Провадження № 1-кс/344/5474/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах пізахисного ОСОБА_4 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання потерпілого,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла зазначена скарга, в якій скаржник зазначає, що необхідно зобов`язати слідчого в кримінальному провадженні №120 1156 задовольнити клопотання сторони захисту №38 від 20.08.2021 про проведення моніторингу телефонних зв`язків.

Сторона скаржника повідомлялась належним чином про час та місце розгляду скарги, однак в судове засідання не прибула, а відтак з огляду вимоги КПК щодо часових меж розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті з постановленням ухвали, враховуючи положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Слідчий в судове засідання будучи повідомленим не з`явився, однак положення ч.3 ст. 306 КПК України передбачають, що відсутність дізнавача, слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, подав заяву та заперечення з приводу задоволення скарги.

Дослідивши матеріали судового провадження за скаргою, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

У відповідності до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ч.2 ст. 220 КПК України).

Згідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

При цьому з матеріалів скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.10.2019 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підзахисного ОСОБА_4 , скасовано постанову слідчого про відмову в задоволенні заяви про проведення слідчих дій та зобов`язано слідчого повторно розглянути клопотання сторони захисту №32.

16.10.2019 слідчим винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання №32.

Клопотанням №38 сторона захисту просила провести моніторинг телефонних зв`язків, в обґрунтування клопотання додано ухвалу слідчого судді від 08.10.2019, яка на думку сторони захисту не виконана.

При цьому слід вказати, що ухвалою від 08.10.2019 зобов`язано слідчого не задовольнити клопотання сторони захисту, а повторно розглянути його.

Клопотання було розглянуто слідчим та винесено відповідну мотивовану постанову про відмову в задоволенні клопотання, яка згідно до закону могла бути оскаржена в суді, однак матеріали скарги не містять таких доказів. Отож відсутні підстави вважати, що ухвала слідчого судді є не виконаною.

Натомість 20.08.2021 було завершено досудове розслідування у вказаному провадженні.

Оскільки слідчим суддею встановлено вищевказане, то слід зауважите на таке.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура..

Частинами 1, 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею станом на час подання, надходження до суду і на час розгляду даної скарги слідчим винесено повідомлення про завершення досудового розслідування в рамках кримінального провадження в якому подано скаргу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування..

Таким чином, з моменту винесення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування процесуальна діяльність органу досудового розслідування (слідчого чи прокурора) щодо здійснення досудового слідства (як форми досудового розслідування) завершується.

Аналіз вказаної норми КПК України у системному зв`язку з положеннями щодо закінчення досудового розслідування дає підстави дійти висновку про те, що кримінальний процесуальний закон не передбачає права сторін після ознайомлення з відкритими матеріалами досудового розслідування на задоволення клопотань про доповнення досудового слідства. Якщо на думку учасників процесу є обставини, які мають значення для провадження, то клопотання про їх з`ясування будуть предметом розгляду вже в ході судового засідання.

В межах кримінального провадження №120 1156 від 23.08.2018 процесуальна особа органу досудового розслідування, керуючись принципом диспозитивності, визнала достатніми докази для складання обвинувального акту, що зумовило наслідки, передбачені ч. 1 ст. 290 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного слідчий суддя приходить до висновку, що досудове розслідування у кримінальному провадженні в якому подано скаргу вже завершено. Це означає, подальшу неможливість збирання доказів шляхом здійснення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, направлених на збирання доказів для встановлення обставин передбачених ст. 91 КПК України. Однак, завершення досудового розслідування в розумінні ч. 1 ст. 290 КПК України не виключає здійснення процесуальних дій, направлених на виконання вимог ст. 290 - 293 КПК України.

Оскільки заявлене клопотання стосується встановлення обставин, які потребують доказування, а стадія досудового розслідування на якій здійснюється збирання доказів вже завершилась, дане клопотання не може бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 2, 22, 220, 290, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1