляхом продажу та отримання грошових коштів, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив КП «Водоканал» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 386 грн.
03.02.2020 року, приблизно о 09-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили, зняв гумову кришку з колодязя водопровідних мереж, розташованого між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме реалізував його шляхом продажу. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 спричинив КП «Водоканал» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 386 грн.
03.02.2020 року, приблизно о 12-30 годині, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, із застосуванням власної фізичної сили, зняв гумову кришку з колодязя водопровідних мереж, розташованого біля будинку №27 по вулиці Перспективній в місті Запоріжжі та поніс її до найближчих кущів, на відстань 10-15 метрів, але, проходячи поруч із вищевказаною відкритою ділянкою місцевості, останній був зупинений працівниками поліції, тим самим встигнувши віднести вказану кришку на певну відстань, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте не зміг реалізувати свій злочинний умисел до кінця, з причин, що не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_8 міг спричинити КП «Водоканал» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 386 грн.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2020 року:
ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 6 місяців;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 4 місяці;
- за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту на строк 3 місяці.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 6 місяців.
Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання.
Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави 628,04 грн. процесуальних витрат.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник, не погоджується з вироком суду через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки призначене обвинуваченому покарання є суворим. Суд не врахував наявні в матеріалах справи пом`якшуючі обставини, а саме: визнання ОСОБА_8 своєї вини у повному обсязі та його складний матеріальний стан, що змусило його до вчинення злочинів, а також відсутність нанесених збитків потерпілим, тобто відсутність шкідливих наслідків. Також суд при винесенні вироку не взяв до уваги позицію прокурора та захисника, які прохали застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, не вказавши підстав відмови у їх проханні.

На підставі викладеного, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання з урахуванням ст.75 КК України 3 роки позбавлення волі, встановивши 2 роки іспитового строку.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку.

У судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився, причини неявки не повідомив, апеляційний суд з урахуванням відсутності заперечень учасників процесу та у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України проводить апеляційний розгляд за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги захисника.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до проступків та нетяжких злочинів, сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі кримінальні правопорушення, у тому числі проти власності, вчинив злочин через короткий проміжок часу після звільнення по відбуттю строку покарання з місць позбавлення волі за попереднім вироком, не працює, веде бродяжний спосіб життя, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття, та обставину, що обтяжує покарання, а саме рецидив злочину.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на складний матеріальний стан само по собі не може впливати на розмір призначеного ОСОБА_8 покарання.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наявність обставин щодо неодноразового притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності із численністю вчинених інкримінованих кримінальних правопорушень, кількістю їх епізодів, що на думку судової колегії, засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 , давали суду підстави для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченого і навіть відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взяті до уваги.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь звільнення обвинуваченого від призначеного місцевим судом покарання з випробуванням апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_8 , визнаного винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4