Справа № 589/312/19
Провадження № 1-кп/589/109/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої внесено клопотання ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка кримінальне провадження за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку з вчиненням суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чапліївка, Шосткинського району, Сумської області, громадянки України, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Судом встановлено, що 10.10.2018 близько 13-30 годин, ОСОБА_4 , знаходячись на межі городу, розташованого на території домоволодіння буд. АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_7 , тримаючи в правій руці лопату типу «заступ», нанесла останній один удар даним предметом в область правого плеча, після чого нанесла другий удар в область правого передпліччя, чим спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

У наслідок вищезазначених дій ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців нижньої треті правого плеча та передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Таким чином ОСОБА_4 скоїла суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - умисні легкі тілесні ушкодження.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечувала вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння, надала суду наступні пояснення.

З потерпілою ОСОБА_7 вона жила по сусідству, тривалий час відносини були нормальні, а потім зіпсувались. Стали виникати сварки з приводу землі, бо вони їздили по її частині городу та погребу. Стосовно дати події вказала, що 10.10.2018 року потерпілу не бачила, а 11.10.2021 року побачила її в кінці городу на межі разом з ОСОБА_8 . Вони там вживали спиртні напої. Вона вирішила підійти і привітатись з ОСОБА_9 , з якою перебувала у гарних відносинах. Остання жаліла її, інколи надавала роботу, харчі та гроші. Коли підійшла до них близько, то звернулась до ОСОБА_10 і попросила позичити їй грошей. В цей час ОСОБА_7 схопила палку і почала її бити з усією сили двома руками по обох ногах. ОСОБА_7 ходила з палицею, бо мала хворі ноги і била саме цією палкою, з якою ходила. Взагалі відносини з ОСОБА_7 у неї були напружені, але такого від неї вона не чекала. Стверджує, що ОСОБА_7 вона не чіпала, та її оговорила, бо між ними склались неприязні стосунки. А тілесні ушкодження їй наніс чоловік.

Крім того зазначила, що вона не хворіє та ніколи не хворіла на будь-якими психічними захворюваннями.

Поряд з цим дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено наступне.

Як вбачається з протоколу прийняття усної заяви від 11 жовтня 2018 року, ОСОБА_7 повідомила, що 10 жовтня 2018 року сусідка нанесла їй тілесні ушкодження лопатою в руку.

29 листопада 2018 року було проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_7 , під час якого вона розповіла обставини при яких 10.10.2018 року ОСОБА_4 нанесла їй тілесні ушкодження та продемонструвала як саме.

Так, ОСОБА_7 вказала, що 10.10.2018 року на своєму городі рвала бур`ян. Побачила, що в кінці городу на межі сидить ОСОБА_8 . Вирішила підійти до неї та відпочити. Через певний час підбігла ОСОБА_4 та стала лаятися, звинувачувати, що вони з ОСОБА_10 обговорюють її та її огород. Увесь час ОСОБА_11 сварилась та викрикувала звинувачення потерпілій, а також усіляко її ображала. Потім взяла та кинула в неї заступом (лопата по типу «заступ»), попала по правому плечу. Потерпіла намагалась схопити заступ, щоб та більше не била її, але ОСОБА_11 схопила його швидше і вдарила ще два рази по руці. Після чого пішла до свого городу. Коли потерпіла йшла до свого двору з городу, то ОСОБА_11 кричала їй у слід, що всім розповість, що це саме потерпіла її побила, а не навпаки.

З висновку експерта №201 від 25 жовтня 2018 року вбачається, що у ОСОБА_7 мали місце синці (2) нижньої треті правого плеча та передпліччя, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження виникли від не менш двох травматичних діянь тупим твердим предметом, про що свідчить їх характер, кількість та локалізація.

Також під час досудового розслідування 29 листопада 2018 року було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що 10.10.2018 року була гарна погода і вона вирішила присісти на межі в кінці свого городу. Через певний час до неї підійшла ОСОБА_7 та присіла поруч. Слідом за нею підбігла ОСОБА_4 та влаштувала сварку. Потім ОСОБА_12 зробила вигляд, що іде від них, розвернулась і кинула заступом у ОСОБА_7 . Після цього швидко підняла заступ із землі і вдарила ще раз по правому плечу. Та закричала «боляче» і заплакала. ОСОБА_11 після цього пішла від них. Піднявшись із землі, ОСОБА_10 задерла кофту потерпілої і побачила, що у неї на правому плечі великий сінець з крововиливом. Після цього всі порозходились по домах.

Згідно висновку №15 від 15 січня 2019 року проведеної судово-медичної експертизи, механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 продемонстрований самою потерпілою не протирічить механізму виникнення ушкоджень виявлених у неї. Механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій продемонстрований свідком ОСОБА_8 також не протирічить механізму виникнення ушкоджень виявлених у ОСОБА_7 . Характер ушкоджень у потерпілої свідчить про те, що вони виникли від дій тупого твердого предмету і могли бути спричинені від ударів лопатою типу «заступ» в область правої руки.

Вищезазначені докази узгоджується між собою. Стороною захисту не заявлено будь-яких зауважень щодо порядку збору цих доказів. Питання про визнання їх неналежними чи недопустимими не піднімалося.

Таким чином суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 вказаного діяння.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 32 від 17.01.2019 на момент вчинення суспільно небезпечних дій у ОСОБА_4 виявлено шизофренію, параноїчної форми, безперервний перебіг зі стабільним дефектом, вона не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час також ОСОБА_4 також страждає вищевказаним психічним захворюванням та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 .

Законний представник вважала, що справу слід закрити, бо її сестра не вчиняла суспільно-небезпечних дій.

Захисник вважав, що ОСОБА_4 не є суспільно-небезпечною особою, тому щодо неї можливо застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психічної допомоги.

ОСОБА_4 наполягала на тому, що вона не наносила тілесних ушкоджень потерпілій, однак вважала за можливе застосувати відносно неї заходи примусового медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги, якщо суд дійде висновку про те, що вона такі дії вчиняла.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши наявні докази, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд, зокрема, може застосувати такі примусові заходи медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку чи госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження під час проведення досудового розслідування за висновком судово-медичної експертизи станом на січень 2019 року ОСОБА_4 потребувала застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом.

Поряд з цим, враховуючи характер протиправних діянь, те, що вказані діяння не призвели до тяжких наслідків, з часу їх вчинення пройшло багато часу, потерпіла померла (не від зазначених діянь), ОСОБА_4 більше не вчиняла жодних подібних дій та не вчиняла їй раніше, тому суд не вбачає вагомих та достатніх підстав для застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні.

Враховуючи доведеність того, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у стані неосудності, характер вказаного діяння, відсутність негативних даних про поведінку особи, суд приходить до висновку про необхідність призначення відносно неї примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Керуючись ст.ст. 512, 513, 392, 395 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 в зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1