Справа № 185/6507/21
Провадження № 1-кп/185/538/21
У Х В А Л А

17 листопада 2021 року м. Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - ювенального судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,, ОСОБА_11 , ОСОБА_12
законного представника обвинуваченого ОСОБА_12 - ОСОБА_13 ,
захисників - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у режимі відео конференції зі слідчим ізолятором м.Дніпра обвинувальний акт з додатками, що складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000434 від 10 лютого 2018 року відносно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189 КК України;
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
- неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

16.11.2021 року, під час підготовчого судового засідання, від сторін зазначеного кримінального провадження з питань, передбачених ст.314,315 КПК України, надійшли наступні клопотання.

Прокурор клопоче про призначення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та інших до судового розгляду, зазначаючи, що, на його переконання, наразі відсутні підстави за для повернення обвинувального акту прокурору, за для закриття справи, укладання угоди, звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, тощо.

Прокурор вважає, що розгляд вказаного кримінального провадження має відбуватися суддею одноособово, за участю сторін та учасників судового розгляду, у відкритому судовому засіданні.

Крім того, прокурор, з наведенням відповідних мотивів, зазначаючи про те, що ризики, які були враховані в минулому не зменшилися та невідпали, клопоче про обрання на строк 60 днів запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , кожного окремо, а також про обрання на строк 60 днів запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_11 , щодо кожного окремо, та про продовження строком на 60 днів дії обов`язків, що передбачені ст.194 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_12 .

Під час підготовчого судового засідання від захисника - адвоката ОСОБА_14 надійшла скарга в порядку ч. 2 ст. 303КПК України та заперечення на ухвалу слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України щодо продовження у спосіб, не передбачений Законом, строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

При цьому, захисник наводить наступні мотиви поданої скарги та заперечень.

Як зазначає захисник, на розгляд до суду було скеровано кримінальне провадження за № 0000434, відомості про внесення якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 10.02.2018 року.

21.12.2020 року обвинуваченим у справі було вручено повідомлення про підозру.

Під час досудового розслідування, а саме -11.02.2021 року, ухвалою Печерського районного суду м.Києва по справі № 757/6227/21-к було задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_18 , що було погоджене заступником Генерального прокурора ОСОБА_19 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000434 від 10.02.2018 року до шести місяців, тобто до 21.06.2021 року.

В даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування були об`єднані кримінальні провадження за правопорушеннями, відомості про які внесені, як до, так і після 15.03.2018 року.

На переконання захисника, якщо в об`єднаному кримінальному провадженні розслідуються кримінальні правопорушення, відомості про які внесені як до, так і після 15.03.2018, то правовий режим у такому провадженні є єдиним і визначається датою внесення до ЄРДР відомостей про перше (за порядком обліку в ЄРДР) кримінальне правопорушення; такий правовий режим поширюється на всі наступні епізоди (незалежно від дати внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР) та є незмінним протягом усього часу досудового розслідування, а тому днем початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, в якому об`єднанні матеріали декількох досудових розслідувань, є дата внесення до ЄРДР відомостей про перше (за порядком обліку в ЄРДР) кримінальне правопорушення, незалежно від дати внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, які об`єднанні у це кримінальне провадження.

Таким чином, оскільки органом досудового розслідування порушувалось питання про продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні саме за № 0000434, яке внесено в ЄРДР ще 10.02.2018, сам лише факт об`єднання матеріалів досудового розслідування, відомості щодо яких внесено до ЄРДР як до, так і після 16.03.2018, не свідчить про те, що питання про продовження строку досудового розслідування у справі, по якій відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР після введення в дію змін до ст.294 КПК України, тобто з 16.03.2018 року, мало б вирішуватися, як у даному випадку, слідчим суддею.

На переконання адвоката, в даному випадку діяв інший правовий режим, а тому слідчий суддя не мав повноважень на розгляд клопотання про продовження строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Захисник наголошує, що у наведеному випадку, у даній справі мала б застосовуватися інша редакція Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку продовження строку досудового розслідування у справах, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, яка була чинною до введення в дію змін до КПК, відповідно до Закону № 2147-VII.

Захисник вважає, що таке суттєве порушення діючого Закону тягне за собою висновок про незаконність прийнятих надалі, тобто прийнятих в межах строку на який продовжено досудове розслідування, процесуальних рішень, а також породжує процесуальну не легітимність посадових осіб, що здійснювали прийняття таких рішень, як скаладання обвинувального акту, звернення до суду з обвинувальним актом, набуття фігурантами справи статусу обвинувачених, законність прийняття рішень слідчими суддями, проведення усіх слідчих розшукових дій та тримання осіб під вартою після завершення строку досудового розслідування, яке не було продовжено в передбачений законом спосіб.

