ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №624/799/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/419/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

-обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 11кп/818/419/21 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 на вирок Красноградського районного суду Харківської області від 17 березня 2020 року,-

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Медведівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з професійною-технічною освітою, працювавшого формувальником в ПП «ЗБК БУДДЕТАЛЬ», неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_12 2013 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, не маючого судимості,-

засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чапаєве, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_13 2008 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 10.03.2009 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.;

- 27.10.2009 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

- 13.10.2010 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 11 місяців 15 днів,-

засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Чапаєве, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 21.07.2008 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.296, ч.1 ст.122, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки;

- 27.10.2009 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.277, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки;

- 13.10.2010 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.187, ч.2 ст.121 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна,-

засуджено за ч.2 ст.187 КК України на 9 років позбавлення волі з конфіскацією частини належного йому майна.

Як установив суд, 07.08.2018 о 14:17 години, ОСОБА_10 , попередньо вступивши в злочинну змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_11 , маючи злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), зателефонував потерпілому ОСОБА_14 , мешканцю АДРЕСА_3 , який займається скупкою свиней для власних потреб та, ввівши в оману останнього, запропонував придбати у нього свиней за обумовлену суму в с. Лозова Кегичівського району Харківської області.
Потерпілий ОСОБА_14 погодився на вказану пропозицію та 07.08.2019 виїхав за вказаною адресою на своєму автомобілі, марки ГАЗ 3302 д.н. НОМЕР_1 , взявши при цьому з собою грошові кошти у сумі 79 000 гривень.
07 серпня 2019 року близько 18:24 години потерпілий ОСОБА_14 приїхав до обумовленого місця по вул. Лозівській в с. Лозова Кегичівського району Харківської області та зупинився біля лісопосадки в безлюдному місці біля електроопори №34, де знаходилися лише ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , які були раніше незнайомі потерпілому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи на вищезазначеному місці, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, з корисливих мотивів здійснили напад із насильством, небезпечним для здоров`я ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном при таких обставинах.
Прибувши на обумовлене із ОСОБА_10 під час телефонної розмови місце, ОСОБА_14 на жест ОСОБА_10 , який вийшов із лісопосадки зупинив свій автомобіль. ОСОБА_10 запропонував за автомобілі потерпілого проїхати та оглянути свиней. ОСОБА_14 відмовився від такої пропозиції, залишив свій автомобіль та вони пішки пішли до місця, яке повинен був показати ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_14 відчув небезпеку, так як стежка вела в чагарники і повернувся до свого автомобіля. В цей час почув, як позаду ОСОБА_10 сказав: «Де ви є?». Після цих слів до них зі сторони лісопосадки підійшли ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , який став пред`являти потерпілому претензії, що начебто він приїхав красти їх худобу і раптово наніс останньому один удар правою ногою в область верхніх зубів, після чого одразу дістав з лівого рукава своєї спортивної кофти бейсбольну биту, якою спричинив близько трьох ударів по руках потерпілого, який захищав голову від ударів, затуляючись обома руками. Потерпілий переживаючи за своє життя та здоров`я, став тікати. Однак ОСОБА_16 почав його наздоганяти, тоді потерпілий присів, а коли той підбіг ближче, різко встав, і перекинув його через себе і ОСОБА_16 опинився на землі, а ОСОБА_14 поверх нього і вони почали боротися та потерпілий намагався забрати у останнього бейсбольну биту. Йому це не вдалося зробити, так як ОСОБА_15 відтягнув його з брата ОСОБА_17 і вони пішли до автомобіля ГАЗ 3302, де знаходився ОСОБА_10 . Підійшовши до свого авто, ОСОБА_14 мав намір сідати в салон, але ОСОБА_10 з метою заволодіння грошовими коштами останнього, спочатку наніс ОСОБА_14 один удар вищевказаною бейсбольною битою по голові в область правої скроні, після чого наніс ще близько трьох ударів битою по руках та тулубу потерпілого, при цьому потерпілий ОСОБА_14 захищався, виставляючи руки перед собою. Після цього ОСОБА_14 оббіг спереду своє авто, щоб відкрити двері автомобіля, однак не встиг цього зробити, бо його наздогнав ОСОБА_10 та знову наніс потерпілому близько 5-ти ударів бейсбольною битою по руках та тулубу зліва та справа. Далі ОСОБА_14 схватився за бейсбольну биту та разом з ОСОБА_10 впав на землю, де вже в лежачому положенні ОСОБА_16 наніс потерпілому один прямий та один тичковий удар ногою в голову та близько 3 ударів ногами в область тулубу зліва та права.
