Справа № 129/2663/20
Провадження по справі № 1-кп/129/300/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" вересня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

його представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому cудовому засіданні у м. Гайсині кримінальне провадження № 0000297 про обвинувачення ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ухта Росія, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше несудимого відповідно до ст. 89 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

установив:

22 серпня 2020 року близько 19-00 год. ОСОБА_6 прийшов до господарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , викликав його з будинку, діючи з умислом на заподіяння небезпечних для життя та здоров`я ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи та передбачаючи можливості настання злочинних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, прикладаючи значну фізичну силу, цілеспрямовано наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілому, який стояв на бетонній площадці біля входу до будинку, внаслідок чого останній не втримався на ногах та впав на бетонне покриття в втратив свідомість, у результаті нанесеного удару ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку важкого ступеня, внутрішньо мозкових крововиливів лівої гемісфери головного мозку, лівобічної субдуральної гематоми, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння.

Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч.1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Вину визнав повністю, щиро розкаявся, суду дав показання про те, що 22 серпня 2020 року близько 19 год. він прийшов до господарства АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_8 , викликав його з будинку, умисно, прикладаючи значну фізичну силу, цілеспрямовано наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілому, який стояв на бетонній площадці біля входу до будинку, внаслідок чого ОСОБА_8 впав на бетонне покриття і втратив свідомість, чим заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження; на даний час з потерпілим примирився, завдану шкоду повністю відшкодував.

З урахуванням позицій прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заявили про спрощений порядок дослідження доказів, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом лише обвинуваченого, оскільки він розуміє зміст обставин, які ніким не оспорюються, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, ОСОБА_6 роз`яснено і зрозуміло неможливість оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети: кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчинених злочинів і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні злочину особи та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_6 , за відсутності обтяжуючих покарання обставин, пом`якшуючими обставинами суд визнає щире каяття та правдиві показання, повне відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди, особу обвинуваченого, який раніше відповідно до ст.89 КК України несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання; також суд враховує, що скоєний ОСОБА_6 злочин є тяжким стосовно ст. 12 КК України, а також позицію потерпілого ОСОБА_4 , який будь-яких претензій до ОСОБА_6 не має, просить його суворо не карати і не позбавляти волі.
За таких обставин, суд визнає, що виправити ОСОБА_6 і запобігти скоєнню ним нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку він не скоїть нових злочинів та виконає покладені на нього цим вироком передбачені ч.1 ст.76 КК України обов`язки.
Витрати на залучення експертів та проведення судових експертиз у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань про обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не надходило.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 369,370,371,373,374 КПК України, -
ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання звільнити, якщо в період іспитового строку тривалістю два роки він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього цим вироком обов`язки.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_6 не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: