Провадження № 1-кс/761/714/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання останнього, подане в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000737 від 22.06.2020,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000737 від 22.06.2020, в частині накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5884, площею 0,8319 га, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (розмір частки Ѕ) та ОСОБА_6 (розмір частки Ѕ).

У клопотанні адвокат ОСОБА_4 зазначає, що арешт майна накладено необґрунтовано та безпідставно, оскільки зазначене майно належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є добросовісними набувачами такого майна, при цьому вони не мають жодного відношення до кримінального провадження, а беручи до уваги, що арешт вперше на дану земельну ділянку було накладено 31.05.2021, на переконання представника власника майна, даного часу було достатньо для проведення всіх необхідних слідчих дій, пов`язаних з майном, у зв`язку з чим, заявник просить скасувати такий арешт.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання.
Слідчий ОСОБА_3 заперечувала з приводу задоволення клопотання.

Проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ГУНП в Київській області, за процесуального керівництва прокурорів Київської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000737 від 22.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, зокрема за фактом незаконного заволодіння шляхом обману невстановленою групою осіб правом власності на окремі земельні ділянки.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000737 від 22.06.2020 накладено арешт на ряд земельних ділянок, в тому числі на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:5884, площею 0,8319 га., при цьому такий арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, зокрема предмету досудового розслідування, в тому числі і те, що згадана земельна ділянка були предметом кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять обґрунтованого документального підтвердження, що відпала потреба в арешті майна, про що в першу чергу має свідчити істотне зменшення або повна відсутність ризиків (пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), передбачених ст. 170 КПК України, а лише посилання у клопотанні на відсутність таких ризиків не може само по собі свідчити про їх відсутність, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 , подане в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , про скасування арешту майна (земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:5884, площею 0,8319 га), накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження №0000737 від 22.06.2020.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1