Після чого, ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу із ОСОБА_15 та ОСОБА_10 направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вирвав з рук потерпілого барсетку з грошима в розмірі 79 000,00 гривень та потім нападники зникли з місця скоєння злочину і розпорядилися викраденими коштами на власний розсуд, завдавши потерпілому майнову шкоду на вказану суму.
Під час розбійного нападу потерпілому ОСОБА_14 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани волосистої частини голови, які відповідно до п. 2.3.2а, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також синці, подряпини волосистої частини голови, обличчя, численні синці грудної клітини, верхніх кінцівок, численні садна та подряпини верхніх кінцівок, які відповідно до п. 2.3.2б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_10 скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, закрити та у судовому засіданні повторно допитати засуджених, дослідити письмові докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
В своїх апеляційних доводах захисник посилається на те, що:
- в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України;
- під час досудового розслідування та в ході судового розгляду не встановлено, хто саме телефонував потерпілому ОСОБА_14 . Таким чином суд у вироку бездоказово зазначив, що саме ОСОБА_10 телефонував потерпілому, що ОСОБА_18 саме під час телефонної розмови з ОСОБА_19 на його жест зупинив автомобіль біля посадки;
- з моменту зустрічі потерпілого та обвинувачених не існує жодного свідка події. Прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідків, яких він вважав необхідно допитати під час судового розгляду в суді першої інстанції;
- судом безпідставно не взяті до уваги показання обвинувачених;
- в основу вироку покладені суперечливі показання потерпілого ОСОБА_14 , щодо місця знаходження учасників події у різні моменти часу, про відстані, на яких перебували від нього нападники, про хід боротьби, не міг зрозуміло пояснити хто саме відібрав у нього барсетку з грошима;
- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2019 р. був прийнятий судом як належний доказ незаконно, оскільки ця слідча дія проведена з порушенням вимог КПК України;
- у вироку не наведено жодного доказу наявності попередньої змови між обвинуваченими, розподілення ролей у злочині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить:
- скасувати вирок стосовно ОСОБА_20 та закрити кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу цього злочину;
- змінити вирок стосовно ОСОБА_21 , перекваліфікувавши дії обвинуваченого з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання в мінімальних межах санкції цього закону.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник посилається на те, що висновки суду, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки інкримінований злочин обвинувачені не вчиняли; змови між обвинуваченими на вчинення злочину не було; судом не надано належної оцінки показанням обвинувачених та безпідставно не прийнято їх до уваги; вина обвинувачених в пред`явленому обвинуваченні не підтверджується дослідженими в суді першої інстанції доказами; судом не надано в оскаржуваному судовому рішенні відповіді, чому саме ОСОБА_19 самостійно зустрів потерпілого; ОСОБА_16 хотів викрасти гроші з автомобіля потерпілого, але в подальшому самостійно здійснив напад на потерпілого з метою заволодіння його барсеткою, в якій були грошові кошти; зі сторони ОСОБА_20 не було ніяких насильницьких дій щодо потерпілого для заволодіння майном останнього, він намагався припинити конфлікт між його братом та потерпілим, дав можливість потерпілому покинути місце пригоди і він не має відношення до вчиненого злочину; призначене ОСОБА_22 покарання є занадто суворим.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_16 просить змінити вирок районного суду і пом`якшити йому покарання до 7 років позбавлення волі, обґрунтовуючи це тим, що він розкаявся у вчиненому злочині, на його триманні є малолітня донька та батьки похилого віку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_15 просить скасувати вирок районного суду, мотивуючи тим, що інкримінований йому злочин він не вчиняв, намагався зупинити конфлікт, тілесні ушкодження потерпілому не спричиняв, про умисел брата на вчинення злочину він не знав; показання потерпілого є суперечливими.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок районного суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазанчив, що він не вчиняв інкримінований злочин, обвинувачення є лише припущенням, доказів, які підтверджують його вину, немає; він був в шоковому стані та вдарив потерпілого, оскільки вважав, що той нападе на нього; він не ділив гроші потерпілого з іншими обвинуваченими; судом не взято до уваги пом`якшуючи обставини, про які зазначали він та його захисник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги обвинувачених та захисників, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Згідно висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року по справі №676/5972/17, незгода прокурора з оцінкою певних конкретних доказів судом першої інстанції не є підставою для їх повторного дослідження в суді апеляційної інстанції.