На переконання захисника, за таких істотних порушень, зазначене кримінальне провадження не має жодної процесуальної перспективи завершитись обвинувальним вироком.

Наведену позицію захисник обгрунтовує наявністю в державі сталої судової практики із зазначеного питання, що закріплені у рішеннях Вищого Антикорупційного Суду України від 14.06.2021 р. (Справа № 991/3864/21), Апеляційної палати Вищого Антикорупційного Суду від 25.06.2021 р. ( справа № 991/3864/21), тощо.

Також від захисника ОСОБА_14 надійшла скарга в порядку ч. 2 ст. 303КПК України на постанови заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування підрозділу вищого рівня.

Вказана скарга вмотивована наступним.

На дуку захисника, доручення заступника Генерального прокурора щодо здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу у даному кримінальному провадженні здійснено без встановлення автором постанов неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК.
Захисник вважає, що у такому випадку наслідком прийняття не вмотивованого та по за межами закону рішення є недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.

При цьому, наведені мотиви захисник обґрунтовує наявністю правової позиції, що була висловлена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 640/5023/19, якою було сформовано висновок, що змістом ч. 5 ст. 36, статей 86, 87, 110, 214, 216 КПК визначається належна правова процедура реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, яка містить такі елементи: а) належний суб`єкт (Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні - постанові; г) вмотивованість такої постанови.
Обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК, є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК, як неефективного та відображення такої оцінки у постанові з наведенням відповідного мотивування.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлено на будь-якому етапі досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку і відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 КПК.

У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні - постанові Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.

Постанова про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування має бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яка здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості.

У разі доручення Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування без встановлення неефективності досудового розслідування органом досудового розслідування, визначеним ст. 216 КПК, зазначені уповноважені особи діятимуть поза межами своїх повноважень. У такому випадку матиме місце недотримання належної правової процедури застосування ч. 5 ст. 36 КПК та порушення вимог статей 214, 216 КПК.

Наслідком недотримання належної правової процедури як складового елементу принципу верховенства права є визнання доказів, одержаних в ході досудового розслідування недопустимими на підставі ст. 86, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК як таких, що зібрані (отримані) неуповноваженими особами (органом) у конкретному кримінальному провадженні, з порушенням установленого законом порядку.».
Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та обрання відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відносно обвинуваченого ОСОБА_12 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України суд констатує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 разом із захисником ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Прохали враховувати той факт, що обвинувачений ОСОБА_20 не порушує вказаного запобіжного заходу, що був застосований до нього в попередній раз, та наголошували на незадовільному стані здоров`я обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_12 , його законний представник, адвокат ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого у зв`язку з обранням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язанн.

Обвинувачений ОСОБА_11 та адвокат ОСОБА_14 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник- адвокат ОСОБА_15 заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд розглянути питання щодо обрання відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме, у вигляді домашнього арешту, звернувшись до суду з відповідним клопотанням.

В обґрунтування вказаного клопотання захисник ОСОБА_15 зазначила, що обвинувачений тривалий час, з грудня 2020 року, тобто вже майже рік, утримується під вартою, однак судовий розгляд справи ще не розпочато. Крім того, просила суд звернути увагу, що в поданому прокурором клопотанні не зазначено дійсних ризиків передбачених ст.177 КПК України. Клопотання сторони обвинувачення вона вважає незаконним і необґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_17 заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд розглянути питання щодо обрання відносно вказаного обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме, змінити запобіжний захід відносно Коровки на домашній арешт, звернувшись до суду з відповідним клопотанням.

В обґрунтування вказаного клопотання підтримали думку захисника-адвоката ОСОБА_15 , шодо тривалого перебування під вартою без відправлення правосуддя, прохали звернути увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом 5 місяців перебував в умовах ІТТ в одиночній камері під цілодобовим відеоспостереженням, що, у відповідності до наданого висновку психолога може негативно та невідворотно вплинути на його психічний стан, вважаючи при цьому що його утримання протягом тривалого часу в умовах, які передбачені лише для тимчасового перебування не більш 10 діб є грубим порушенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники - адвоката ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , кожен окремо, також заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно вказаних обвинувачених та просили суд розглянути питання щодо обрання відносно них іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме, змінити вказаний запобіжний захід на домашній арешт, звернувшись до суду з відповідними клопотаннями.

В обґрунтування вказаного клопотання підтримали думку захисника - адвоката ОСОБА_15 , що тривале перебування під вартою без відправлення правосуддя та недоведеності прокурором, що зі спливом майже року перебування під вартою більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти тим ризикам, які існували під час обрання найсуворішого запобіжного заходу.

При прийнятті рішення щодо застосування запобіжного заходу прохали суд прийняти до уваги обґрунтовані сумніви сторони захисту викладені захисником ОСОБА_14 у скаргах та запереченях щодо законності проведення досудового розслідування та настання в майбутньому можливих процесуальних наслідків зазначених порушень, які на думку захисників нівелюють можливість постановити обвинувальний вирок у даному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та законний представник останнього підтримали позицію захисників та просили суд змінити іншим обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_4 , підтримала клопотання прокурора, проти клопотань сторони захисту про заміну запобіжного заходу заперечували.

Суд, вислухавши клопотання сторін кримінального провадження із зазначеного питання, скарги, заперечення та доводи сторін з приводу їх подання, перевіривши обвинувальний акт і додані до нього матеріали, реєстр досудового розслідування, тощо приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини. Також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченим найсуворішого запобіжного заходу суд враховує, що сама лише тяжкість вчинених злочинів, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення обвинувачених від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності продовження тримання під вартою.

При цьому, судом враховуються і інші обставини, що встановлені судом при вирішенні питання обрання вказаного запобіжного заходу, що наводяться у цій ухвалі.

Вказаний висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоєв проти України», «Фельдман проти України»).

Відповідно до ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, (Положення третього речення частини третьої статті 315 втрачає чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду №1-р/2017 від 23.11.2017) під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до матеріалів обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, за вчинення яких, Законом України про кримінальну відповідальність, у разі доведеності їхньої вини, передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній раніше судимий, має міцні соціальні зв`язки, одружений, перебуває у шлюбі з 2017 року, має мати пенсіонерку, має постійне місце реєстрації та мешкання за яким характеризується задовільно, має довідку про можливе працевлаштування.

Щодо особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше судимий, має міцні соціальні зв`язки, тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах, рідного брата віком 10 років, який залишився сиротою, має на утриманні батька - інваліда ІІІ групи та неповнолітню дитину, має постійне місце реєстрації та мешкання.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 встановлено, що останній також раніше судимий, має постійне місце реєстрації, до арешту мав постійне місце мешкання, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та двох неповнолітніх дітей цивільної дружини на утриманні.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 встановлено, що останній раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину та мати пенсіонерку.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що останній раніше судимий, має постійне місце реєстрації та мешкання, за яким позитивно характеризується, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, та мати-пенсіонерку, до затримання офіційно працював.

Також, під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказаним обвинуваченим, судом вивчається можливість застосування відносно зазначених обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли та наразі наявні після прийняття в минулому рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою,, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

На разі вказані обвинувачені, майже рік утримуються під вартою.

Пунктом 6 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 19.12.2014 року визначено, що суд зобов`язаний ретельно розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який та належним чином вмотивовувати прийняте за результатами розгляду такого клопотання процесуальне рішення. Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати вимоги ст. 5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку». Та відповідно п. 3 ст. 5 Конвенції визначити право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» зазначено, що існує презумпція на користь звільнення. В розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судам не надається вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження.

Також, суд враховує і положення ч.ч. 1, 4 ст.194 КПК України та вважає, що прокурором не доведено обставин вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, до обвинувачених для запобігання ризикам, зазначеним в його клопотанні, буде недостатнім.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що захисниками обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , наведено достатньо підстав для зміни запобіжного заходу їх підзахисним на домашній арешт, а отже в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим слід відмовити, оскільки прокурором чітко не зазначено та не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання останніх під вартою.

Згідно п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів («Невмержицький проти України»).

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на домашній арешт, суд, окрім обставин, зазначених захисниками, враховує і позицію сторони обвинувачення щодо наявності таких ризиків передбачених ст.177 КК України, як, можливість впливати на свідків, ухилитись від суду, продовжити вчинення кримінального правопорушення.

