Справа № 368/191/22
УХВАЛА
Іменем України
"19" березня 2022 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 0000336 від 17.03.2022 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_4 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою терміном на 60 діб відносно підозрюваного ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України.
Клопотання обґрунтоване наступним.
ОСОБА_4 в кінці лютого на початку березня 2022 року, перебуваючи в Київській області, Бучанського району, с. Гореничі, а саме, знаходившись в межах військової-цивільної адміністрації Бучанської міської ради в невстановленому досудовим розслідуванням місці при невідомих обставинах заволодів пістолетом марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та двома магазинами спорядженими патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт.
Діючи умисно, з метою особистого подальшого використання, утримуючи при собі заборонений у обігу, без передбаченого законом дозволу, пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт., ОСОБА_4 перевіз його до місця свого постійного місця проживання, а саме: до будинку АДРЕСА_1 , та почав його незаконно зберігати.
В подальшому 16.03.2022 ОСОБА_4 утримуючи при собі заборонений у обігу пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт., поклав його до кишені одягу, в який був одягнений, та розпочав його незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, носіння.
17 березня 2022, близько 16 год., ОСОБА_4 , прямуючи на автомобілі марки NISSAN NV400 державні номерні знаки НОМЕР_2 , до контрольно-пропускного пункту, що по вул. Незалежності м. Кагарлик Київської області, був зупинений членами добровольчого формування Кагарлицької міської територіальної громади «Територіальна оборона Кагарличчини» Обухівського району Київської області для перевірки документів. Під час встановлення особи, у ОСОБА_4 виявлено заборонений в обігу, без передбаченого законом дозволу, пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в загальній кількості 31 шт.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 порушив вимоги п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав та території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 та п. п. 2, 9, 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему».
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
17.03.2022 о 21 год. 35 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 208 КПК України (фактичний час затримання 17 год. 15 хв.).
18.03.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вище вказаного злочину підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
- витягом з кримінального провадження №000336 від 17.03.2022;
- протоколом проведення огляду місця події в АДРЕСА_2 , від 17.03.2022 під час якого вилучено пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в загальній кількості 31 шт;
- постановою від 17.03.2022 про визнання речовими доказами: пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в загальній кількості 31 шт.
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.03.2022;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.03.2022;
- рапортом оперуповноваженого Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 18.02.2022;
В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, невиконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
- п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, у разі визнання його винним, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності.
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час у кримінальному провадженні не зібрані всі докази, а тому незаконний вплив з боку підозрюваного на учасників кримінального провадження може призвести до зміни їх показів та перешкодити кримінальному провадженню таким чином.
- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки маючи при собі вогнепальну зброю, в умовах воєнного стану, можливе вчинення і іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з вчиненням злочинів проти життя та здоров`я людей та проти власності.
Згідно зі ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу є:
1.Вагомість наявних доказів про вчинене обвинуваченим кримінального правопорушення.
Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів дає достатні підстави підозрювати у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_4 .
2.Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
3.Даних щодо неможливості утримання обвинуваченого через вік чи стан здоров`я в умовах позбавлення волі (СІЗО, ІТТ) немає.
4.Міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.
ОСОБА_4 розлучений, має 2-х неповнолітніх дітей 2009 та 2016 року народження.
5.Наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання.
ОСОБА_4 працює механіком ТОВ «Варт сервіс».
6.Репутацію обвинуваченого.
ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо.
7.Наявність судимостей у підозрюваного.
Не судимий
Згідно зі ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється (обвинувачується) у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
На даний час є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість підозрюваному зникнути та переховуватись від слідства та суду для уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній вчинив тяжкий злочин та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.
До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити його поручителями.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.
Застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.
Вище зазначені відомості свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_4 , на час досудового розслідування
Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_10 підтримала клопотання та просила задовольнити.
Слідчий слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_6 підтримала клопотання та просила задовольнити.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та вважає, що підстав для задоволення клопотання щодо підозрюваного не має, оскільки клопотання ніякими доказами не підтверджено про вчинення підозрюваним даного кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, заперечення захисника підозрюваного та додані документи до нього, приходжу до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В провадженні СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню відомості, про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 17.03.2022 року з кримінально-правовою кваліфікацією, передбаченою ст. 263 ч. 1 КК України.
Так, ОСОБА_4 в кінці лютого на початку березня 2022 року, перебуваючи в Київській області, Бучанського району, с. Гореничі, а саме, знаходившись в межах військової-цивільної адміністрації Бучанської міської ради в невстановленому досудовим розслідуванням місці при невідомих обставинах заволодів пістолетом марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та двома магазинами спорядженими патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт.
Діючи умисно, з метою особистого подальшого використання, утримуючи при собі заборонений у обігу, без передбаченого законом дозволу, пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт., ОСОБА_4 перевіз його до місця свого постійного місця проживання, а саме: до будинку АДРЕСА_1 , та почав його незаконно зберігати.
В подальшому 16.03.2022 ОСОБА_4 утримуючи при собі заборонений у обігу пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в кількості 31 шт., поклав його до кишені одягу, в який був одягнений, та розпочав його незаконне, тобто без передбаченого законом дозволу, носіння.
17 березня 2022, близько 16 год., ОСОБА_4 , прямуючи на автомобілі марки NISSAN NV400 державні номерні знаки НОМЕР_2 , до контрольно-пропускного пункту, що по вул. Незалежності м. Кагарлик Київської області, був зупинений членами добровольчого формування Кагарлицької міської територіальної громади «Територіальна оборона Кагарличчини» Обухівського району Київської області для перевірки документів. Під час встановлення особи, у ОСОБА_4 виявлено заборонений в обігу, без передбаченого законом дозволу, пістолет марки ФОРТ-19, 9 mm, моделі Luger, № НОМЕР_1 та два магазини споряджені патронами калібру 9 мм в загальній кількості 31 шт.
Своїми умисними діями, які виразилися в незаконному придбанні, носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 порушив вимоги п.1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав та території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 та п. п. 2, 9, 11 Постанови Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 «Про затвердження Положення про дозвільну систему».
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні носіння, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
17.03.2022 о 21 год. 35 хв. ОСОБА_4 затримано у відповідністю зі ст. 208 КПК країни за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
18 березня 2022 року ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
18 березня 2022 року о 21 годині 00 хвилин підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_11 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та копії матеріалів до нього.
Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та наявні ризики, а саме:
- п.1 ч.1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, у разі визнання його винним, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від правоохоронних органів з метою уникнення кримінальної відповідальності.
- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. На даний час у кримінальному провадженні не зібрані всі докази, а тому незаконний вплив з боку підозрюваного на учасників кримінального провадження може призвести до зміни їх показів та перешкодити кримінальному провадженню таким чином.
- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки маючи при собі вогнепальну зброю, в умовах воєнного стану, можливе вчинення і іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з вчиненням злочинів проти життя та здоров`я людей та проти власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суддя зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального правопорушення докази, обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , враховуються вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Слідчий суддя приймає до уваги, що надані стороною обвинувачення докази про причетність підозрюваного до злочину є вагомими, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від трьох до семи років), а також відсутність у підозрюваного достатньо стійких соціальних зв`язків (він є батьком двох дітей, але, зі слів дружини, проживає окремо) та у зв`язку із дією на території України військового стану, й наявності інформації, згідно якої громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 в списках добровольчою формування ТрО Гореницького старостинського округу Білогородської сільської територіальної громади не перебуває. За ОСОБА_4 не закріплювалась ніяка вогнепальна зброя. Пістолет «Форд», вилучений працівниками поліції рахується згідно списків видачі за формуванням ТрО Гореницького старостинського округу Білогородської сільської територіальної громади, а тому, з високим ступенем ймовірності, підозрюваний може вживати заходів до переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, експерта та спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні під час судового розгляду не знайшов свого підтвердження, оскільки сторона обвинувачення не довела та не надала будь яких доказів, на підтвердження зазначеного ризику.
Слідчий суддя враховує, що сама по собі тяжкість покарання за злочин, яке інкримінується підозрюваному не є виправданням у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак, суворість такого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування чи знищення доказів.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами
Питання щодо доведеності вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.
Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає над принципом поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції.
У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Оцінюючи сукупність встановлених обставин та наявних ризиків, слідчий суддя вважає, що інші, більші м`які запобіжні заходи, не здатні запобігти вказаним ризикам, а тому переслідуючи мету захисту інтересів суспільства, які очевидно переважають в даному випадку принцип поваги до особистої свободи, враховуючи, що заявлені слідчим та прокурором ризики знайшли своє підтвердження під час розгляду заявленого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення, а перебування підозрюваного під вартою, на даній стадії провадження, буде виправданим за вказаних умов, таким, що не порушуватиме принципу пропорційності та не буде свавільним.
За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує також тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його суспільну небезпеку, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, а також дані про його особу, вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки.
Європейський суд з прав людини у рішенні «Подвезько проти України» крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено.
Зазначені обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.
З врахуванням викладеного вище, рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права й свободи підозрюваного, відповідає характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки, враховуючи, що підозрюваний вчинив особливо тяжкий злочин, враховуючи також існування вищезазначених ризиків та наявність обґрунтованої підозри, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає достатніх підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні запобігти вказаним ризикам, а також забезпеченню виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, визначаючи тримання під вартою в цьому випадку виправданим за наявності конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування підозрюваної від слідства та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню, а клопотання захисника підозрюваного не підлягає до задоволення.
За приписами ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Слідчий суддя вважає, що альтернативну заставу слід визначити у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На погляд слідчого судді, застава у вказаному розмірі буде визначатися саме тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від слідства та суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб присікти у підозрюваного бажання сховатися, перешкоди слідству, знищити чи приховати речові докази, впливати на свідків чи не виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000336 від 17.03.2022 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_4 - задовольнити.
Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудьківка, Бобровицького району Чернігівської області, українця, громадянина України, працюючого механіком ТОВ «Варт сервіс», розлучений, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб, строк вираховувати з моменту затримання - з 17 березня 2022 року до 15 травня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 16 травня 2022 року.
Визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 148 860 (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Кагарлицького районного суду Київської області:
Отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області
код отримувача (ЄДРПОУ) : 6268119
р/р: UA0018661
Банк отримувача (ГУДКСУ): Держказначейська служба України, м. Київ
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до слідчого, прокурора та суду та повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 24.00 години 15 травня 2022 року.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення та подана безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1