Оскільки захисником ОСОБА_7 у своєму клопотанні про повторне дослідження доказів не зазначено у чому виразилася неповнота та неправильність дослідження судом першої інстанції встановлених під час кримінального провадження обставин чи які порушення були допущені при їх дослідженні обставин чи доказів, тому клопотання захисника залишено без задоволення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 , ОСОБА_21 та ОСОБА_20 у вчинені ними кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація їх дій за ч.2 ст.187 КК України ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку і належним чином досліджених у судовому засіданні доказах та є правильними.

Доводи апеляційних скарг захисників та обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_10 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не містять у собі необхідних та достатніх підстав для скасування вироку і спростовуються сукупністю доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_14 показав, що 07 серпня 2019 року вдень йому зателефонував невідомий та повідомив, що він має трьох свиней по 130 кг та шістьох по 170 кг. Після чого, вони домовились, що в цей же день о 19:00 годині він приїде в с. Лозову Кегичівського району Харківської області, подивиться свиней і якщо все його задовольнить, то купить їх за ціною 40 грн за 1 кг живої ваги. Біля 16:00 годин він виїхав з дому на автомобілі «Газель» з бортами, взявши із собою біля 80 000 грн, які поклав в барсетку. Перед с. Лозова він проїхав с. Берестовенька та йому зателефонували, він відповів, що уже в с. Берестовенька. Там бачив автомобіль ВАЗ 2106, біля якого знаходилися четверо чоловіків, які вживали спиртні напої, одного з них він упізнав - це був ОСОБА_16 , прізвище якого йому стало відомо пізніше. Коли він заїхав с. Лозову, то зателефонував продавцю, той повідомив маршрут, але він поїхав невірно, знову зателефонував, йому відповіли, що потрібно розвернутися та їхати назад. Коли він поїхав в зворотному напрямку, то виїхав вже за село, знову зателефонував, з лісопосадки вийшов, як пізніше дізнався його прізвище ОСОБА_10 з телефоном в руці біля вуха і сказав, що ось виходить на дорогу, тому він зрозумів, що весь час спілкувався саме з ним. ОСОБА_10 вказав, щоб він їхав автомобілем донизу. Однак він вирішив залишити автомобіль та пройти пішки, щоб подивитися на свиней та вирішити як краще до них під`їхати. Двері автомобіля на ключ не закривав, а ключ із замка запалення та барсетку з грошима взяв з собою. ОСОБА_10 повів його вниз, знаходився постійно позаду. Через деякий час стежка вже закінчилася, почалися чагарники, він зрозумів, що відбувається щось не так і пішов назад до свого авто. Коли підходили до автомобіля, то почув, як позаду ОСОБА_10 комусь каже : «Де ви є?». Через декілька секунд побачив, як з боку с. Берестовенька йдуть брати ОСОБА_23 , прізвища яких він взнав пізніше, ОСОБА_17 йшов спереду, а ОСОБА_24 позаду. ОСОБА_17 в грубій нецензурній формі почав звинувачувати його у крадіжці биків. Він став заперечувати, тоді ОСОБА_17 вдарив його ногою по зубам, потім з під одягу дістав бейсбольну биту та вдарив його битою по голові, він утримався на ногах, почав захищати голову від наступних ударів. Зрозумів, що їх троє, а він один, то треба тікати в село, а то його вб`ють і він побіг в напрямку с. Лозова. За ним погнався ОСОБА_25 , почав наздоганяти, тоді він присів, різко встав і ОСОБА_17 , налетівши на нього, впав на землю і він скочив на нього. В цей момент підбіг ОСОБА_15 , стягнув його з брата, чим допоміг брату, тому що він його вже перемагав і мав можливість забрати бейсбольну биту. Обвинувачені втрьох пішли до його автомобіля, бейсбольна бита залишалась у ОСОБА_21 . ОСОБА_10 стояв осторонь авто з лівого боку, він ішов у бік свого авто та не бажав з ним зустрічатися. Підійшовши до автомобіля, хотів відкрити дверці та їхати. Однак почув позаду від ОСОБА_10 лайку, повернув голову і отримав від нього удар бейсбольною битою у праву скроню. Удар був сильний, побігла з голови кров, він почав захищати голову руками від наступних ударів, хотів із салону автомобіля взяти для захисту монтировку чи молоток. Однак ОСОБА_10 не давав йому це зробити, продовжуючи наносити удари битою. Тоді йому вдалося схватитися за бейсбольну биту, і він з ОСОБА_10 упали на землю. При цьому він лежав спиною на землі, ОСОБА_10 знаходився зверху на ньому обличчям до нього, бита була між ними. В цей момент його почали бити ногами, по голові та тілу, потім вирвали барсетку з грошима і втекли. Він зателефонував до поліції та повідомив, що троє осіб на нього здійснили напад і заволоділи його грошима та документами. Пізніше документи працівники поліції повернули.

