Провадження №1-кп/523/760/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2021 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000716, внесене до ЄРДР 25.06.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця за національністю, із середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

У С Т А Н О В И В:
25.06.2020 року приблизно о 13:30 годині, підсудний ОСОБА_6 приїхав на своєму автомобілі марки «BMW 520I», сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 , до будинку №81 по вул.Хутірській в м.Одесі та зупинив керований ним автомобіль таким чином, що перекрив проїжджу частину для іншого автотранспорту та вийшов з автомобіля.
У цей час, у вищевказаному місці знаходився екіпаж «Океан-403» УПП в Одеській області ДПП НП України у складі інспектора ОСОБА_7 та заступника командира 8 роки 2 батальйону ОСОБА_4 , які відпрацьовували завдання оператора «102» за фактом перекриття руху невстановленими особами по вул.Хуторській в м.Одесі.
Побачивши факт перешкоджання дорожнього руху, ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_4 підійшли до підсудного ОСОБА_6 та запропонували йому переставити свій автомобіль на інше місце, на що останній відповів, що то не його автомобіль і переставляти його не буде. Після чого працівники поліції повідомили підсудного про те, що у випадку, якщо автомобіль не буде прибрано, його буде евакуйовано з проїжджої частини. Водночас, підсудний ОСОБА_6 почав поводити себе агресивно та сів за кермо автомобіля «BMW 520I» і в подальшому намагався покинути місце події, у зв`язку з чим співробітники поліції намагались перешкодити руху автомобіля під керуванням вказаного підсудного, для чого потерпілий ОСОБА_4 став спереду та висловив вимогу вийти з автомобіля, але підсудний не зважаючи на зауваження та вимогу поліцейських покинути даний автотранспорт, умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, здійснив наїзд на потерпілого, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правого стегна та саден обох передплічь, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Підсудний ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину за висунутим обвинуваченням та не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при наведених вище обставинах, будучи допитаним в судовому засіданні пояснив суду про обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме про час, місце і мотиви заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, що відповідають наведеним вище обставинам доведеного обвинувачення, та попросив в суді вибачення у потерпілого ОСОБА_4 .

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами процесу не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у скоєнні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та іншими сторонами процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в повному обсязі, згідно з ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 своїми діями умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а відтак суд погоджується з кваліфікацією стороною обвинувачення дій вказаного підсудного за ч.2 ст.345 КК України.

Так, з огляду на ч.2 ст.345 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд приймає до уваги суспільну небезпечність, характер, обставини і наслідки вчиненого ним, його вибачення перед потерпілим ОСОБА_4 та те, що скоєне кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів проти авторитету органів державної влади, а також судом враховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації, стан здоров`я підсудного і характеризуючі його особу дані: на диспансерному обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» не перебуває; свою провину визнав і висловив щире каяття; одружений та забезпечений місцем реєстрації й проживання в м.Одесі; офіційно непрацевлаштований та в силу ст.89 КК України не має судимості, але раніше притягався до кримінальної відповідальності, сукупність чого свідчить про певну схильність підсудного до протиправної поведінки та обумовлює висновок про можливість виправлення останнього в умовах суспільства.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , як зазначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, слід віднести щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеного підсудного, протягом кримінального провадження не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, характер, наслідки і суспільну небезпечність доведеного обвинувачення, характеризуючі дані про особу підсудного ОСОБА_6 , комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про доцільність призначення зазначеному підсудному покарання у виді обмеження волі в межах строку, встановленого санкцією ч.2 ст.345 КК України, а також зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а щодо арешту майна, - за правилами ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75, п.п.1-2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та нагляд за засудженим ОСОБА_6 , покласти на Суворовський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 зарахувати час його попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 25.06.2020 по 07.07.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 26.06.2020 року на вилучені у кримінальному провадженні в ході огляду місця події за адресою: м.Одеса, вул.Хуторська 81, автомобіль марки «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_6 , та змив з речовиною бурого кольору, - після набрання вироком законної сили, - скасувати.
В порядку ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні 6 змивів, які упаковані до паперових конвертів коричневого кольору та перебувають в матеріалах досудового розслідування (постанова слідчого ВП №2 ОРУП №1 (Хаджибеївського ВП) ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 від 25.06.2020 року), - знищити, а автомобіль марки «BMW 520і», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий під зберігальну розписку (заяву) підсудному ОСОБА_6 , - вважати повернутим за належністю.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1