Судом враховується й факт перебування обвинувачених під вартою майже рік, без прийняття судом рішення по суті висунутого обвинувачення, відсутність будь-яких повідомлень на адресу суду з боку сторін та учасників цього кримінального провадження про здійснення на них тиску, впливу, примусу, тощо з боку вказаних обвинувачених, та, змінюючи раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який вважає необхідним покласти на останніх обов`язки, визначені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід, який супроводжується застосуванням електронних засобів контролю, достатньо та у повній мірі забезпечить виконання вказаними обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків.

Крім того, надання судом вказаним обвинуваченим можливості відшукати роботу та працевлаштуватися під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, нівелює у повній мірі ризик можливого вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, оскільки, в такому разі, обвинувачені будуть мати засоби для існування.

А наявність у обвинувачених ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , Ужви постійного місця проживання, перебування кожного з них у цивільному чи то зареєстрованому шлюбі, неповнолітніх дітей на утриманні та батьків пенсіонерів, чи то інвалідів, підтверджує доводи захисту про наявність певних стійких соціальних зв`язків у вказаних обвинувачених, та мінімізує заявлені прокурором ризики їх втечі, перешкоджання судовому провадженню й т.і.

Суд, під час прийняття рішення враховує й вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якого зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд, зважаючи на наведені обставини, та беручи до уваги обставини та доводи, викладені у скаргах та запереченнях адвоката ОСОБА_14 , які стосуються можливих допущенних досудовим розслідуванням низки процесуальних порушень законності проведення досудового розслідування, та які, в разі їх підтвердження під час дослідження на відповідній стадії судового розгляду кримінального провадження, можуть мати такі процесуальні наслідки, як визнання низки доказів недопустимими; встановлення факту проведення досудового розслідування не легітимною посадовою особою; порушення певних процесуальних строків, тощо, що, в свою чергу, за певних обставин, передбачених КПК України, тягне за собою навіть можливість прийняття рішення про закриття кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність зміни обвинуваченим, кожному окремо, що утримуються під вартою, запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Вказані обставини є достатніми підставами за для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, але, із застосуванням електронних засобів контролю, та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Також, суд вважає, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб відносно обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки, наведені у клопотанні прокурора ризики можуть бути нівельовані сааме таким запобіжним заходом, який вказаним обвинуваченим в період його застосування в минулому не порушувався.

Також підлягає задоволенняю й клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 .

Вказаний запобіжний захід було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_11 й раніше, та впродовж строку його дії, у весь час, не був порушений обвинуваченим.

При цьому суд враховує і позиції сторони захисту, які не заперечували щодо обрання такого запобіжного заходу, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження на 60 діб строку дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України обвинуваченому ОСОБА_12 , якому в минулому обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та який не порушується вказаним обвинуваченим.

Щодо скарг та заперечень сторони захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно з правилами ст. 314-316 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 309 КПК України визначає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, як це визначено ч. 3 ст. 309 КПК України.

Викладені у скаргах та запереченнях захисника - адвоката ОСОБА_14 обставини потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження сторони захисту щодо допущених порушень під час досудового розслідування, та заперечення з цього приводу сторони обвинувачення підлягають дослідженню судом під час судового розгляду, шляхом вивчення, аналізу, співставлення з діючим законодавством та надання відповідної оцінки законності прийнятих процесуальних рішень та легітимності дій процесуальних осіб у вказаному провадження.

Відповідно до ст. 314, 315 КПК України на стадії підготовчого судового засідання суд не уповноважений здійснювати дослідження та оцінку доказів. Така оцінка надається судом лише після дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, визначеному ст. 89, 94 КПК України.

Тому, у зв`язку з наведеним, суд на цьому етапі позбавлений можливості пересвідчитися у наведених стороною захисту доводах незаконності дій слідчого, прокурора, рішення прокурора та ухвали слідчого судді.

Більше того, на такій стадії як підготовче судове провадження, оцінка судом законності прийнятих прокурором рішень чи проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Водночас, викладені у скаргах та запереченнях адвоката ОСОБА_14 обставини та доводи заслуговують на увагу та викликають у суду легітимні сумніви, щодо порушених питань законності проведення досудового розслідування, в зв`язку з чим підлягають долученню до обвинувального акту та дослідженню на відповідній стадії судового провадження.

Також, під час підготовчого судового засідання судом, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 135 КПК України було роз`яснено обвинуваченим, яким інкримінується вчинення злочину, за який, у разі доведеності вини передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Обвинувачені та їх захисники, кожен окремо, клопотали про розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

Вирішуючи питання можливості призначення судового розгляд, дослідивши обвинувальний акт з додатками, вислухавши промови учасників кримінального провадження із зазначеного питання, з огляду на відсутність підстав для прийняття інших, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України рішень, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, виходячи із наступного.

Вказане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України - відсутні.

Під час проведення підготовчого судового засідання установлено, що угода про визнання винуватості, у порядку статей 468, 469, 470, 472-474 КПК України не укладалася та до суду не надходила.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору, закриття кримінального провадження, передбачених ч. 1, 2 ст. 284 КПК України, судом на разі не встановлено.
Підстав для розгляду кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено, клопотань від сторін провадження про його розгляд у закритому судовому засіданні не надходило, відтак воно повинно бути розглянуте у відкритому судовому засіданні, із забезпеченням повного фіксування його перебігу за допомогою технічних засобів.

Зважаючи на позицію сторін щодо відсутності потреби в складанні досудової доповіді, враховуючи досягнення обвинуваченим ОСОБА_12 повноліття, суд не вбачає підстав для подання відповідного доручення органу пробації.

Також суд констатує й про відсутність у сторін кримінального провадження будь-яких інших клопотань, що підлягають розгляду у підготовчому судовому засіданні, відсутність необхідності вчинення інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України суд після завершення підготовки до судового розгляду постановляє ухвалу про призначення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 196,197, 314, 315, 316 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_25 про обрання обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , про зміну запобіжного заходу зазначеним обвинуваченим - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу, залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_7 з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з під варти негайно, в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу, залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 .

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_6 з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з під варти негайно, в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу, залишати житло за адресою: АДРЕСА_6 .

Покласти на ОСОБА_26 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_10 з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з під варти негайно, в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженцю м. Дніропетровськ, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_7 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу, залишати житло за адресою: АДРЕСА_7 .

Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_9 з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з під варти негайно, в залі суду.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , запобіжний захід з тримання під вартою, на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши йому цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу, залишати житло за адресою: АДРЕСА_8 .

Покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: заборонити залишати своє фактичне місце мешкання, цілодобово, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; утримуватися від спілкування із усіма свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; за першим викликом чи вимогою з`являтися до суду; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Встановити строк домашнього арешту ОСОБА_8 з 16 листопада 2021 року до 14 січня 2022 року, включно.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з під варти негайно, в залі суду.

Клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_25 про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю Казахстану, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_9 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_10 , строком на 60 днів до 14 січня 2022 року, включно, та покласти на нього наступні обов`язки : прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; не відлучатися цілодобово з місця свого проживання без дозволу суду, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянину України зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_11 , строком на 60 днів до 14 січня 2022 року, включно, та покласти на нього наступні обов`язки : прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду; не відлучатися цілодобово з місця свого проживання без дозволу суду, за винятком випадків, пов`язаних з пошуком та виходом на роботу; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими; здати на зберігання до відповідного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні-прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва та представництва у сфері охорони дитинства Департаменту захисту інтересів дітей та протидії насильству Офісу Генерального ОСОБА_27 про продовження строку дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженцю м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_12 , строком на 60 днів до 14 січня 2022 року, включно, дії обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме не відлучатись за межі м.Павлограда, Дніпропетровської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Матеріали скарги захисника адвоката ОСОБА_14 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України та заперечення на ухвалу слідчого судді в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України з додатками, щодо законності продовження строку досудового розслідуваннядолучити до матеріалів кримінального провадження.

Вивчити, перевірити, проаналізувати та надати оцінку доводам, що викладені у скарзі та запереченнях захисника, під час судового розгляду, на стадії дослідження судом доказів.

Матеріали скарги захисника адвоката ОСОБА_14 в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України на постанови заступника Генерального прокурора про доручення здійснення досудового розслідування підрозділу вищого рівня долучити до матеріалів кримінального провадження.

Вивчити, перевірити, проаналізувати та надати оцінку доводам, що викладені у скарзі захисника, під час судового розгляду, на стадії дослідження судом доказів.

Затверджений старшим групи прокурорів - прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національної поліції України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального ОСОБА_25 обвинувальний акт з додатками, що складений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000434 від 10 лютого 2018 року відносно:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 289 КК України;
- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189 КК України;
- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,
- неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 189 КК України, - призначити до судового розгляду.

Судовий розгляд кримінального провадження призначити на 11.00 год. 23 листопада 2021 року в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Судовий розгляд кримінального провадження провести у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, за участю сторін та учасників кримінального провадження.

Ювенальний суддя ОСОБА_1