Об`єктивність показань потерпілого про обставини вчинення щодо нього протиправних дій братами ОСОБА_23 та ОСОБА_10 підтверджується даними протоколу проведення слідчого експерименту та фототаблицею до нього від 23 серпня 2019 року , відповідно до якого слідчий експерименту було проведено за участю потерпілого ОСОБА_14 під час якого останній відтворив обстановку та обставини вчинення на нього розбійного нападу ( т.2, а.с.153 -181).

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недопустимість вказаного доказу внаслідок проведення слідчого експерименту за учатю лише одного статиста, є безпідставними.
Згідно даним протоколу, указана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.240 КПК України, а наявність декількох статистів в обов`язковому порядку, та застосування дерев`яної палки замість бейсбольної бити при слідчому експерименті, не передбачено вимогами цього закону.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/119-КР/19 від 25.09.2019 року, потерпілому ОСОБА_14 спричинені такі тілесні ушкодження: забійні рани, синці, подряпини волосистої частини голови, обличчя; численні синці грудної клітини, верхніх кінцівок, численні садна та подряпини верхніх кінцівок. З приводу забійної рани голови проведена операція первинна хірургічна обробка рани в правій тім`яній ділянці з накладенням хірургічних швів.

Синці, забійна ранка нижньої губи утворились віл прямої травматичної дії тупих твердих предметів, садна утворилися по механізму удар-тертя, тертя-ковзання. Подряпини утворилися від дії предметів із загостреною поверхнею, яким міг бути ґрунт з рослиною.

Всі тілесні ушкодження могли утворитися в термін, вказаний освідуваним.

Забійна рана із накладенням хірургічних швів по ступеню тяжкості відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я згідно до п. 2.3.2а, 2.3.3. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно п. 2.3.2б, 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»,затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6.

Показання, дані ОСОБА_14 у протоколі допиту та при проведенні слідчого експерименту про спосіб спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_16 не суперечать даним, отриманим при судово-медичній експертизі ( т.2. а.с.182-185).

Згідно даних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 серпня 2019 року, потерпілий впізнав осіб, які на нього напали, а саме, ОСОБА_11 та ОСОБА_11 ( т.2 а.с. 93-101).

Причетність обвинуваченого ОСОБА_20 до інкримінованого йому злочину підтверджується даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_20 від 08.08.2019 року, в ході якого ОСОБА_11 роз`яснено його права та обов`язки. Під час затримання особи одразу було проведено обшук домоволодіння де він проживав, на який було надано дозвіл ухвалою слідчого судді Кегичівського районного суду Харківської області від 09.08.2019 року, в ході якого було виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 17 387,00 грн. ( т.2, а.с.84-86; 141-152, т.3 а.с.59).

