Справа № 932/7576/21
Провадження № 1-кс/932/4000/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001218 від 18.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
20 вересня 2021 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, відповідно до якого дізнавач просить накласти арешт на майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від автомобіля.

В обґрунтування клопотання дізнавач указує, що 17.09.2021 до ЧЧ відділення поліції №7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від співробітника УПП в Дніпропетровській області про те, що 17.09.2021 приблизно о 18 год. 00 хв. під час патрулювання території Шевченківського району, м. Дніпра, за адресою: м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе, біля буд. 62К було зупинено транспортний засіб марки «Audi» модель «A6» із номерними знаками НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надала співробітникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу з явними ознаками підробки.

Під час перевірки документів, водієм транспортного засобу було надано співробітникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 .

При огляді вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу було встановлено, що останнє має ознаки підробки, а саме бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не відповідає за способами друку та захисним елементам аналогічним бланкам свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шрифт нанесено не чітко та не відповідає аналогічним зразкам, на бланку відсутня захисна голограма.

Вищевказані обставини свідчили про підроблення офіційного документу, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого від 19.09.2021 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від автомобіля визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Сторона обвинувачення вважає, що вказаний транспортний засіб має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, тому з метою збереження даного речового доказу та досягнення ефективності досудового розслідування, слідчий вважає, що є правові підстави для накладення арешту, тому просить клопотання задовольнити та накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Міцубісі Лансер», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

У судове засідання слідчий не з`явився. Надав до суду заяву, в якій прохає розглянути справу за його відсутності.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники не з`явились в судове засідання, слідчий суддя вважає за можливим розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абз. другого частини першої ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001218 від 18.09.2021 року.

Правова кваліфікація даного кримінального правопорушення ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого від 19.09.2021 року свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від автомобіля визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від автомобіля визнано речовим доказом, приєднано до матеріалів кримінального провадження, може бути використаний як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а також з метою збереження даного речового доказу, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 від автомобіля, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