Справа № 333/1223/22
Провадження № 1-кс/333/288/22
УХВАЛА

08 березня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 ,підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000353, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.03.2022 року та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

08.03.2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000353, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.03.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Токмаку, Запорізької області, українця, громадянина України, одруженого, працює неофіційно завідуючем виробництвом у ФОП « ОСОБА_8 », місце реєстрації: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтувала таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07 березня 2022 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись в сторожці ФОП « ОСОБА_8 » розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , спільно з ОСОБА_9 вживав алкогольні напої. Під час словесного конфлікту, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин до останнього, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажаючи їх настання, дістав ніж, який взяв у праву руку та наніс не менш шести ударів в область спини ОСОБА_9 з ушкодженням життєва важливих органів потерпілого, від яких останній помер на місці, тим самим вбив ОСОБА_9 .

Дії ОСОБА_5 слідчий кваліфікував за ч.1 ст.115 КК України, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

На думку слідчого обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину), підтверджується повною мірою зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування, слідчий вважає, що встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння особливо тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання, у зв`язку з введеним «Військовим станом» на території держави та фактичною війною Російської Федерації проти України, а також враховуючи те, що останній зареєстрований та фактично мешкає за межами м. Запоріжжя, існує ризик того, що підозрюваний не прибуде у визначений час до органу поліції або прокуратури, при цьому може перейти на бік ворога та уникнути відповідальності;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, які встановлені та будуть у подальшому встановлені у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки під час проведення слідчих дій встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 був вхожий до родини померлого та йому відомі їх анкетні данні, а також місце мешкання останніх, тому підозрюваному ОСОБА_5 ніщо не заважає шляхом погроз або іншими засобами здійснювати вплив та залякування останніх з метою зміни показів.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи характер вчиненого злочину, відповідно до вимоги про судимість є ризик того, що ОСОБА_5 буде переховуватися від органів досудового розслідування;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до суду, слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання слідчого ОСОБА_7 , просила його задовольнити та додатково пояснила, що у клопотанні помилково визначено такий ризик як незаконний вплив на потерпілого, так як останній помер.

Прокурор просив клопотання слідчого задовольнити та стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що воно необґрунтоване. При цьому пояснив, що після початку війни він направився до м. Молочанськ Токмацького району Запорізької області для того, щоб вступити до лав ВСУ, але йому відмовили, зазначивши, що відсутня зброя. Після цього, він направився до м. Запоріжжя і у м. Токмаку зупинився, щоб допомогти військовим. Допомога стосувалася у заведенні двигуна підбитого російського автомобіля, який перевозив вибухівку. Так як він має технічну освіту, в армії служив водієм, тому він спробував допомогти, але не вдалося. Тоді військові запропонували поїхати та забрати новий акумулятор. Він погодився, але під м. Токмаком вони попали у засідку, їхній автомобіль обстріляли, при чому вбили одного з військових, а іншого поранило. У зв`язку з цим вони направилися до м. Запоріжжя, куди і відвезли пораненого військового до обласної лікарні.

У подальшому, він залишився у м. Запоріжжі, де грузив пісок на блокпости, копав траншеї, тобто допомагав територіальній обороні, але вступити до неї також не зміг через відсутність зброї.

Так як були обстріли м. Запоріжжя та необхідно було ховатися у бомбосховище, він разом із своїм давнім знайомим - ОСОБА_9 , який також працював у ФОП " ОСОБА_8 " вирішили облаштувати сховище на території стоянки вантажних автомобілів за адресою: АДРЕСА_3 . Ця територія огороджена парканом, на ній перебувають великі вантажні автомобілі, а також мається сторожка. У ніч з 06 на 07 березня 2022 року він разом із ОСОБА_9 перебували у сторожці, де вживали алкогольні напої - горілку. Під час розмови з останнім, він розповів ОСОБА_9 , що з ним сталося під м. Токмаком. На це ОСОБА_9 зазначив, що якби він не допомагав ВСУ, то все було нормально. У зв`язку з цим, приблизно о 03-00 год. 07.03.2022 року, між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 спочатку фактично погрожував його вбити, а потім намагався його вдарити сидячи за столом, але він увернувся від удару і останній впав на підлогу. Відчуваючи небезпеку від дій ОСОБА_9 , він схопив ніж, який лежав на столі та чотири рази вдарив потерпілого у спину, при цьому придавив останнього коліном в область спини. Після цього, ОСОБА_9 почав хрипіти та він зупинився. У цей час на території бази нікого не було.

Приблизно о 08-00 год., прийшов сторож ОСОБА_10 , якому він повідомив, щоб останній йшов додому, так як на базу повинна приїхати поліція. У подальшому, він зателефонував своєму начальнику - ОСОБА_11 і повідомив про свої дії. Останній через декілька хвилин приїхав на базу та викликав працівників поліції. Чому не зателефонував у "швидку" допомогу та не викликав поліцію відразу після подій, про які розповів, він пояснити не може.

Просить обрати йому запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, так як він хоче допомогти територіальній обороні і ЗСУ у відсічі агресії з боку російських військ. У нього була можливість покинути територію бази, але він цього не зробив, тому це спростовує доводи слідчого, що він буде переховуватися.

Захисник ОСОБА_6 також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що слідчим та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено, що тримання під вартою у даному випадку є єдиним можливим запобіжним заходом до ОСОБА_5 . Останній правдиво розповів про обставини скоєного, одружений, працює, хоча і неофіційно, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, бажає допомогти ЗСУ та територіальній обороні у захисті держави, тому вважає за необхідне застосувати нічний домашній арешт. Крім того, не доведено, що маються будь-які ризики у даному випадку. Переховування ОСОБА_5 практично неможливе, так як за кордон його не випустять, по території країни багато блокпостів, які можуть його виявити.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 07.03.2022 року до ЄРДР були внесені відомості за ч.1 ст.115 КК України за фактом вбивства ОСОБА_9 .

07.03.2022 року ОСОБА_5 був затриманий слідчим у порядку ст.208 КПК України об 11 год. 20 хв. Водночас, фактично, враховуючи вимоги ст.209 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції 07.03.2022 року о 08-00 год.

07.03.2022 року слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 . Копію вказаного клопотання та доданих матеріалів підозрюваний та його захисник ОСОБА_6 отримали 07.03.2022 року о 15-00 год. До слідчого судді ОСОБА_5 доставили о 12-00 год. 08.03.2022 року. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні;

- даними протоколів оглядів місця події від 07.03.2022 року, а саме: ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого були вилучені сліди взуття, недопалки, змиви РБК, мікрочастки та предмет, схожий на ніж;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що ОСОБА_9 - це її батько. 06.03.2022 року він разом із ОСОБА_5 (знайомим батька) заїжджали до неї на роботу, поспілкувалися та останні поїхали на базу, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Востаннє вона з батьком по телефону спілкувалася 06.03.2022 року о 15 год. 52 хв. ОСОБА_9 не перебував у стані алкогольного сп`яніння, жодних погроз та агресії з боку ОСОБА_5 відносно батька вона не чула;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 07.03.2022 року, приблизно о 07 год. 55 хв., йому зателефонував ОСОБА_5 , який повідомив, що у сторожці на території бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 вбито ОСОБА_9 . Він відразу приїхав на базу, де у строжці побачив труп ОСОБА_9 . Після цього, він відразу викликав працівників поліції, ОСОБА_5 у цей час чекав на працівників поліції разом із ним;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що він працює сторожем на базі, розташованій за адресою: АДРЕСА_3 . На базу останніми днями він приходить лише зранку, щоб погодувати собак. Вранці 06.03.2022 року він прийшов, погодував собак та повернувся додому. На той час на території бази знаходилися лише ОСОБА_5 та ОСОБА_9 07.03.2022 року, приблизно о 07 год. 30 хв., він також прийшов на територію бази. Ворота йому відкрив ОСОБА_5 . Коли проходив повз сторожки, побачив на підлозі ОСОБА_9 , але що останній був вже мертвим, він не знав. Після цього, ОСОБА_5 порекомендував йти йому додому, що він і зробив. Інших осіб на території бази, він не бачив.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів свідків, огляду місця події), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована. Доводи захисника та ОСОБА_5 , заявлені на захист прав та інтересів останнього, обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку. На даний час у слідчого судді відсутні докази на підтвердження версії підозрюваного, також відсутні й інші дані, які б могли підтвердити допомогу ОСОБА_5 ЗСУ, його намагання вступити до лав ЗСУ і територіальної оборони та допомогу останнім у відсічі агресії російським військам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має сім`ю, постійне місце мешкання та реєстрації, працює але неофіційно, раніше не судимий.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе переховування останнього. До цього висновку слідчий суддя також дійшов враховуючи оперативну обстановку, яка склалася на цей час у державі.

Таким чином, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, вважаю за неможливе визначити альтернативний запобіжний захід, а саме заставу, виходячи із вимог ч.2 ст.182 КПК України, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, що злочин він скоїв із застосуванням насильства.

Водночас, під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленому під час розгляду клопотання вказаного ризику. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000353, відомості про яке внесені до ЄРДР 07.03.2022 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.05.2022 року (включно).
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з 08 год. 00 хв. 07.03.2022 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.
Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальникам ІТТ №1 ГУНП в Запорізькій області та ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Повний текст ухвали складено 09.03.2022 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1