ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/99/18

Провадження № 1-кп/486/5/2021

13 грудня 2021 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження, внесене 14 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000946 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 05 серпня 2020 року за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України остаточно до 2 років позбавлення волі, звільнений ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021 року з Державної установи Вознесенська ВК №72 Миколаївської області умовно-достроково 20 квітня 2021 року,

за ч. 2 ст. 343 КК України,

учасники справи: прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2017 року о 03 годині 45 хвилин оперативний черговий Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 отримав телефонне повідомлення невідомого чоловіка про те, що на п`ятачку по вул. Миру в м. Южноукраїнськ відбувається бійка між невідомими особами.
На місце події було направлено наряд сектору реагування патрульної поліції (далі -СРПП) в складі: начальника СРПП №2 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області майора поліції ОСОБА_9 , призначеного наказом ГУНП в Миколаївській області № 190 від 15 липня 2016 року, інспектора СРПП №2 Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_8 , призначеного наказом ГУНП в Миколаївській області № 332 від 01 грудня 2016 року.
Прибувши за вказаною адресою, працівники поліції почули три постріли, що лунали зі сторони кафе «Бурбон», яке розташоване по вул. Миру в м. Южноукраїнськ. В цей час на узбіччя дороги вибіг ОСОБА_12 , який в руках тримав пістолет та, розвернувшись здійснив постріл в напрямку вказаного кафе.
Оцінивши ситуацію та розуміючи, що в даній ситуації можуть виникнути підстави для застосування вогнепальної зброї, начальник СРПП №2 ОСОБА_9 , знаходячись у форменому одязі з табельною вогнепальною зброєю та виконуючи свої службові обов`язки, на підставі ч. 11 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», дістав з кобури табельну вогнепальну зброю та привів її у бойову готовність, після чого вжив заходів щодо припинення злочинних дій ОСОБА_12 , гучно вимагаючи: припинити протиправні дії, покласти зброю на землю та лягти на землю, так як в разі непокори до нього буде застосовано вогнепальну зброю.
Після чого, ОСОБА_12 припинив свої протиправні дії та поклавши пістолет на дах, неподалік розташованого автомобілю «Мерседес», ліг на асфальтне покриття на узбіччі дороги по вул. Миру в м. Южноукраїнськ.
Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , на підставі ст.ст. 42,43,45 Закону України «Про Національну поліцію», застосували до ОСОБА_12 спеціальні засоби - кайданки, тим самим припинивши його протиправні дії та затримавши.
Одягнувши металеві кайданки на ОСОБА_12 , ОСОБА_9 підняв його з землі. В цей час їх обступила група людей в кількості 10-15 чоловік та почали вимагати звільнення ОСОБА_12 .
Після цього, ОСОБА_13 , з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_12 став між затриманим ОСОБА_12 та начальником СРПП №2 ОСОБА_9 . Працівник поліції ОСОБА_9 наказав ОСОБА_13 , не заважати виконувати службові обов`язки, однак ОСОБА_13 повідомив, що прізвище затриманого ОСОБА_14 та що його взагалі не затримано та в цей час до них підійшов ОСОБА_5 .
ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , діючи умисно, достовірно розуміючи, що перед ними знаходяться працівники поліції, які здійснюють правоохоронні функції, не маючи жодних на те підстав, діючи умисно, з метою порушення нормальної діяльності правоохоронних органів та негативного впливу на виконання працівникам поліції своїх завдань, передбачених ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», щодо забезпечення публічної безпеки і порядку та протидії злочинності, не реагуючи на зауваження з боку працівників поліції щодо припинення незаконних дій, силоміць вирвали ОСОБА_12 у працівників поліції та посадили його в автомобіль «Мерседес» сріблястого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 .
З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_12 , ОСОБА_5 сів за кермо вказаного автомобілю та разом з ОСОБА_12 , покинули місце події, тим самим перешкодивши затриманню особи, яка вчинила злочин.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 343 КК України, як вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу, з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, якщо вказані дії перешкодили затриманню особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
26 жовтня 2021 року між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_10 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000946, внесеного до ЄРДР 14 жовтня 2017 року.
Відповідно до умов угоди, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 343 КК України. Сторони узгодили покарання за ч. 2 ст. 343 КК України обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, він надав згоду на призначення запропонованої міри покарання.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив затвердити угоду, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 343 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_10 також просив затвердити угоду.

Статтею 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, згідно ст. 12 КК України є проступком.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що ОСОБА_5 усвідомлює свої права, зміст, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також те, що укладення угоди є добровільним.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, заслухавши доводи обвинуваченого, враховуючи думку прокурора та захисника, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між обвинуваченим і прокурором в присутності захисника, відповідає вимогам КПК України та КК України. Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 343 КК України кваліфіковані правильно, шкода завдана лише державному інтересу, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений беззастережно визнав вину, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України та ч. 2 ст. 343 КК України.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_10 , підлягає затвердженню.

Запобіжний захід ОСОБА_5 на теперішній час не обраний. Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості від 26 жовтня 2021 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному 14 жовтня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000946, затвердити.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 343 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з особливостями, встановленими ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1