Причетність ОСОБА_21 до інкримінованого йому злочину підтверджується даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_21 від 08.08.2019 року, в ході якого ОСОБА_11 роз`яснено його права та обов`язки, та під час особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон «Bravis», гаманець чорного кольору в якому знаходилися грошові кошти в сумі 21 200 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_14 ( т.2, а.с. 90-92).

Причетність ОСОБА_10 до інкримінованого йому злочину підтверджується даними протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_10 від 08.08.2019 року, в ході якого ОСОБА_10 роз`яснено його права та обов`язки. Під час особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон «Sigma» та грошові кошти на загальну суму 1965 грн, які належать потерпілому ОСОБА_14 ( т.2 а.с.87-89).

Показання потерпілого також підтверджуються:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.08.2019 року відповідно до якого ОСОБА_14 заявив про здійснений на нього напад трьома особами та заволодіння його 79 000 гривень ( т.2 а.с.68-69);
- протоколом огляду місця події від 07.08.2019 року та фототаблицею до нього, відповідно до якого за участі потерпілого було оглянуто місце здійснення на нього нападу в с. Лозова Кегичівського району Харківської області та встановлено, що дійсно місце вчинення злочину знаходиться на краю села між лісопосадками (т.2 а.с.70-74).
- протоколом огляду місця події від 08.08.2019 року та фототаблицею до нього відповідно до якого на автобусній зупинці в с. Просяне, Нововодолазького району Харківської області, було виявлено, оглянуто та вилучено гаманець коричневого кольору всередині якого знаходились документи на ім`я ОСОБА_14 : посвідчення водія, пенсійне посвідчення (т.2 а.с.87-89).
- протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього від 08.08.2019 року, відповідно до якого у лісосмузі між с. Козацьке та смт. Слобожанське Кегичівського району Харківської області виявлено автомобіль ВАЗ 2106 реєстраційний номер НОМЕР_2 , бейсбольну биту із нашаруванням речовини бурого кольору та слідами пальців рук, рукавичку жовтого кольору та рукавичку чорного кольору. В салоні автомобіля виявлені пляжні капці з нашаруванням речовини бурого кольору ( т.2, а.с.102-112).

Відповідно до висновку експерта-криміналіста від 30.09.2019 № 2/963СЕ-19 на п`яти відрізках липкої стрічки відкопійованих з дерев`яної бейсбольної бити, вилученої поблизу автомобіля ВАЗ 2106 днз НОМЕР_2 , виявлені сліди пальців рук та сліди ділянок долонь, які відповідають дактилокарті наданої на дослідження на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дактилокарті наданої на дослідження на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( т.2, а.с. 115-127).

Згідно висновків експертів № 14/1978-Дм-19 від 27.09.2019 року та № 15/719-Дм 2019р. від 01.10.2019 року, кров потерпілого ОСОБА_14 , відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, а при проведенні судово-медичної експертизи дерев`яної бити, вилученої поблизу автомобіля ВАЗ 2106 днз НОМЕР_2 , знайдені сліди крові людини, які могли походити від потерпілого ОСОБА_14 ( т.2 а.с.129-131, 133-136).

Оцінивши зазначенні докази в їх сукупності, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про причетність кожного з обвинувачених до інкримінованого їм злочину, а наявність попередньої змови свідчить те, що вони перебували разом в одному місці за домовленістю, яке до того ж за селом у безлюдному місці серед дерев, кожен з них застосовував фізичну силу до ОСОБА_14 , завчасно підготували предмети для нанесення ушкоджень, а саме бейсбольну биту, яка знаходилася у салоні їх автомобіля і всі учасники групи були обізнані про її наявність.
Крім того, суд першої інстанції вирішуючи питання про наявність чи відсутність попередньої змови, врахував надання ОСОБА_10 потерпілому недостовірної інформації про наявність свиней на продаж, застосування бейсбольної бити ОСОБА_26 , застосування фізичної сили до потерпілого ОСОБА_27 , коли той побачив, що його подільнику потрібна допомога звільнитися від захвату потерпілого ОСОБА_14 та можливого заволодіння ним бейсбольною битою, застосування бейсбольної бити ОСОБА_10 , що привело до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень та послідуючого заволодіння грошима потерпілого.

