ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5485/20
провадження № 1-кп/753/383/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2022 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000157 від 10.01.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-06.03.2018 вироком Дарницького районного суду м. Києва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, з неповною вищою освітою, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимої, в останній раз:
-16.10.2013 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, звільнена 04.03.2016 р. по відбуттю строку покарання;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 приблизно о 14 годині 50 хвилин у ОСОБА_8 виник умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на проникнення у житло, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, підійшов до вхідних дверей вказаного житла та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме: шматки фольги, відмички, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, незаконно проник всередину вказаної квартири, яка належить ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_8 здійснив незаконне проникненя до житла, тобто скоїв кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 162 КК України.
Стороною обвинувачення ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються в тому, що 07.02.2020 приблизно о 14 годині 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішили таємно викрасти чуже майно, для цього проникли до кв. АДРЕСА_4 звідки таємно викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, підійшли до вхідних дверей вказаного житла, озирнувшись навколо та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме шматки фольги, відмички, шляхом пошкодження замка, вхідних дверей, проникли всередину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з різних місць взяли чуже майно, а саме:
1. Грошові кошти в сумі 500 гривень з написом «13+»;
2. Фен Bosch beautixx comfort 1800W синього кольору вартістю 190 гривень 00 копійок;
3. Парфумована вода «BARGELLO» Floar Series 402 (100 мл.) вартість, якої встановити не видається за можливе;
4. Парфумована вода «BARGELLO» Floar Series 154 (100 мл.) вартість, якої встановити не видається за можливе;
5. Парфумована вода «BARGELLO» Floar Series 384 (100 мл.) вартість, якої встановити не видається за можливе;
6. Туалетна вода «Amway» Opportune premium (50 мл.) вартість, якої встановити не видається за можливе;
7. Сумка з написом «Calvin Klein» К50К503278, вартістю 400 гривень 00 копійок;
8. Годинник з написами «IBELIA680», годинник з написами «GOLDLІS» 932G загальною вартістю 75 гривень 00 копійок.
Після чого, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали матеріальну шкоду на загальну суму близько 1 165 гривень 00 копійок.
Крім того, стороною обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 07.01.2020 у невстановлений досудовим розслідуванням час за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_8 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, для цього проник до кв. АДРЕСА_7 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, підійшов до вхідних дверей вказаного житла, озирнувшись навколо та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме відмички, шляхом підбору ключа, від вхідних дверей, проник всередину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_8 з різних місць взяв чуже майно, а саме:
- грошові кошти в сумі 1 500 доларів США (відповідно курсу НБУ станом на 09.01.2020 становить 35 529 гривень 30 копійок),
- чоловіче пальто чорного кольору, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- чоловіче пальто синього кольору, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- куртка шкіряна чорного кольору, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- куртка з джинсово-шкіряного матеріалу, утеплена, інші ознаки якої не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- золотий браслет 585 проби, довжиною 20 см., з комбінацією жовтого та білого золота, а саме поєднання пластин, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- чоловіча сумка «Tommy Hilfiger» шкіряна, чорного кольору, без пошкоджень, повністю нова, інші ознаки якої не відомі, вартість якої встановити не видається за можливе;
- чоловічий клач «Mont Blank» шкіряний, синього кольору, без пошкоджень, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- чоловічий клач, шкіряний, синього кольору, без пошкоджень, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе;
- чоловіче взуття Welfare ботинки зимові короткі напів спортивні, на шнурівці та з замком, інші ознаки якого не відомі, вартість якого встановити не видається за можливе.
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 матеріальну шкоду на загальну суму 35 529 гривень 30 копійок.
Окрім того, 09.01.2020 приблизно о 16 годині 00 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Є. Чавдар, буд. 1, ОСОБА_8 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, для цього проник до кв. АДРЕСА_8 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, підійшов до вхідних дверей вказаного житла, озирнувшись навколо та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме відмички, шляхом підбору ключа, від вхідних дверей, проник всередину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_8 з різних місць взяв чуже майно, а саме грошові кошти в сумі 500 Євро (відповідно курсу НБУ станом на 09.01.2020 становить 13 245 гривень 15 копійок) та грошові кошти в сумі 800 доларів США (відповідно курсу НБУ станом на 09.01.2020 становить 19 067 гривень 60 копійок).
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 на загальну суму 32 312 гривень 00 копійок.
Окрім того, 12.01.2020 близько 18 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_9 , ОСОБА_8 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, для цього проник до кв. АДРЕСА_10 , звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, скориставшися тим, що вказана квартира розміщена на першому поверсі, підійшов до вказаного житла, озирнувшись навколо та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме викрутку, шляхом віджиму вікна, проник всередину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_8 з різних місць взяв чуже майно, а саме грошові кошти в сумі 900 гривень 00 копійок, браслет срібний «Pandora» 925 проби, вагою 8,43 грами, розмір 17, без вставок та пошкоджень вартістю 1 086 гривень 26 копійок.
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_7 на загальну суму 1 986 гривень 00 копійок.
Окрім того, 13.01.2020 близько 09 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_11 , ОСОБА_8 , визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно викрасти чуже майно, для цього проник до кв. АДРЕСА_12 звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_8 продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою, підійшов до вхідних дверей вказаного житла, озирнувшись навколо та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, використовуючи сторонні предмети, а саме відмички, шляхом підбору ключа, від вхідних дверей, проник всередину вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_8 взяв чуже майно, а саме ноутбук Lenovo IdeaPad 320-15ISK (80XH01VRRA) вартістю 6 875 гривень 00 копійок.
Після чого, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_8 на загальну суму 6 875 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєнні інкримінованого злочину за ч.3 ст. 185 КК України не визнав та суду пояснив, що 07.02.2020 р. у денний час доби він мав намір зустрітись зі своїми знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , щоб позичити у тих грошові кошти. Підійшовши до будинку АДРЕСА_5 , він зайшов у під`їзд погрітись, поки чекав на знайомих. Зберігаючи при собі відмички, та маючи потребу у грошових коштах, він вирішив зайти до квартири АДРЕСА_13 , оскільки замок вхідних дверей даної квартири дозволяв йому його відчинити даними засобами. Відчинивши двері цієї квартири за допомогою відмичок, він зайшов всередину квартири та почав роздивлятись які речі можна звідти викрасти, щоб не брати в борг грошові кошти у інших обвинувачених. Він побачив, що в квартирі відсутні цінні речі та вийшов з квартири на вулицю, де зустрів ОСОБА_6 . В цей час їх обох затримали працівники поліції. Через деякий час працівники поліції затримали ОСОБА_7 , яка знаходилась за декілька кварталів. Таким чином, ОСОБА_8 заперечував, що здійснив викрадення речей з квартири, хоча не заперечував, що незаконно туди проник, проте самостійно, без участі обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в приміщення квартири не заходили. Затримавши їх, працівники поліції пішли в квартиру, звідки дістали речі, які перелічені в обвинувальному акти та «підкинули» їм. Що стосується інших інкримінованих йому епізодів, ОСОБА_8 пояснив, що працівники поліції змусили його надати зізнавальні показання під час проведення слідчого експерименту та визнати себе винним у скоєнні квартирних крадіжок та погрожували його дружині у противному випадку ув`язненням. Таким чином, ОСОБА_8 стверджував, що не вчиняв жодні з інкримінованих йому крадіжок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєнні інкримінованого злочину не визнав та суду пояснив, що 07.02.2020 р. у денний час доби йому подзвонив ОСОБА_8 та попросив гроші в борг та вони домовились зустрітись на АДРЕСА_5 . Він пішов на зустріч разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , які пішла до аптеки, а він підійшов до буд. АДРЕСА_5 та почав очікувати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Через деякий час з під`їзду будинку вийшов ОСОБА_8 та їх разом затримали працівники поліції. В подальшому працівники поліції привели його дружину ОСОБА_7 , яку затримали на виході з аптеки. До квартири він не заходив, жодного майна не брав. Вилучені у нього грошові кошти в сумі 500 грн. були підкинуті йому працівниками поліції, які протягом декількох годин з моменту затримання не відпускали його та користувались його майном, у тому числі паспортом, де в подальшому була виявлена ця грошова купюра. Також ОСОБА_6 стверджував, що працівники поліції насильно зняли у нього кросівки та використовували їх для залишення слідової інформації в квартирі потерпілого. Таким чином, ОСОБА_6 стверджував, що не заходив до квартири потерпілого та не викрадав майно.
Обвинувачена ОСОБА_7 в ході судового розгляду підтвердила, що 07.02.2020 р. у денний час доби її чоловіку ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_8 та попросив гроші в борг та вони домовились зустрітись на АДРЕСА_5 . Вони разом з чоловіком пішли на зустріч з ОСОБА_8 . По дорозі вона зайшла в аптеку для придбання ліків, а ОСОБА_6 пішов на оговорене місце зустрічі. Коли вона вийшла з аптеки, її затримали працівники поліції, після чого відвели її до буд. АДРЕСА_5 , де вже перебували затримані ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Протягом декількох годин працівники поліції не відпускали їх, після чого ввечері провели її обшук та в рюкзаку виявили майно, яке попередньо «підкинули» їй в рюкзак працівники поліції. Стверджувала, що вона не заходила до квартири потерпілого та не викрадала майно.
Таким чином, сторона захисту просила ухвалити виправдувальний вирок у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченими інкримінованого злочину.
Відповідно до ст. 85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та на обгрунтування винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України за епізодами від 07.01.20; 09.01.20; 12.01.20; 13.01.20 сторона обвинувачення посилалась на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені.
07.02.2020 р. о 18-00 год. потерпілий ОСОБА_9 звернувся до Дарницького УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що в цей день о 15-00 год. за адресою: АДРЕСА_14 невідомі особи шляхом підбору ключа здійснили крадіжку з квартири особистого майна, а також 500 грн. /т.1 а.с. 107/.
Дослідивши даний доказ, суд не може визнати його належним, оскільки в своїй заяві потерпілий не вказує на осіб, які здійснили крадіжки. Крім того, потерпілий не вказує що саме було викрадено у нього з квартири , вказуючи лише, що було викрадено особисте майно та 500 грн без опізнавальних знаків.
З рапорту о/у ОПС ВКП Дніпровського УП в м. Києві ОСОБА_15 від 07.02.2020 р. вбачається, що 07.02.2020 р. в ході відпрацюваня території Дарницького району м. Києва о 15-50 год. по АДРЕСА_15 за вчинення крадіжки з квартири, яка мала місце по АДРЕСА_14 були затримані ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 /т.1 а.с. 106/.
Даний доказ також не є належним доказом вчинення обвинуваченими крадіжки, оскільки він лише підтверджує факт затримання працівниками поліції обвинувачених біля будинку.
Під час огляду місця події від 07.02.2020 р. було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 . В ході огляду було зафіксовано пошкодження вхідних дверей квартири, а в середині квартири зафіксовано порушення обстановки /т.1 а.с. 111-119/.
Даний доказ не підтверджує причетність обвинувачених до скоєння крадіжки з квартири, а тому суд не може визнати його належним доказом вчинення обвинуваченими крадіжки з проникненням у квартиру.
В ході огляду місця події від 07.02.2020 р. під час якої було оглянуто квартиру АДРЕСА_4 на підлозі був зафіксований слід взуття, який був вилучений, та в подальшому під час експертного дослідження взуття обвинуваченого ОСОБА_6 було встановлено, що цей слід взуття був залишений взуттям, в яке був взутий ОСОБА_6 /т.1 а.с. 111/. Також зазначений слід взуття був визнаний речовим доказом. Обговорюючи даний доказ на предмет його допустимості, суд ураховує, що під час вітворення в судовому засіданні відеозапису огляду місця події від 07.02.2020 р. було встановлено, що після того, як слідча закінчила проведення огляду місця події та почала з`ясовувати у учасників слідчої дії стосовно наявності доповнень та клопотань до проведеного огляду, вона згадала, що на підлозі також наявний слід взуття. При цьому, не виявивши безпосередньо цей слід, слідча вказала на аркуш паперу на підлозі та вказала учасникам слідчої дії, що під даним аркушем наявний слід взуття, а потім підняла цей аркуш. Зазначена обставина свідчить про те, що під час огляду місця події слідчим безпосередньо не був виявлений слід взуття, а про наявність цього сліду на підлозі під аркушем слідчому вже було відомо з невстановленого джерела. Таким чином, суд не може визнати даний слід взуття допустимим доказом, оскільки він був отриманий в порушення КПК України. /т.1 а.с. 111-119/.
Відповідно до протоколу затримання від 07.02.2020 р. ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у скоєнні крадіжки з квартири потерпілого ОСОБА_9 /т.1 а.с. 120-125/. Під час затримання у ОСОБА_8 були вилучені відмички. Обговорюючи даний доказ на предмет належності, суд ураховує, що він не підтверджує вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири, оскільки у ОСОБА_8 не було виявлено та вилучено жодного майна, яке перелічено в обвинувальному акті. Наявність відмичок у ОСОБА_8 свідчить про незаконне проникнення до житла обвинуваченим, який як під час затриманян так і в ході судового розгляду стверджував, що за допомогою відмичок він зайшов в квартиру та, виявивши відсутність цінних речей, покинув цю квартиру. При цьому ОСОБА_8 заперечував, що входив в цю квартииру разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Виявлений та вилучений у ОСОБА_8 мобільний телефон також не підтверджує викладених в обвинувальному акті обставин, оскільки слідчим та прокурором зміст даного телефону не досліджувався. Таким чином, суд визнає протокол затримання ОСОБА_8 та вилучені в ході затримання предмети неналежнии доказами вчинення ОСОБА_16 крадіжки.
Відповідно до протоколу затримання від 07.02.2020 р. ОСОБА_7 була затримана за підозрою у скоєнні крадіжки з квартири потерпілого ОСОБА_9 /т.1 а.с. 142-150/. Обговорюючи даний протокол та предмети, які були вилучені у обвинуваченої на предмет допустимості, суд ураховує наступне. З відеозапису затримання ОСОБА_7 вбачається, що під час затримання був проведений обшук ОСОБА_7 . В ході обшуку з рюкзака, який був одягнений на ОСОБА_7 були вилучені предмети, у тому числі предмети, які зазначені в обвинувальному акті. Як пояснила ОСОБА_7 дані предмети їй не належали та були підкинуті працівниками поліції. Після огляду цих предметів слідчий склав їх в експертний пакет та вилучив. Таким чином, даним доказом сторона обвинувачення обгрунтовує, що ОСОБА_7 після вчинення з квартири зазначених речей склала їх до рюкзаку, який знаходився на ній до моменту її обшуку слідчим. Натомість до протоколу затримання додана фототаблиця, на якій зафіксовані інші обставини, ніж ті, які відбувались під час затримання /т.1 а.с. 146-150/. Зокрема, на фототаблиці зафіксовано, що зміст сумки, а саме речі ОСОБА_7 та речі, які зазначені в обвинувальному акті були оглянуті не на вулиці слідчим під час затримання, а на підлозі в квартирі, належній потерпілому АДРЕСА_4 . На це вказує обстановка килим, взуття, гладильна дошка, які знаходяться в цій квартирі, відеозапис огляду якої був досліджений судом. Зазначена обставина свідчить, що перед проведенням обшуку ОСОБА_7 дані речі вже були оглянуті раніше в квартирі потерпілої невстановленими особами Дарницького УП ГУНП у м. Києві, про що свідчать вимірювальні засоби із позначкою Дарницького УП, а вже потім були покладені в рюкзак, який в подальшому був надягнений на ОСОБА_7 , що підтверджує показання обвинуваченої, яка стверджувала, що речі, які зазначені в обвинувальному акті, їй були підкинуті невстановленими особами до того, як слідчий проводив обшук. Таким чином, суд констатує, що зазначені речі були вилучені у спосіб, не передбачений КПК України, що свідчить про недопустимість цих доказів.
Крім того, суд звертає увагу на порушення права ОСОБА_7 на захист під час затримання та обшуку. Так, переглядом відеозапису затримання ОСОБА_7 встановлено, що ОСОБА_7 вимагала слідчого надати їй захисника перед проведенням обшуку, проте слідча їй відмовила в цьому та провела обшук. При цьому ОСОБА_7 знаходилась в кайданках та фактично перебувала в статусі підозрюваної, а обшук проводився в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР.
Відповідно до ч.3 ст. 208 КПК України - уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст. 236 КПК України - обшук особи здійснюється особами тієї самої статі у присутності адвоката, представника на вимогу такої особи. Неявка адвоката, представника для участі у проведенні обшуку особи протягом трьох годин не перешкоджає проведенню обшуку.
Як вбачається з відеозапису затримання та обшуку ОСОБА_7 остання вимагала надати їй захисника, але слідча їй відмовила та почала проводити обшук. Крім того, в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про проведеня обшуку, як того вимагають правила ст. 236 КПК України. Зазначені обставини свідчать про те, що обшук ОСОБА_7 був проведений у спосіб, не передбачений КПК України та всупереч ст. 236 КПК України.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати недопустимими доказами протокол затримання ОСОБА_7 та вилучені в ході її обшуку предмети.
Відповідно до протоколу затримання від 07.02.2020 р. ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у скоєнні крадіжки з квартири потерпілого ОСОБА_9 /т.1 а.с. 131-136/. Під час затримання у ОСОБА_6 були вилучені предмет схожий на ніж, купюра 500 грн., мобільний телефон. Обговорюючи даний доказ, суд ураховує, що він не підтверджує вчинення ОСОБА_6 крадіжки з квартири, оскільки у ОСОБА_6 не було виявлено та вилучено жодного майна, яке перелічено в обвинувальному акті. Слідчий обгрунтовує, що вилучена у обвинуваченого ОСОБА_6 купюра номіналом 500 грн. належить потерпілому та була викрадена з квартири потерпілого. Натомість суд ураховує, що ця грошова купюра знаходиться у вільному обігу на території України, як грошова одиниця. При цьому твердження потерпілого про те, що у нього були викрадені грошові кошти в сумі 500 грн. не свідчать про те, що саме ця купюра належала потерпілому. Суд враховує, що потерпілий в дослідженій заяві про скоєння злочину не зазначив серію цієї купюри, її номер, щоб дозволяло визначити належність вилученої у ОСОБА_6 купюри саме потерпілому. При цьому, в обвинувальному акті зазначено про те, що купюра мала напис «13+», проте в заяві про скоєний злочин потерпілий цю обставину не повідомив.
Також суд ураховує обставини, при яких дана купюра опинилась в паспорті ОСОБА_6 . В протоколі затримання фактичний час затримання ОСОБА_6 зазначений о 15-50 год., тоді як протокол затримання був оформлений о 19-45 год., тобто через чотири години. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що весь цей час він був разом із працівниками поліції, які його затримали та встановлювали його особу по паспорту, який він неодноразово надавав працівникам поліції. Як і до протоколу затримання ОСОБА_7 , так і до протоколу затримання ОСОБА_6 було долучено фототаблицю, на якій зафіксовані вилучені у ОСОБА_6 предмети. При цьому дані речі знаходяться не на землі на вулиці, а на килимі, який, як вже було встановлено вище, знаходиться в квартирі потерпілого. Зазначена обставина свідчить про те, що речі ОСОБА_6 , у тому числі паспорт, були вилучені не під час затримання ОСОБА_6 під відеофіксацію, а раніше невстановленими особами Дарницького УП ГУНП у м. Києві які зафіксували ці речі в приміщенні квартири, потім поклали в сумку та повернули ОСОБА_6 , а вже потім слідчий оглянув сумку та вилучив зміст цієї сумки в експертний пакет. Таким чином, суд констатує, що вилучення речей у ОСОБА_6 з сумки, у тому числі купюри номіналом 500 грн. відбувалось у спосіб, не передбачений КПК України.
Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що слідчий самостійно здійнсював обшук особистих речей ОСОБА_6 , при цьому такий обшук здійснювався без участі захисника відповідно до вимог ч.5 ст. 236 КПК України, який прибув вже після проведення обшуку, а також в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про проведення обшуку.
Аналіз наведених обставин свідчить про необхідність визнання недопустимими доказами протоколу затримання ОСОБА_6 та вилучених в ході затримання та обшуку речей, у тому числі грошових коштів.
В ході огляду місця події від 08.02.2020 р. в приміщенні службового кабінету Дарницького УП ГУНП у м. Києві слідчим було вилучено кросівки ОСОБА_6 /т.1 а.с.154-157/.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 КПК України - проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного.
З протоколу огляду місця події вбачається, що він проводився з 01-00 до 01-20 год., тобто в нічний час доби. Проте в змісті протоколу не зазначено, у зв`язку з чим у ОСОБА_6 вилучаються дані кросівки, а відтак не був встановлений ризик втрати слідів кримінального правопорушення, оскільки в протоколі не зазначено, що кросівки вилучаються для виявлення яких-небудь слідів, також не зазначено, що необхідність проведення огляду місця події може бути обумовлена втечею підозрюваного. Таким чином, в змісті протоколу взагалі не зазначено про обставини, які зумовили необхідність проведення огляду місця події в нічний час доби. Крім того, встановлено, що огляд місця події відбувався без захисника ОСОБА_6 , який на той час вже був призначений ОСОБА_6 , а саме: адвоката ОСОБА_17 , яка отримала примірник протоколу затримання о 23-55 год. 07.02.2021 р., тобто до початку огляду місця події. При цьому в змісті протоколу огляду не зазначено, що ОСОБА_6 відмовлявся від свого захисника. Крім того, даний огляд проводився без відеофіксації, яка б дозволяла спростувати позицію ОСОБА_6 про те, що кросівки були надані ним не добровільно, а примусово зняті працівниками поліції для створення штучних доказів з урахуванням сліду, який був виявлений при невстановлених судом обставинах та у непередбачений КПК спосіб в квартирі потерпілого. Таким чином, суд визнає недопустимими доказами протокол огляду місця події від 08.02.2020 р та кросівки, вилучені у ОСОБА_6 .
Відповідно до протоколу огляду предметів 10.02.2020 р. слідчим в присутності потерпілого були оглянуті предмети, які зазначені в обвинувальному акті та були предметом скоєння злочину /т.1 а.с. 162/. Обговорюючи даний доказ на предмет його відповідності вимогам ст. 86 КПК України, суд ураховує, що під час огляду були оглянуті предмети, які судом визнані недопустимими у зв`язку із їх отриманням у спосіб, не передбачений КПК України. А тому суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом протокол огляду предметів від 10.02.2020 р.
В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2020 р. ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_6 /т.1 а.с. 176-178/.
В ході пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2020 р. ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_8 /т.1 а.с. 180-183/.
Дослідивши дані протоколи пред`явлення осіб для впізнання, суд приходить до висновку, що дані докази не відповідають критеріям, встановленим ст. 86 КПК України, оскільки в змісті протоколів слідчим хоча і зазначено, що ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , проте у зв`язку із чим та при яких обставинах він впізнав обвинувачених, в протоколі не зазначено, як і не зазначено, що обвинувачені вчинили крадіжку. Також не зазначено за якими саме рисами обличчя були впізнані обвинувачені. Таким чином, суд вважає недопустимими доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2020 р.
Відповідно до висновку експерта № 17-2/381 від 20.02.2020 р. наданий на дослідження слід низу взуття залишений підошовною поверхнею наданого взуття на правую ногу (взуття ОСОБА_6 ). /т.1 а.с. 185-191/.
У зв`язку із тим, що як і слід взуття, вилучений в ході огляду квартири, так і саме взуття, яке було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_6 при зазначених вище обставинах були визнані недопустимими доказами, суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом вказаний висновок експерта, оскільки експертом в даному випадку досліджувались недопустимі докази.
Відповідно до висновку експерта № 17-2/353 від 21.02.2020 р. циліндровий механізм замка вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , перебуває у несправному стані. На внутрішніх поверхнях наданого на дослідження циліндрового механізму замка виявлено сліди дії стороннього предмету (предметів)./т.1 а.с. 193-200/.
Дослідивши даний доказ, суд вважає його неналежним доказом вчинення обвинуваченими крадіжки з квартири, який лише підтверджує факт пошкодження замка вхідних дверей квартири та проникнення в квартиру.
Висновком експерта № 13-1/334 від 24.02.2020 р. встановлена вартість зазначеного в обвинувальному акті майна. /т.1 а.с. 202-209/. Обговорюючи даний доказ на предмет його відповідності вимогам ст. 86 КПК України, суд ураховує, що предметами експертного дослідження були докази, які судом визнані недопустимими у зв`язку із їх отриманням у спосіб, не передбачений КПК України. А тому суд вважає за необхідне визнати недопустимим доказом вказаний висновок експертизи.
Під час проведення слідчого експерименту від 20.02.2020 р. ОСОБА_8 повідомив про обставини вчинення крадіжки з квартир за усіма інкримінованими йому епізодами /т.1 а.с. 251-257/.
Обговорюючи даний доказ на предмет його допустимості, суд керується відповідним правовим висновком Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 14.09.2020 р. (справа № 740/3597/17). У цьому висновку зазначано, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому. Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив, що під час проведення слідчого експерименту він під тиском працівників поліції давав зізнавальні показання у вчиненні кримінальних правопорушень з метою процесуального закріплення його зізнавальних показань слідчим. В судовому засіданні було відтворено п`ять відеозаписів слідчого експерименту, на якому зафіксовано, що обвинувачений ОСОБА_8 виключно проголошував зізнання у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, але жодних ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань під час цього «слідчого експерименту» не проводилось, зокрема обвинувачений не вказував звідки він та інші обвинувачені викрадали майно потерпілого ОСОБА_9 за епізодом від 07.02.2020 р. Що стосується епізодів 07.01.2020 р;09.01.2020 р.; 12.01.2020 р.; 13.01.2020 р., то на досліджених відеозаписах як додатках до протоколу слідчого експерименту, ОСОБА_8 лише надає зізнавальні показання біля дверей квартир та біля вікна, проте всередину квартири ОСОБА_8 та інші учасники не заходили, хоча ОСОБА_8 інкримінується саме проникнення до квартир. Жодних ознак відтворення дій, а саме механізму відчинення дверей квартир, обстановки, обставин події щодо того, з якого місця обвинувачений викрадав майно, інших дослідів та випробувань на відеозаписі не вбачається. Також суд ураховує, що під час перегляду одного з відеозаписів слідчого експерименту ОСОБА_8 не зміг вказати на квартиру, в якій він викрав майно та працівники поліції вказали йому на двері іншої квартири. Також судом встановлено, що слідчий експеримент проводився без участі захисника ОСОБА_8 , хоча йому був призначений захисник ОСОБА_19 та в змісті протоколу слідчого експерименту не зазначено, що ОСОБА_8 відмовляється від свого захсиника, а лише відібрано окрему заяву слідчому про відмову ОСОБА_16 від захисника.
Аналіз наведених обставин свідчить про необхідність визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту від 20.02.2020 р. та додатків до нього.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про злочин від 10.01.2020 р. потерпілий ОСОБА_11 звернувся до поліції із заявою про те, що в цей день по АДРЕСА_16 невідомі особи проникли в квартиру, звідки викрали грошові кошти в сумі 500 Євро та 800 доларів США. /т.2 а.с.3/ Дослідивши даний доказ, суд визнає його неналежним, оскільки він не підтверджує, що саме обвинувачений ОСОБА_8 здійснив квартирну крадіжку.
В ході огляду місця події від 10.01.2020 р. було зафіксоване приміщекння квартири АДРЕСА_17 . 6-14/ Даний доказ суд визнає неналежним, оскільки він не підтверджуває вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
11.01.2020 р. потерпілий ОСОБА_10 звернувся до поліції із заявою про те, що 28.12.2019 р. з кв. АДРЕСА_7 невідома особа викрала з квартири грошові кошти в сумі 1500 доларів США, золотий ланцюжок та особисті речі./т.2 а.с. 15/. Даний доказ суд визнає неналежним, оскільки він не підтверджуває вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
В ході огляду місця події від 11.01.2020 р. було зафіксоване приміщекння квартири АДРЕСА_7 . /т.2 а.с. 17-24/ Даний доказ суд визнає неналежним, оскільки він не підтверджуває вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про злочин від 12.01.2020 р. потерпіла ОСОБА_12 звернулась до поліції із заявою про те, що за адресою: АДРЕСА_18 невідома особа викрала з квартири 900 грн., та браслет, дитячий годинник /т.2 а.с. 37/. Даний доказ суд визнає неналежним, оскільки він не підтверджуває вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
В ході огляду місця події від 12.01.2020 р. було зафіксоване приміщення квартири АДРЕСА_19 /т.2 а.с. 39-44/ Даний доказ суд визнає неналежним, оскільки він не підтверджуває вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про злочин від 13.01.2020 р. ОСОБА_13 звернувся до поліції із заявою про те, що в цей день невідома особа проникла до квартири АДРЕСА_12 , звідки викрала ноутбук /т.2 а.с. 48/. В ході огляду місця події від 13.01.2020 р. було зафіксоване приміщення квартири АДРЕСА_12 /т.2 а.с. 50-56/ Дані докази суд визнає неналежними, оскільки вони не підтверджують вчинення ОСОБА_8 крадіжки з квартири.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2020 р. свідок ОСОБА_20 впізнав ОСОБА_8 як особу яка неодноразово в період часу з 01.01.2020 р. продавала йому різні речі- а саме: верхній одяг, ноутбук, жіночий браслет та ін. /т.2 а.с. 59-62/. Обговорюючи даний протокол, суд вважає його неналежним доказом, оскільки він не підтверджує, що ОСОБА_8 вчиняв квартирні крадіжки. Жодного майна у свідка ОСОБА_20 не було вилучено. При цьому ОСОБА_20 перерахував в поясненнях майно без зазначення марки, фірми, що свідчить про неможливість ідентифікації цього майна. Крім того, в протоколі не зазначено за якими саме характерними рисами він впізнав саме ОСОБА_8 , а слідчий в протоколі обмежився загальним переліком частин обличчя- губи, ніс, очі, брови, що притаманно як обвинуваченому, так і статистам.
Висновком експерта № 13-1/600 від 23.03.2020 р. встановлено вартість майна, яке зазначено в обвинувальному акті та інкримінується ОСОБА_8 /т2. а.с. 64-69/. Ураховуючи відсутність належних доказів вчинення ОСОБА_8 квартирних крадіжок за усіма епізодами, суд вважає неналежним доказом вказаний висновок, оскільки він не підтверджує обставин вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів.
Висновком експертного дослідження № 17-1/718 від 17.03.2020 р. не встановлено пальців рук ОСОБА_8 на вилучених слідах, а тому суд вважає даний доказ неналежним, а також підтверджує висновок суду про неналежність вищезазначених доказів, а саме протоколів огляду місця події, в ході яких дані сліди були вилучені. /т.2 а.с. 73-85/.
Що стосується показань свідків сторони обвинувачення ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , суд визнає показання зазначених свідків неналежними доказами, оскільки жоден зі свідків не підтвердив, що обвинувачені перебували в квартирі АДРЕСА_4 , а лише зазначили, що спостерігали як обвинувачені заходили у під`їзд будинку. Також свідки не підтвердили, що у обвинувачених при собі було якесь майно, оскільки вони не проводили обшук осіб, а цим займалась слідчо-оперативна група. Крім того, свідки в судовому засіданні не змогли назвати кого саме з обвинувачених вони конкретно затримували та не змогли назвати місце, де вони були затримані. Крім того, суд ураховує, показання цих свідків не узгоджуються із сукупністю інших досліджених в ході судового розгляду доказів. Крім того, суд ураховує, що дані свідки є працівниками поліції та зацікавленими особами у розгляді справи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на користь такої особи.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини, ст. 62 Конституції України, ст.17 КПК України кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може бути піддана кримінальному покаранню поки не буде визнана винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.
Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ" - недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.
За результатами судового розгляду, суд прийшов до висновку, що відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за їх обвинуваченням за ч. 3 ст. 185 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за його обвинуваченням за ч.3 ст. 185 КК України за епізодами від від 07.01.2020 р.;09.01.2020 р.;12.01.2020 р.; 13.01.2020 р. слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки прокурором під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченими крадіжки, поєднаної з проникненням у житло, повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 373 КПК України - виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.
Аналіз наведених обставин дозволяє суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування та прокурором у суді не доведено належними та допустимими доказами вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за епізодами від 07.01.2020 р.;09.01.2020 р.;12.01.2020 р.; 13.01.2020 р., у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність визнання невинуватими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 за епізодами від від 07.01.2020 р.;09.01.2020 р.;12.01.2020 р.; 13.01.2020 р. у вчиненні інкримінованого злочину за ч.3 ст. 185 КК України з підстав недоведеності вчинення кримінального правопорушення, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до положень ч.3 ст. 337 КПК України - з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Ураховуючи, що ОСОБА_8 визнав, що 07.02.2020 р. він незаконно проник у квартиру АДРЕСА_4 , але виявивши відсутність цінного майна, залишив цю квартиру, а також у зв`язку із тим, що ОСОБА_8 при затриманні добровільно видав працівникам поліції відмички, якими він пошкодив вхідні замки квартири, що встановлено протоколом огляду квартири та висновком експертизи щодо наявності пошкоджень замка вхідних дверей квартири, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за епізодом від 07.02.2020 р. в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 3 ст. 185 КК України на менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України, що в даному випадку покращує становище обвинуваченого, оскільки дане кримінальне правопорушення за ступенем тяжкості є менш тяжким, ніж злочин, передбачений ч.3 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, суд враховує, що дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку.
Обставин, які б пом`якшували та обтяжували покарання відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.
Ураховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, суд приходить до висновку, що мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень має бути покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_8 у строк покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення з 07.02.2020 р., при цьому відповідно до п.п. б) п. 1 ч.1 ст. 72 КК України, період попереднього ув`язнення слід перевести у покарання у виді обмеження волі виходячи, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 на даний час вже відбув максимальний строк покарання, передбачений ч.1 ст. 162 КК України, він підлягає звільненню з-під варти негайно в залі суду.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати на проведення експертизи № 17-2/353 від 21.02.2020 р., якою було встановлено пошкодження замка. В іншій частині обвинувачення, яке не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне процесуальні витрати віднести за рахунок держави.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у виді застави та запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у виді тримання під вартою підлягають скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 07.02.2020 р.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 час його перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 07.02.2020 р. по 21.02.2022 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
ОСОБА_8 вважати таким, що повністю відбув призначене судом покарання.
Скасувати обраний ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою та звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно в залі суду.

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 визнати невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати їх у зв`язку з недоведеністю вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Скасувати ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 процесуальні витрати в сумі 2512 /дві тисячі п`ятсот дванадцять/ гривень 16 копійок на користь держави /т.1 а.с. 192/.

Процесуальні витрати за проведення експертиз № 17-2/381; 13-1/334; 17-1/718; 13-1/600 в сумі 4710 /чотири тисячі сімсот десять/ гривень 27 копійок віднести за рахунок держави.

Речові докази:
-пару чоловічих кросівок «New Balance» 44 розміру, поміщені в спец пакет 5491089; мобільний телефон «Sony Ericson», поміщений до спец пакету EXP 0236994; які знаходяться в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 006385 від 25.05.2020 р. повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_6 ;
-слід низу взуття поміщений в спец пакет 0015820; відмички, які поміщені в спец пакет 0012528; циліндровий механізм замка, поміщений в спец пакет № 0012527, який знаходиться в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 006385 від 25.05.2020 р. знищити;
-рюкзак, косметичку з косметичними засобами, купюра 200 грн, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_23 , ліки, таблетки, вологі серветки, картки, сірі печатки, мобільний телефон, навушники, засоби для волосся, поміщені до спец пакету EXP 0236994, які знаходяться в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 006385 від 25.05.2020 р. повернути за належністю обвинуваченій ОСОБА_7 ;
-мобільний телефон «Nokia», поміщений до спец пакету EXP 0236995, ключі які знаходяться в Дарницькому УП ГУНП у м. Києві за квитанцією № 006385 від 25.05.2020 р. повернути за належністю ОСОБА_8 ;

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1