УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 002 12 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 420 211 021 000 002 12 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною їх використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

На обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 420 211 021 000 002 12 від 26.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, використовуючи підроблені свідоцтва про право власності нібито посвідченні Головним управлянням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), шахрайським шляхом заволоділи квартирою АДРЕСА_2 та квартиною АДРЕСА_1 . В подальшому, з метою прикриття своєї злочинної діяльності невстановлені особи вели вказані квартири до статутного капіталу ПП «БЛІЦ-ТРЕИД», таким чином, здійснили заходи щодо легалізації майна одержаного злочинним шляхом.

Так, право власності на квартиру АДРЕСА_1 05.08.2021 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.2008 року, серія САЕ № 829883 посвідченого/виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

У подальшому, з метою прикриття своєї злочинної діяльності ОСОБА_4 розуміючі, що він щодо вказаної квартири будь-якої правомочності не має, 09.08.2021 передав квартиру АДРЕСА_1 до статутного капіталу ПП «БЛІЦ-ТРЕИД».

За наслідками вчинення вищевказаних злочинних дій, директором ПП «БЛЩ-ТРЕЙД» ОСОБА_4 23.09.2021 відчужено квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5 .

Проте, згідно відповіді КП «ЖИТЛО-СЕРВІС» встановлено, що Г оловним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) свідоцтво про право власності від 25.03.2005 року, серія САЕ № 005774, що посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 та свідоцтво про право власності від 22.02.2008 року, серія CAE № 829869, що посвідчує право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 не оформлялись. Накази щодо видачі вказаних свідоцтв не видавались.

Також, встановлено, що на даний час відповідно до інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7

12.11.2021 постановою прокурора в порядку ст. 98 КПК України квартиру АДРЕСА_1 , визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженні так, як вона є матеріальним об`єктами, які містять сліди кримінального правопорушення, а також отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

З метою запобігання подальшого незаконного відчуження майна, до моменту з`ясування всіх подій та обставин розслідуваного кримінального провадження за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб, а також з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною їх використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

В судове засідання прокурор не з`явився, звернувся із заявою про розгляд клопотання без його участі, при цьому зазначив, що доводи клопотання підтримує та просить клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Власник майна в судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий суддя, враховуючи обставини, зазначені слідчим у клопотанні, дійшов висновку, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з наданих суду матеріалів СВ Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 420 211 021 000 002 12 від 26.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

В рамках даного провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною їх використання, експлуатації та розпорядженням вказаними приміщеннями будь-якими особам.

Постановою прокурора від 12.11.2021 в порядку ст. 98 КПК України квартира АДРЕСА_1 , визнано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Згідно ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора нерухомого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання, що вказане майноє об`єктом кримінального правопорушення, відповідає ознакам визначеним ст..98 КПК України, а відтак вважаю, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речового доказу.
Аналізуючи наведене, вважаю, що надані прокурором матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчуження вказаного майна.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: