Справа № 514/921/18
Провадження № 1-кп/513/95/21
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000378 від 13 вересня 2017 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Весела Долина, Тарутинського району Одеської області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Саратського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення злочину, передбаченого ст. 386 КК України, а провадження у справі закрити. Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що розуміє, що такі підстави є нереабілітуючими обставинами звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше трьох років.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого стороною захисту клопотання, дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона 14 серпня 2017 року у період часу з 08:55 години по 11:00 годину, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебуваючи на території «Автостанція Тарутине» за адресою: вул. Центральна, 63, смт. Тарутине Тарутинського району Одеської області, діючи з прямим умислом, спрямованим на перешкоджання всебічного, повного і об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 06 серпня 2017 року за ч.3 ст.152 КК України за заявою ОСОБА_6 про її зґвалтування 06 серпня 2017 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який є рідним братом ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є потерпілою кримінальному провадженні, з метою схилення останньої до завідомо неправдивих показань у вказаному вище кримінальному провадженні, пообіцяла останній передати їй після завершення кримінального провадження грошові кошти в сумі 100 доларів США за надання завідомо неправдивих показань, а саме за те, що ОСОБА_6 надасть показання про те, що 06 серпня 2017 року статевий акт між нею та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відбувся за взаємною згодою або ОСОБА_7 зґвалтував її сам.

Після цього, продовжуючи свій злочинний намір на перешкоджання здійснення всебічного, повного і об`єктивного досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000301 від 06 серпня 2017 року за ч.3 ст. 152 КК України, ОСОБА_4 , 15 серпня 2017 року близько 09:00 години, перебуваючи на території «Автостанція Тарутине» по вул. Центральна, 63, смт. Тарутине Тарутинського району Одеської області, діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, з метою схилення останньої до давання завідомо неправдивих показань, у вказаному вище кримінальному провадженні, пообіцяла останній передати їй після завершення вказаного кримінального провадження грошові кошти в сумі 100 доларів США за надання завідомо неправдивих показань, а саме за те, що ОСОБА_6 , надасть показання про те, що статевий акт між нею та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відбувся за взаємною згодою. При цьому ОСОБА_4 пояснила ОСОБА_6 , що останній необхідно спочатку написати заяву до прокуратури про те, що статевий акт відбувся добровільно та в подальшому надавати такі ж показання при допиті. Продовжуючи реалізовувати вказаний злочинний намір, 15 серпня 2017 року приблизно у період часу з 10:15 годин по 11:15 годин ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, перебуваючи разом із ОСОБА_6 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом вмовляння ОСОБА_6 та обіцянки передати 100 доларів США за надання завідомо неправдивих показань як потерпілою у кримінальному провадженні №0000301 змусила ОСОБА_6 власноручно переписати текст написаної ОСОБА_4 заяви на ім`я керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури радника юстиції ОСОБА_9 про те, що статевий акт між нею ( ОСОБА_6 ), з однієї сторони, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з другої сторони, відбувся за її згодою, будь-яких претензій до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вона ( ОСОБА_6 ) не має, вказану заяву написала добровільно, просить закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Після чого, продовжуючи реалізувати злочинний намір, 15 серпня 2017 року приблизно о 11:22 годині ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, здійснюючи фактичний контроль за діями ОСОБА_6 , перебуваючи разом із нею в Білгород-Дністровській місцевій прокуратурі за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт. Тарутине, вул. Широка, 19, змусила останню подати до канцелярії Білгород-Дністровської місцевої прокуратури вище вказану власноручно переписану ОСОБА_6 письмову заяву в рамках кримінального провадження №0000301 про те, що 06 серпня 2017 року статевий акт між нею, з однієї сторони, та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з другової сторони, відбувся за взаємною згодою, будь-яких яких претензій до ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вона не має, вказану заяву написала добровільно, просить закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Тобто, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 386 КК України, за ознаками: підкуп потерпілого з метою примушування до давання завідомо неправдивих показань.

Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Обвинуваченій ОСОБА_10 судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак ОСОБА_10 та її захисник адвокат ОСОБА_5 наполягали на закритті даного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.2 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом враховано, що з моменту вчинення дій ОСОБА_4 , які є предметом судового розгляду, і до теперішнього часу відповідальність за ст. 386 КК України не змінювалась.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 КК України, у редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, злочин, передбачений ст. 386 КК України, визначений як злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_4 злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Чинна редакція ст.12 КК України відносить злочин, передбачений ст.386 КК України до категорії кримінальних проступків. При цьому, згідно з п.1, 2) ч.1 ст.49 КК України, в чинній редакції, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно, оскільки кримінальний закон в чинній редакції ніяким чином не поліпшує становище обвинуваченої, застосуванню підлягає кримінальний закон, що діяв на час вчинення злочину.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", слідує, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилилася від слідства та суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого та особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

ОСОБА_4 заперечує вчинення нею дій передбачених ст. 386 КК України, однак не заперечує проти закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності.

Невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження щодо такого звільнення, якщо є згода цих осіб на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, а також за умови, що суд роз`яснив їм суть підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження.

Вказана правова позиція виказана в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

ОСОБА_4 судом роз`яснено правові наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності з підстав передбачених ст. 49 КК України.

Оскільки з моменту вчинення вищевказаного кримінального правопорушення пройшло більше чотирьох років, відомості про переривання перебігу давності відсутні та обвинувачена щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не заперечує, тому клопотання підлягає задоволенню та обвинувачену слід звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, а справу закрити.

Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню та ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 386 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України, що є відповідно до ст. ст.284, 288 КПК України підставою для закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284- 286, 288, 350, 370, 372, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

На підставі ч.1 ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст. 386 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000378 від 13 вересня 2017 року, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 386 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000378 від 13 вересня 2017 року - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченій і прокурору негайно після її проголошення.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію ухвали надіслати поштою не пізніше наступного дня після її ухвалення.

Суддя ОСОБА_1