Справа № 283/1506/21
провадження №1-кп/283/54/2022
У Х В А Л А
22 лютого 2022 року Малинський районний суд Житомирської області в складі: під головуванням судді ОСОБА_1 , з секретарем судових засідань ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
особи, відносно якої розглядається клопотання, ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 ,

головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000332, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Малинського районного суду Житомирської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 за ознаками суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , не досягши віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно-небезпечні діяння при таких обставинах.

03.10.2020 року близько 01 год. ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 спільно з іншими двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, зайшов до підсобного приміщення №18, звідки викотив скутер марки «Suzuki» модель «Lets ІІ» без державного номерного знаку, належного ОСОБА_8 . Однак, їх злочинні дії помічені та припиненні, в силу чого останні не змогли вчинити всіх дій, які вважали необхідними для доведення суспільно-небезпечного діяння до кінця.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.11.2020 року близько 20 год. ОСОБА_5 спільно з іншими двома особами, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження, в м. Малині Житомирської області по вул. Героїв Малинського підпілля в гаражному кооперативі «Граніт», розподіливши між собою ролі, розбивши металевим ломом вікно, проникли до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , звідки таємно, умисно з корисливих мотивів викрали:

- воблери, з яких 4 шт. вартістю 58,33 грн. за один; 1 шт. - вартістю 65 грн.; 1 шт. з написом «VS-40SP 2.7 g 0.3-1.0 м» вартістю 67,17 грн.; 1 шт. вартістю 44,33 грн.; 2 шт.- вартістю 116,66 грн. за один; 1 шт. вартістю 37,50 грн.; 1 шт. 45 грн.; 4 шт. - торгової марки «Flagman Qwant 35F» вартістю 216,05 грн. за один; 1 шт. торгової марки «Noeby» вартістю 103,20 грн. вартістю 33,93 грн.; 2 шт. торгової марки «Flagman «Qwant 35S-D» вартістю 198,04 грн. за один, на загальну суму 2123,05 грн.;

- ніж для підводного полювання торгової марки «Omer» модель «Maxi Lazer» вартістю 879,82 грн.;

- тубус для спінінга вартістю 245 грн.;

- чоловічі сонцезахисні окуляри торгової марки «Mizno» вартістю 120 грн.;

- коробку торгової марки «Flambeau»(кейс для зберігання воблерів) вартістю 99,85 грн.;

- спінінгове вудилище торгової марки «Daiva CF702ULFS» з котушкою торгової марки «Korund- KO30» вартістю 2070 грн.,

розпорядившись викраденим на власний розсуд та завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5537,72 грн.

В судовому засіданні, прокурор, підтримуючи своє клопотання зазначила, що ОСОБА_5 на момент скоєння суспільно небезпечних діянь виповнилося 12 років, у зв`язку з чим до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, обмеження дозвілля у вечірній час без супроводу дорослих та передачу під нагляд матері ОСОБА_6 на строк 2 роки.
ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні суспільно-небезпечних діянь визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пообіцяв, що більше такого не повториться.

Захисник ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_6 не заперечували відносно клопотання прокурора.

Головний спеціаліст служби у справах дітей виконавчого комітету Малинської міської ради ОСОБА_7 просила задовольнити клопотання прокурора.
Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього можуть бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді : застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує чи мало місце суспільно небезпечне діяння;чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Разом з тим, пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Оцінивши зібрані по кримінальному провадженню докази, суд вважає, що мало місце скоєння ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України (незакінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаним з проникненням в інше приміщення; та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилось чотирнадцять років.
Малолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, тобто був таким, що на момент скоєння кримінального правопорушення не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто він не є суб`єктом злочину.
При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і поведінку, ставлення до вчиненого.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.
Керуючись ст. 22, 97, 105 КК України, ст. 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000332 від 06.07.2020 року, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст. 289; ч.3 ст. 185 КК України задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , учня 8 класу ЗОШ №6 м. Малина, не судимого,
примусові заходи виховного характеру у вигляді: застереження, обмеження дозвілля в період часу з 22.00 години до 07.00 години кожного дня без супроводу дорослих та передати його під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , строком на два роки.
Долю речових доказів, які передано до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області не вирішувати до розгляду по суті клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Суддя