Суд також на підтвердження існування попередньої змови обвинувачених обґрунтовано зазначив, що всі учасники розбійного нападу приховали сліди злочину, а саме: автомобіль, на якому прибули до місця його вчинення, бейсбольну биту, рукавички та поділили кошти потерпілого.

Версія обвинуваченого ОСОБА_20 про те, що грошові кошти вилучені за його місцем проживання належать його брату, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у ОСОБА_20 було вилучено грошові кошти в сумі, яка майже відповідає сумі грошових коштів, вилучених в його брата ОСОБА_21 під час його затримання, що додатково підтверджує обґрунтованість висновків суду про наявність попередньої змови між обвинуваченими.

Усі ці узгодженні між собою та доповнюючі один одного дії обвинувачених, які під час вчинення злочину виконували відведені їм ролі, свідчать про попередню домовленість останні на вчинення вищевказаного злочину та безперечно викривають останніх у скоєному розбої.

З урахуванням вказаного, колегія судді погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що твердження сторони захисту про відсутність попередньої змови у обвинувачених на вчинення розбою слід розцінювати як спробу пом`якшити кримінальну відповідальність ОСОБА_22 та уникнути кримінальної відповідальності ОСОБА_28 і ОСОБА_10 .

Таки чином, належним чином дослідивши і оцінивши зібрані у провадженні докази, у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення трьома обвинуваченими кримінального правопорушення і правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст.187 КК України.

Вважати цей висновок неправильним, як про це зазначено в апеляційній скарзі, підстав не вбачається.

Доводи захисника ОСОБА_7 про відмову прокурора від допиту свідків сторони обвинувачення, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.23 КПК України сторони, у тому числі прокурор мають рівні права на подання до суду доказів.

Посилання захисника ОСОБА_7 на не встановлення того, хто саме телефонував потерпілому та не витребування трафіку телефонних розмов з визначенням дислокації особи, яка телефонувала, як на неповноту судового розгляду, є безпідставними, оскільки винуватість обвинувачених підтверджується саме сукупністю всіх доказів, досліджених в ході судового розгляду, та оціненими судом відповідності до вимог кримінального процесуального закону у тому числі ст.94 КПК України, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність висновків суду і були б підставою для скасування вироку, також не встановлено.

Згідно положень ст.414 КПК України, явно несправедливим через м`якість визнається покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого за своїм видом чи розміром.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно до приписів ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_28 та ОСОБА_22 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином та дані про особу обвинувачених, які на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувають, мають постійне місце реєстрації, ОСОБА_11 та ОСОБА_11 за місцем проживання характеризуються негативно, а ОСОБА_10 задовільно. ОСОБА_11 та ОСОБА_11 раніше неодноразово судимі за корисливі злочини, в тому числі і за розбій. ОСОБА_29 раніше притягався до кримінальної відповідальності за крадіжку чужого майна, однак судимість згідно положень ст. 89 КК України погашена.
Також судом враховано обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - наявність у них малолітніх дітей, а також відсутність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченим.

Судом також враховано обставини вчиненого злочину, а саме вчинення розбійного нападу за попередньою змовою трьох осіб на одну особу із застосуванням бейсбольної бити та з спричиненням потерпілому легких тілесних ушкодженням, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, суд першої інстанції, врахував вимоги ст.68 КК України, щодо характеру та ступеню участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, та дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в їх ізоляції від суспільства з призначенням їм покарання у виді позбавлення волі із урахуванням санкції ч.2 ст. 187 КК України, яка передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, а саме:
- обвинуваченому ОСОБА_11 можливо призначити мінімальну міру покарання, яка встановлена санкцією ч.2 ст. 187 КК України;
- обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно призначити найбільш суворе покарання порівняно із іншими співучасниками;
- обвинуваченому ОСОБА_10 неможливо призначити мінімальне покарання, так як він приймав активну участь у вчиненні злочину, щиро не розкаявся.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 , ОСОБА_28 та ОСОБА_22 покарання за своїм видом та розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, як про це просять у скаргах захисники та обвинувачені, не вбачає.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку суду за доводами апеляційних скарги обвинуваченого, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Вирок Красноградського районного суду Харківської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими у той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Головуючий:

Судді: