1Справа № 335/4398/17 1-кп/335/47/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Запоріжжя, матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001417 від 01.04.2016, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Енергодар Запорізької області, громадянки України, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

-14.12.2006 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, за ч.ч.1,2 ст.185, ч.ч.2,3 ст. 187, ч.1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України, звільнена від відбуття покарання з випробувальним терміном строком на 3 роки;

-23.04.2007 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя, за ч.2 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 71 КК України приєднане до покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2006, та призначене остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць. 08.02.2011 умовно достроково звільнена від відбуття покарання, невідбутний строк покарання 1 рік 1 місяць 8 днів,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.ч.2,4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має на утримані неповнолітню дитину 2009 року народження, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, в силу ст.89 КК України,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
30.03.2016, приблизно о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів перебуваючи на «Аллеї Слави» по бул. Шевченка у м. Запоріжжі з лави, на якій у цей час спав потерпілий ОСОБА_11 , таємно викрав з барсетки останнього його майно, а саме:

-мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Samsung Galaxy A5 SM 4-500», вартістю 5000 гривень, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Life» НОМЕР_1 , яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності;

-мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Fly IQ441», вартістю 4000 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» НОМЕР_2 , яка не представляє матеріальної цінності, після чого з викраденим майном залишив місце скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальні збитки на загальну суму 9000 гривень.

12.06.2016, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи біля кафе «Мелроуз» по пр. Соборному, буд. 145 у м. Запоріжжя, познайомилась з ОСОБА_12 , з яким почала спілкуватися. В ході спілкування, ОСОБА_12 запросив ОСОБА_7 до приміщення квартири АДРЕСА_3 для подальшого спільного вживання алкогольних напоїв, на що остання погодилась. Далі, у ранковий час, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , перебуваючи у приміщенні вище вказаної квартири продовжили вживати спиртні напої, після чого ОСОБА_12 заснув в одній із кімнат вказаної квартири. Після цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, переконавшись, що ОСОБА_12 спить та не бачить її дій, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, оглянула приміщення вказаної квартири на предмет виявлення цінних речей, грошових коштів, та побутової техніки, після чого таємно викрала:

-планшет у корпусі білого кольору «Samsung», вартістю 7500 гривень;

-мобільний телефон у корпусі сірого кольору «НТС», вартістю 2500 гривень, в якому була вставлена сім карта ( НОМЕР_3 ), яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого;

-мобільний телефон у корпусі сірого кольору «LG», вартістю 5000 гривень, в якому була вставлена сім-карта мобільного оператора «МТС» ( НОМЕР_4 ); яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого;

-грошові кошти у розмірі 1300 доларів США, що в перерахунку на українську гривню за курсом НБУ, на момент вчинення злочину складає 32500 гривень;

-грошові кошти у розмірі 350 гривень;

-пакет з продуктами харчування, який не представляє матеріальної цінності для потерпілого, після чого з викраденим майном залишила місця скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 47 850 гривень.

Крім того, 02.07.2016, у нічний час, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, перебуваючи на спортивному майданчику, що розташований неподалік від будинку № 58-В по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі, помітив потерпілого ОСОБА_13 , який у цей час спав на землі. ОСОБА_9 підійшов до потерпілого ОСОБА_13 , при цьому переконавшись, що останній спить, та не бачить його дій, ОСОБА_9 почав оглядати кишені потерпілого ОСОБА_13 на предмет наявності грошових коштів та цінних речей, після чого таємно викрав з кишень останнього, а саме:

- мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Fly IQ4410», вартістю 1300 гривень, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_5 та сім-карта мобільного оператора «Life» НОМЕР_6 , які не представляють для потерпілого матеріальної цінності;

-золотий ланцюжок, плетіння «Бісмарк» 585 проби вагою 4 грами, вартістю 3500 гривень, на якому висів золотий хрестик у вигляді «Розп`яття» 585 проби вагою 2 грами вартістю 2000 гривень;

-банківську кредитну картку «Приватбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_13 , що належали потерпілому ОСОБА_13 , після чого з викраденим майном зник з місця скоєння злочину.

Своїми злочинними діями ОСОБА_9 спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальні збитки на загальну суму 6800 гривень.

Крім того, 02.07.2016, у нічний час, ОСОБА_9 , перебуваючи у дворі буд. № 58-В по вул. Патріотичній в м. Запоріжжі вчинив таємне викрадення майна ОСОБА_13 . Під час вчинення таємного викрадення майна, ОСОБА_9 маючи умисел на викрадення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого використання для зняття коштів, таємно викрав банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_13 , на магнітній стрічці якої зберігалась інформація щодо банківських рахунків потерпілого та за допомогою яких здійснювалась можливість розпорядження грошовими коштами. Тим самим, ОСОБА_9 таємно викрав офіційний документ на ім`я потерпілого ОСОБА_13 .

Крім того, 02.07.2016, у нічний час, ОСОБА_9 , перебуваючи на спортивному майданчику, що розташований неподалік від будинку № 58-В по вул. Патріотичній у м. Запоріжжі таємно викрав у потерпілого ОСОБА_13 ряд особистих речей, серед яких була банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_13 .

Після викрадення вище вказаної банківської картки, ОСОБА_9 знаходячись по вул. Патріотичній 52 у м. Запоріжжі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківського рахунку на ім`я ОСОБА_13 , діючи повторно, з корисливих мотивів, змінив за допомогою оператора «call-центру» «Приватбанк» пін-код зазначеної банківської картки, з метою подальшого її використання для зняття грошових коштів. Далі, ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів ОСОБА_13 , 02.07.2017, у період часу з 01 години 39 хвилин до 17 години 42 хвилин, здійснив за допомогою викраденої банківської картки «Приватбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_13 ряд транзакцій по оплаті товарів і продуктів харчування у магазинах м. Запоріжжя на загальну суму 5169 гривень 21 копійок.

Таким чином, ОСОБА_9 таємно викрав грошові кошти у сумі 5169 гривень 21 копійок, які належали потерпілому ОСОБА_13 , чим спричинив останньому матеріальні збитки на вище вказану суму.

Крім того, 12.11.2016, в нічний час, ОСОБА_7 , знаходячись на перехресті вул. Лермонтова та вул. Правди у м. Запоріжжі, познайомилась з раніше їй невідомим ОСОБА_14 , який запропонував ОСОБА_7 разом вжити спиртні напої, на що остання погодилась. Приблизно о 06 годині 10 хвилин, ОСОБА_7 та ОСОБА_14 прибули по магазину «АТБ», який розташований по вул. Патріотична буд. №52 у м. Запоріжжі, де придбали спиртні напої, сік та продукти харчування, після чого направились у двір буд. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 діючи умисно, вирішила реалізувати свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном. Приблизно о 06 годині 40 хвилин, знаходячись на спортивному майданчику біля раніше вказаного будинку, під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 , чітко усвідомлюючи, що ОСОБА_14 знаходиться у стані сильного алкогольного сп`яніння та все ж не втрачає свідомість, вирішила довести свій злочинний намір до кінця з застосуванням медичного препарату нейролептичної дії «Азалептін», а саме: вирішила додати таблетку вказаного препарату до соку, який вживав потерпілий. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 додала до соку 1 таблетку нейролептичного засобу «Азалептін», який потерпілий ОСОБА_14 випив в її присутності. Через 20 хвилин ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_7 , що починає непритомніти, на що остання, почекавши невеликій проміжок часу, приблизно 10-15 хвилин, та дочекавшись доки потерпілий ОСОБА_14 остаточно знепритомніє, діючи умисно, з корисливих мотивів, заволоділа майном потерпілого ОСОБА_14 , а саме:

- золотим ланцюжком 585 проби, вагою 6 грамів, вартістю 15000 гривень, на якому висів золотий хрестик 585 проби, вагою 3 грами, вартістю 7500 гривень;

- золотою чоловічою каблучкою 585 проби, вагою 4 грами, вартістю 10000 гривень;

- грошовими коштами у розмірі 60 гривень;

- мобільним телефоном у корпусі чорного кольору фірми «OUKITEL», вартістю 3000 гривень;

- мобільним телефоном у корпусі чорного кольору фірми «Elephone», вартістю 3000 гривень;

- банківськими картками «Приватбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 та «Перший Український Міждународний банк» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_14 , на яких знаходились грошові кошти у розмірі 4000 гривень.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинила потерпілому ОСОБА_14 матеріальні збитки на загальну суму 42 560 гривень.

Крім того, 12.11.2016, приблизно о 06 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у дворі біля буд. 12-Б по бул. Центральному у м. Запоріжжя, маючи умисел на викрадення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого використання для зняття коштів, заволоділа банківськими картками «Приватбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_14 та банківською карткою «Перший Український Міждународний банк» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_14 , на магнітних стрічках яких зберігалась інформація щодо банківських рахунків потерпілого та за допомогою яких здійснювалась можливість розпорядження грошовими коштами. Тим самим, ОСОБА_7 заволоділа офіційними документами на ім`я потерпілого ОСОБА_14 .

Таким чином ОСОБА_7 , без згоди потерпілого ОСОБА_14 , застосувала щодо нього медичний препарат нейролептичної дії «Азалептін», внаслідок гострого отруєння азотовмісною речовиною із групи дибензодіазепінів (до якого зокрема відноситься «Азалептін») настала смерть потерпілого (висновок експерта № 3901 від 14.12.2016). З огляду на причину смерті отруєння, смерть ОСОБА_14 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження (висновок експерта № 80/К від 24.03.2017).

ОСОБА_7 у вказаний вище час разом з ОСОБА_14 на спортивному майданчику, біля будинку 12-Б по бул. Центральному у м. Запоріжжі, розуміючи, за всіма зовнішніми ознаками, що ОСОБА_14 вже перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння та продовжує вживати алкогольні напої у її присутності діючи з корисливих мотивів, оскільки знаючи із власного життєвого досвіду, що немедичне застосування препарату "Азалептін" нейролептичної дії до особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, може призвести не лише до його снотворної дії на потерпілого, але й до втрати ним свідомості, та настання інших негативних наслідків (смерті), оскільки стан алкогольного сп`яніння підсилює дію вказаного препарату, дістала наявну у неї при собі таблетку препарату нейролептичної дії "Азалептін", та скориставшись тим, що ОСОБА_14 відвернув свою увагу на сторонні предмети, потай від вказаної особи, вкинула вищевказану таблетку до пластикового стакану з соком, з якого ОСОБА_14 у її присутності пив, від чого таблетка розчинилась у вмісті рідини.

Внаслідок вказаного впливу препарату нейролептичної дії "Азалептін", поєднаної із вживанням потерпілим ОСОБА_14 алкоголю, останній, перебуваючи у присутності ОСОБА_7 , яка певний час знаходилась поруч, та спостерігала за симптомами дії застосованого нею препарату, спочатку втратив свідомість, а через деякий час, коли вона, впевнившись у тому, що ОСОБА_14 не приходить до тями, залишила місце події, та ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер.

Згідно з висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_14 № 3901 від 14.12.2016, смерть ОСОБА_14 , що знаходився перед настанням смерті у стані алкогольного сп`яніння, настала від гострого отруєння азотвмісною лікарською речовиною із групи дібензодіазепінів, до похідних якого відноситься лікарський препарат "Азалептін".

Після заволодіння 12.11.2016 вище вказаними банківськими картками, ОСОБА_7 передала зазначені картки ОСОБА_9 для подальшого зняття грошових коштів.

Далі, 12.11.2016, у період часу з 10 години 14 хвилин до 10 години 16 хвилин ОСОБА_9 , продовжуючи свій злочинній умисел, направлений на викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_14 , діючи повторно, з корисливих мотивів, здійснив за допомогою викрадених банківських карток «Приватбанк» НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 та банківської картки «Перший Український Міждународний банк» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_14 ряд транзакцій по зняттю грошових коштів, оплаті товарів і продуктів харчування у магазинах м. Запоріжжя на загальну суму 4000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_9 таємно викрав грошові кошти у сумі 4000 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_14 , чим спричинив останньому матеріальні збитки на вище вказану суму.

Крім того, 30.12.2016, у нічний час, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 вийшли з місця свого мешкання: АДРЕСА_5 та направились до кафе «Наутілус», яке розташоване по пр. Соборному, будинок № 184 у м. Запоріжжі, де, діючи згідно розробленої злочинної домовленості, ОСОБА_7 повинна була серед відвідувачів вказаного закладу підшукати особу, яка по зовнішнім ознакам знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_7 , під приводом продовження відпочинку, зав`язування стосунків, повинна була пропонувати особі (потерпілому) розпити спиртні напої у будь-якому затишному місці. Після отримання згоди потерпілого на спільний відпочинок, придбання спиртних напоїв, ОСОБА_7 повинна була непомітно підсипати до напоїв медичний препарат нейролептичної дії та довести таким чином потерпілого до непритомного стану. У подальшому, скориставшись непритомним станом потерпілого, ОСОБА_7 , за допомогою ОСОБА_9 , повинна була заволодіти грошовими коштами, коштовностями та іншими коштовними предметами, а ОСОБА_9 , відповідно до відведеної йому ролі, повинен був протягом скоєння злочину візуально супроводжувати ОСОБА_7 , надавати їй усні поради та вказівки щодо порядку скоєння злочину за допомогою мобільного зв`язку, а також забезпечити безпечні шляхи відходу ОСОБА_7 від місця скоєння злочину після його вчинення.

Реалізуючи злочинну домовленість з ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні кафе «Наутілус», приблизно о 06 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 познайомилась з раніше їй невідомим ОСОБА_15 , зовнішній вигляд якого свідчив про наявність у нього цінних речей та грошових коштів. Після цього, ОСОБА_7 з метою подальшої реалізації злочинного умислу, запропонувала ОСОБА_15 вжити слабоалкогольні спиртні напої, на що останній погодився. Скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_15 відлучився до чоловічої вбиральні, ОСОБА_7 відповідно до розробленого плану, повідомила про своє знайомство з потенційним потерпілим ОСОБА_9 , на що останній підтримав вибір ОСОБА_7 особи потерпілого. Отримавши згоду та підтримку ОСОБА_9 щодо подальших спільних злочинних дій, ОСОБА_7 , продовжила розпивати з ОСОБА_15 спиртні напої та довела останнього до стану алкогольного сп`яніння. Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , яка до цього підтримувала з ОСОБА_9 зв`язок за допомогою мобільного телефону, та координувала їх спільні дії, запропонувала потерпілому ОСОБА_15 проїхати, начебто, до місця її мешкання, на що останній погодився.

У подальшому, на громадському транспорті, ОСОБА_7 разом з потерпілим ОСОБА_15 прибули до зупинки громадського транспорту «5-та Міська клінічна лікарня м. Запоріжжя», звідки ОСОБА_7 пішки повела потерпілого ОСОБА_15 до парку Перемоги у м. Запоріжжі. Перебуваючи у парку, ОСОБА_7 , час від часу розмовляла з ОСОБА_9 по мобільному телефону, якому повідомляла про свої дій та стан потерпілого ОСОБА_15 , та діючи умисно, під час подальшого вживання спиртних напоїв, скориставшись тим, що увага потерпілого розсіяна у зв`язку з алкогольним сп`янінням, знаючи із власного життєвого досвіду, що немедичне застосування препарату "Азалептін" нейролептичної дії до особи, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, може призвести не лише до його снотворної дії на потерпілого, але й до втрати ним свідомості, оскільки стан алкогольного сп`яніння підсилює дію вказаного препарату, непомітно підсипала у сік потерпілому ОСОБА_15 нейролептичний засіб «Азалептін», та пересвідчилась, що потерпілий випив вказаний сік із нейролептичним препаратом. Таким чином, ОСОБА_7 з метою заволодіння майном ОСОБА_15 , застосувала до потерпілого сильнодіючу речовину проти волі останнього.

Після чого, з корисливих мотивів, скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_15 який не чинив ніякого супротиву, заволоділа належним йому майном, а саме:

- грошовими коштами у сумі 2400 гривень;

- мобільним телефоном в корпусі чорного кольору фірми «Sigma Xtreme PQ 27», залишкова вартість якого згідно висновку експерта №10-90 від 24.02.2017, на момент скоєння злочину, складає 3288 гривень 16 копійок, в якому була вставлена: флеш-карта фірми «Micro-SD», об`ємом пам`яті 8 гб, вартістю 100 гривень, та сім карта мобільного оператора «Київстар» ( НОМЕР_11 ), яка не представляє матеріальної цінності для потерпілого;

- золотою чоловічою обручкою, 585 проби, вагою 4 грами, 18 розміру, вартістю 2000 гривень;

- наручним металевим браслетом, вартістю 500 гривень;

- мобільним телефоном в корпусі чорного кольору «Nokia 206», залишкова вартість якого згідно висновку експерта №10-90 від 24.02.2017, на момент скоєння злочину, складає 399 гривень 75 копійок, в якому була вставлена: флеш-карта фірми «Micro-SD», об`ємом пам`яті 16 гб, вартістю 200 гривень;

- 2 банківськими картками «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_15 , які не представляють матеріальної цінності для потерпілого;

- 1 банківською карткою «Альфабанк» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_15 , на якій були грошові кошти у розмірі 2350 гривень;

- шкіряним гаманцем чорного кольору, вартістю 200 гривень;

- зв`язкою ключів, яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності;

- гарнітура червоно-чорного кольору до мобільного телефону фірми «Sven», вартістю 200 гривень.

Після заволодіння майном потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_7 залишила місце скоєння злочину, та повідомила ОСОБА_9 про завершення вчинення злочину, з яким через короткий проміжок часу зустрілася та спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Водночас, ОСОБА_9 весь цей час, перебував у межах візуального контакту з ОСОБА_7 , очікуючи, поки остання заволодіє майном потерпілого ОСОБА_15 , та перебуваючи напоготові надати їй раніше обумовлену допомогу в успішному заволодінні майном потерпілого. Лише після того, як ОСОБА_7 залишила місце скоєння злочину, та повідомила його про завершення вчинення злочину, останній зустрівся з нею та вони спільно розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_15 матеріальні збитки на загальну суму 11637 гривень 91 копійку.

Крім того, 30.12.2016, у нічний час, під час вчинення розбійного нападу, ОСОБА_7 маючи умисел на викрадення офіційних документів, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого використання для зняття коштів, заволоділа банківською карткою «Приватбанк» № НОМЕР_13 на ім`я ОСОБА_15 , банківською бонусною карткою «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_15 та банківською карткою «Альфабанк» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_15 , на магнітних стрічках яких зберігалась інформація щодо банківських рахунків потерпілого та за допомогою яких здійснювалась можливість розпорядження грошовими коштами. Тим самим, ОСОБА_7 заволоділа офіційними документами на ім`я потерпілого ОСОБА_15 .

Далі, 30.12.2016, приблизно о 13 годині 13 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинній умисел, направлений на викрадення грошових коштів з банківського рахунку ОСОБА_15 діючи повторно, з корисливих мотивів, здійснила за допомогою викрадених банківських карток «Приватбанк» № НОМЕР_13 та банківської картки «Альфабанк» № НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_15 ряд транзакцій по зняттю грошових коштів, оплаті товарів і продуктів харчування у магазинах м. Запоріжжя на загальну суму 2350 гривень.

Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрала грошові кошти у сумі 2350 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_15 , чим спричинила останньому матеріальні збитки на вище вказану суму.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України.

У ході судового розгляду було допитано обвинувачених, потерпілих, свідків, експертів та досліджено зібрані під час досудового розслідування та судового розгляду, надані сторонами докази.

Допитана під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 суду пояснила наступне.

Щодо потерпілого ОСОБА_16 .

Влітку 2016 року, вранці, біля торгівельного центру «Україна» познайомилася із громадянином Турції, який запропонував їй випити. Тривалий час випивали на вулиці в тому ж районі, неподалік від цирку. Через деякий час, він запропонував піти до нього додому, де вони продовжили випивати, а потім поснули від вжитого алкоголю. Вказує, що жодних препаратів в напої, які вживав ОСОБА_17 , не підмішувала. Прокинулась ОСОБА_18 , коли чоловік ще спав. Побачила на столі готівкові кошти, ключі, телефони і вирішила вкрасти. Далі пройшлась по кімнатам для того, щоб подивитися, що можна взяти ще. В одній із кімнат побачила планшет, забрала його. На кухні стояла сумка, зазирнувши в яку обвинувачена побачила турецькі банківські картки, які чіпати не стала. Далі відкрила холодильник, забрала з нього продукти. Після цього ОСОБА_18 вийшла з квартири, зателефонувала ОСОБА_9 , з яким потім вони зустрілися та вдвох на таксі поїхали додому. Викрадені речі пізніше здали у ломбард.

Щодо потерпілого ОСОБА_15 .

Прогулюючись рано вранці, ОСОБА_18 із ОСОБА_9 в районі торговельного центру «Україна», неподалік від нічного кафе «Наутілус» побачили п`яних молодих чоловіків та вирішили обікрасти одного із них. ОСОБА_18 зайшла до кафе, познайомилася із ОСОБА_15 , сіла з ним випивати. Пізніше вирішили переміститися на вулицю. Коли вийшли на вулицю, вирішили прогулятися, а потім проїхатися трамваєм. Оскільки ОСОБА_15 надто багато випив, в трамваї йому стало погано, і вони вирішили вийти на вулицю, щоб подихати свіжим повітрям. Потім трохи пройшлися і купили ще слабоалкогольний напій, який випили в парку неподалік від п`ятої міської лікарні. Пізніше в магазині біля трамвайного парку купили ще один слабоалкогольний напій, повернулися до парку і розпили його.

ОСОБА_9 періодично телефонував ОСОБА_18 , цікавився, де вона, чи ніхто її не ображає. В полі зору ОСОБА_19 його не було, як далеко він від них з ОСОБА_15 знаходився, їй невідомо.

Коли ОСОБА_15 був дуже сп`янілий, ОСОБА_18 підібрала момент, щоб викрасти його майно. Так, ОСОБА_18 сказала, що їй холодно, і ОСОБА_15 дав їй свою куртку, з кишень якої остання таємно дістала речі. Жодних медичних препаратів у напої ОСОБА_15 не додавала. Оскільки ОСОБА_15 був занадто сп`янілим, спіткався і неодноразово падав, вирішила довести його до п`ятої міської лікарні, де посадила на лавку, а сама пішла у приймальне відділення і повідомила, що у дворі перебуває нетвереза людина. Потім вийшла з лікарні і поїхала звідти.

Щодо потерпілого ОСОБА_14

З ОСОБА_14 ОСОБА_18 познайомилася близько шостої години ранку, восени 2016. Коли йшла по вулиці, повз неї проходило двоє молодих чоловіків, які чіплялися до неї та наполягали, щоб вона пішла із ними. ОСОБА_18 відмовила їм, сказала, що поспішає і пішла далі. Один із хлопців наздогнав її і запропонував провести, на що остання погодилася. Разом вони пішли до магазину «АТБ», де купили коньяк та сік. Потім вийшли, пройшлися до стадіону, сіли на бетонних плитах і випивали.

Потерпілий в цей час її не ображав, конфліктів між ними не виникало, причин бажати смерті ОСОБА_14 у ОСОБА_18 не було. Вона лише розраховувала забрати майно потерпілого, коли той засне.

Коли ОСОБА_18 зрозуміла, що їй вже треба поспішати, а непомітно обікрасти ОСОБА_14 у неї не вийде, вона вирішила покласти в його сік таблетку «Азалептину», яка була у неї із собою. Вказаний препарат вона раніше вживала під час лікування у наркологічному відділенні, потім купувала в аптеках для боротьби із безсонням. Вважала його снодійним, інші його фармакологічні властивості їй не були відомі, що вказаний препарат протипоказано вживати одночасно із алкоголем, не знала. Раніше такий спосіб ні до кого із потерпілих не застосовувала.

Після того як ОСОБА_14 випив сік із азалептином, він ще продовжив вживати алкоголь. Жодних ознак якихось хвороб у ОСОБА_14 . ОСОБА_18 не бачила. Візуально могла визначити лише те, що той був сп`янілий. Потерпілий не падав, не втрачав свідомість, просто почав дрімати. Про те, що погано себе почуває, не казав. В тому, що потерпілий дрімає, не побачила жодної для нього небезпеки, тому не стала його проводити до дороги або до лікарні, як ОСОБА_15 .

Далі ОСОБА_18 забрала його майно гаманець, готівку, банківські картки, телефон і пішла на зупинку в сторону вул. Перемоги, звідки поїхала. ОСОБА_14 в той час продовжив дрімати, сидячи на бетонній плиті. Яким чином останній опинився лежати за плитами, їй невідомо.

Зазначає, що у скоєнні цього злочину ОСОБА_9 участі не приймав, де в цей час знаходилась ОСОБА_18 , остання його не повідомляла.

ОСОБА_18 пояснила, що на той час вони з ОСОБА_9 проживали по АДРЕСА_5 . Пояснила, що таблетки «Азептол», які були вилучені в їх житлі під час проведення обшуку, їй не належали.

Цивільні позови, заявлені потерпілими визнає частково, а саме: в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Причетність до подій, які відбулися із потерпілим ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_11 заперечує.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою провину у скоєнні злочинів визнав частково, суду пояснив наступне.

Свою вину за епізодами, в яких ОСОБА_9 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 КК України, останній визнає повністю, та давати свідчення по них не бажає.

Щодо потерпілого ОСОБА_15 .

Щодо епізоду, по якому йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 187 КК України, обвинувачений надав наступні пояснення.

30.12.2016 ОСОБА_9 разом з ОСОБА_18 гуляли, відвідуючи різні заклади. У них виник умисел на здійснення крадіжки. Так, ОСОБА_18 познайомилася із потерпілим ОСОБА_15 , гуляла з ним, потім вони вдвох поїхали в парк біля п`ятої міської лікарні.

Зазначає, що домовленості користуватися будь-якими наркотичними речовинами між ними не було, та про те, що ОСОБА_18 застосовувала якісь речовини, йому невідомо.

Пояснив, що ОСОБА_18 знаходилася у кафе «Наутілус», а він був неподалік. Підтвердив, що в цей час періодично спілкувався телефоном з ОСОБА_18 , телефонував їй кілька разів. Про що конкретно йшла мова під час цих розмов, не пам`ятає. Той факт, що на записах, які досліджувалися судом, записаний саме його голос і саме той зміст розмов з ОСОБА_18 , заперечує. Потім побачив, як ОСОБА_18 вийшла із приміщення кафе разом із потерпілим ОСОБА_15 . Враховуючи, що ОСОБА_15 був у нетверезому стані та поводив себе агресивно, ОСОБА_9 , з метою захистити ОСОБА_18 , почав слідувати за ними. Одразу від ОСОБА_15 . Бєляєву він не забрав, оскільки разом із останньою переслідували мету крадіжки.

Втративши їх із виду, обвинувачений зателефонував ОСОБА_18 та дізнався, що остання з ОСОБА_15 поїхала до парку, приїхав туди за ними. Оскільки в цей час у нього розрядився телефон, він не знайшов ОСОБА_18 з ОСОБА_15 , тому поїхав звідти.

Наранок йому зателефонувала ОСОБА_18 , повідомила, що їде додому. Повернувшись додому, ОСОБА_18 принесла із собою речі каблучку, мобільний телефон, банківські карти, з яких наступного дня ОСОБА_9 зняв декілька тисяч гривень.

Після цього ОСОБА_18 зізналася ОСОБА_9 , що відвела потерпілого до п`ятої міської лікарні, побоюючись, що той, будучи сильно п`яним, замерзне, оскільки була зима. Чи надавали там йому медичну допомогу, ОСОБА_9 не знає. Про те, чи застосовувала ОСОБА_18 відносно ОСОБА_15 якісь препарати, остання ОСОБА_9 не повідомляла.

Чи знаходилися в той час у ОСОБА_18 якісь медичні препарати йому напевно невідомо. Чи користувалась ОСОБА_18 азалептином, йому невідомо. Зазначив, що покази про використання ОСОБА_18 азалептину, які він надавав під час досудового розслідування, відрізняються від нинішніх, оскільки він давав їх під впливом психологічного тиску, вважаючи, що вони не підтвердяться.

Повідомив, що ОСОБА_18 вживала якісь медичні препарати, які саме, йому невідомо.

Пояснив, що відносно ОСОБА_15 вони планували вчинити крадіжку, тобто викрасти майно потерпілого таємно, скориставшись втратою останнім самоконтролю, а умислу щодо вчинення розбою у них не було.

Щодо потерпілого ОСОБА_11 .

З приводу крадіжки, яка відбулась 30.03.2016, пояснив, що на «Аллеї слави» в районі бул. Шевченка побачив сп`янілого чоловіка, у якого вкрав барсетку та пару мобільних телефонів і поїхав звідти. Що саме знаходилося у барсетці, не пам`ятає. Телефони продав.

Щодо потерпілого ОСОБА_13 .

Щодо обставин від 02.07.2016, по вул. Патріотичній, з приводу крадіжки у потерпілого ОСОБА_13 пояснив, що побачив на лавці п`яного чоловіка, підійшов до нього, зняв із нього каблучку, ланцюжок, взяв його барсетку, в якій були банківські картки і телефони. Викрадені телефон і золоті вироби ОСОБА_9 продав, а з допомогою банківської картки потерпілого придбав телефон. Способу зняття готівки з карти не пам`ятає. Крадіжку грошових коштів у ОСОБА_13 заперечує, вказує, що пам`ятає лише крадіжку золота та банківських карт. Як виявив потерпілого і що робив у тому місці, не пам`ятає.

Щодо обставин крадіжки банківських карток потерпілого ОСОБА_14 пояснив, що використав кошти з цих карток.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що він 30.03.2016, приблизно о 02 годині ночі, повертався з дня народження від друга ОСОБА_20 , який провів його на зупинку до площі Фестивальної зі сторони площі Профсоюзів. ОСОБА_11 збирався їхати на маршрутному таксі в сторону просп. Металургів, а потім додому. При собі мав чорну барсетку, одягнуту через плече. В ній знаходились мобільні телефони «Samsung А5» вартістю 5 тис. грн. та IP 441, вартістю 4 тис. грн., а також гаманець з 200-400 гривнями. В кожному із телефонів знаходилось по одній сім-картці. В транспорт ОСОБА_11 не сів, оскільки вирішив пройтися в сторону торгового центру «Україна», щоб купити там пива. В тому ж районі, на зупинці, побачив незнайому дівчину, яка йшла йому назустріч, та вирішив із нею познайомитися, наздогнав її та розпочав бесіду. Дівчина назвалася ОСОБА_21 , була одягнена в чорну шкіряну куртку, джинсову спідницю, мала світлі очі та довге чорне волосся до поясу. При собі дівчина мала гарнітуру (навушники), яку не знімала протягом всього часу спілкування. Дівчина запропонувала випити якогось міцного алкогольного напою, ОСОБА_11 відмовився, проте запропонував випити пива. Так, ОСОБА_11 придбав у кіоску на зупинці біля ТЦ «Україна» пиво в пляшках, розрахувався грішми, які дістав із барсетки. Далі вони разом із дівчиною пішли до парку біля готелю «Дніпро», що знаходиться між просп. Соборним та вул. Незалежної України. Там присіли на лавку і почали розпивати пиво безпосередньо із пляшок. Пробули разом приблизно півтори години. Далі ОСОБА_11 пам`ятає, що після того як зробив кілька ковтків пива встав із лавки, щоб піти, одразу впав і через деякий час втратив свідомість. Було темно і поряд нікого не було. Приблизно о четвертій годині ранку ОСОБА_11 прийшов до тями та відчув головний біль. Оскільки в гостях він випив небагато та почував себе добре, а з дівчиною, крім пива, нічого не вживав, переконаний, що остання підсипала йому якусь речовину в одну із пляшок з пивом. Проте, яким чином вона це зробила, він не бачив. Його барсетка була розкрита та в ній він не виявив ані телефонів, ані грошей. О 04 год. 30 хв. з допомогою перехожих викликав таксі та поїхав додому. В поліцію звернувся наступного дня, так як в цей день погано себе почував, надав пояснення та передав працівникам поліції коробку та гарантійний талон від телефона «Samsung А5». ОСОБА_11 переконаний, що обвинувачена, яка присутня в залі, це та сама дівчина, про яку він розповідав. Цивільний позов підтримує, із кваліфікацією дій обвинувачених погоджується, щодо визначення покарання у разі визнання їх винними покладається на розсуд суду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 (батько ОСОБА_14 ) пояснив, що 12.11.2016 було виявлено, що сина немає вдома, не відповідає на телефонні дзвінки, почав його шукати, телефонувати друзям, колегам, в лікарні. Приблизно о 17 год. ОСОБА_22 приїхав до відділення поліції, де у нього прийняли заяву та відправили слідчу групу до сина додому. В`ячеслав був неодружений, працював в Центрі інформаційних технологій при Запорізькій міській раді, проживав у власній квартирі окремо від батьків, яким приблизно один раз на тиждень телефонував. Бачився з батьками також один раз на тиждень та до цих подій жодного разу так не зникав. ОСОБА_6 разом із дружиною самостійно їздили шукали сина до ночі суботи, та продовжили пошуки в неділю зранку, але не знайшли.

14.11.2016, в понеділок, ОСОБА_6 зателефонували з ритуальної служби та запитали, чи не потребує він їх послуг. Потім, разом із дружиною останній приїхав на стадіон, де вони побачили труп та впізнали у ньому свого сина. Труп ОСОБА_23 знайшли в кущах, за шматком плити. Він був одягнений в джинси та куртку. Золотих виробів, банківських карток і телефонів у цьому місці знайдено не було. При ньому виявили лише пропуск та ключі від квартири.

Також ОСОБА_6 повідомив, що коли шукав сина, телефонував його колезі ОСОБА_24 , який розповів, що після того, як вони провели всю ніч в нічному клубі «Орбіта» на вул. Лермонтова, ОСОБА_23 відправив його додому, але з ним їхати відмовився. Роз`їхались вони приблизно о 6 год. ранку. Також потерпілий зазначив, що жодних ліків В`ячеслав не приймав, а згідно висновку експертизи, помер від отруєння «азалептіном».

Цивільний позов у сумі 2 082 500, 00 грн., з яких 82 500 матеріальна шкода, 2 000 000 грн. моральна шкода, підтримує.

У судовому засідання потерпілий ОСОБА_15 пояснив, що у грудні 2016 року, приблизно о 02 годині, посварившись із дружиною, пішов до нічного клубу «Орбіта», де випив пару коктейлів та танцював. Крім нього, у клубі в той час відпочивав ще один чоловік, зі своїх знайомих він там нікого не бачив. У клубі він пробув до закриття, приблизно до 05 год. ранку. Після закриття нічного клубу ОСОБА_15 вирушив до супермаркету «Сільпо», що знаходиться в універмазі «Україна», далі до кафе «Наутилус». Там він познайомився із дівчиною ОСОБА_18 , з якою вони випили пива та декілька коктейлів, точну кількість випитого не пам`ятає. Як вони познайомилися, так як саме вона представилася, не пам`ятає. За час перебування в кафе ОСОБА_15 неодноразово виходив із приміщення, що в цей час робили з його келихами не знає. Пізніше він з ОСОБА_18 їхали на трамваї. Чиєю була ініціатива їхати до парку біля лікарні, ОСОБА_15 не пам`ятає. Дорогою до парку ОСОБА_15 купив у кіоску один слабоалкогольний напій та випив його. Потім ОСОБА_15 з ОСОБА_18 прийшли до парку, неподалік від п`ятої міської лікарні, де він відчув значне погіршення стану, а саме відчуття, схожі на алкогольне сп`яніння, втому, слабкість в ногах та втратив свідомість. Що відбувалось далі, ОСОБА_25 пам`ятає лише фрагментами, зокрема те, як ОСОБА_18 знімала з його пальця обручку, а також те, як він падав у парку. Опритомнів ОСОБА_15 лише після обід, у лікарні, звідки його приблизно о 14 год. на таксі забрав брат. Де у цей час була ОСОБА_18 , йому не відомо. З яким діагнозом ОСОБА_15 виписали з лікарні, він не пам`ятає, висновок лікаря не читав, з чим лікарі пов`язали таке погіршення його стану, йому невідомо. Зміст висновків експертиз йому також невідомий.

ОСОБА_15 повідомив, що у нього було вкрадено два мобільні телефони, обручка, готівка у сумі приблизно 2 тис. грн., банківські картки «ПриватБанк» та «Альфабанк», ланцюжок (не золотий), посвідчення водія та гаманець. Частину цих речей йому пізніше повернули у відділенні поліції, а саме: мобільні телефони без сім-карток та карт пам`яті, ланцюжок, пустий гаманець, посвідчення водія та картку, з якої, як пізніше виявилося, були зняті кошти.

Цивільний позов, заявлений під час досудового розслідування, підтримує.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 надав наступні пояснення. Так, влітку 2016 року ОСОБА_13 разом із колегою по роботі випивали, після того пішли до нічного клубу «Орбіта». Приблизно о 03-04 год. ранку вийшов на поріг клубу покурити і пішов в сторону універмагу «Україна», паралельно по іншу сторону дороги йшла, прогулюючись, дівчина, з якою він вирішив познайомитися. Поряд із нею він нікого більше не бачив. Після того як вони розговорилися, ОСОБА_26 запропонував дівчині випити, після чого вони пішли до магазину «АТБ» по вул. Патріотичній, де потерпілий, розрахувавшись банківською карткою, купив пляшку коньяку. При цьому в магазині дівчина сказала, що стаканчики купувати не потрібно, бо вони у неї є з собою. Потім вони пішли у зворотну сторону по вул. Правди, присіли на лавку неподалік стадіону і почали розпивати алкоголь. Поряд із ними ОСОБА_26 нікого не бачив. Далі пам`ятає, як прийшов до тями в траві на покинутому стадіоні в районі вул. Патріотичної, підводився з важкістю, руки та ноги не слухалися. Виявив, що при ньому немає його сумки, мобільного телефону, золотого ланцюжка з хрестиком, грошей, банківських карток. У кишені залишилось лише 20 грн., з яких він оплатив проїзд у маршрутному таксі, щоб доїхати додому. Вдома, коли звернув увагу на час, виявив, що приїхав приблизно о 17-18 год. вечора.

Також зазначив, що дівчину ОСОБА_18 , яка перебуває у залі судового засідання, він впізнав за зовнішністю, та впевнений, що це саме та дівчина, про яку йде мова.

Пізніше потерпілий дізнався, що на його кредитну карту було придбано два мобільних телефони, а також здійснювалися інші покупки.

Обвинуваченого ОСОБА_9 раніше ніколи не бачив.

Цивільний позов підтримує, на його задоволенні наполягає.

У судовому засіданні 02.11.2020 було відтворено запис з показаннями потерпілого ОСОБА_12 , які надано 23.02.2017 під час досудового розслідування, в порядку ст. 225 КПК України, відповідно до яких потерпілий пояснив наступне. 08.06.2016 він приїхав в місто Запоріжжя з метою відпочинку. 11.06.2016 ОСОБА_12 разом зі своїм другом відпочивали в нічному клубі «Орбіта». Близько 06 год. ранку 12.06.2016 в кафе біля універмагу «Україна» він познайомився з дівчиною, яка назвалася ОСОБА_27 . Дівчина була дуже красива, в кепці, в спідниці, типу «спортсменка». Сказала, що займається кредитами. В кафе вона була одна, поряд із нею потерпілий нікого не помічав. Вони сиділи разом і пили пиво. Мабуть, дівчина поклала йому у пиво якісь таблетки, оскільки пізніше йому стало погано і він з цією дівчиною ( ОСОБА_18 ) пішли до квартири по вул. Лермонтова. Коли ОСОБА_28 з ОСОБА_18 заходили до квартири, йому вже було погано. Там вони випили ще пива, після чого ОСОБА_28 , приблизно через п`ятнадцять хвилин, заснув у кріслі. Крім пива, більше нічого не вживали. Що відбувалося потім, потерпілий не пам`ятає. Вказує, що коли прокинувся, виявив, що в нього вкрали майно: планшет білого кольору «Samsung», мобільний телефон коричневого кольору, мобільний телефон «LG», гроші (скільки, не пам`ятає), а також продукти, які були у холодильнику. Точну кількість вкрадених грошей ОСОБА_28 не пам`ятає, вказує, що на час приїзду міняв на гривні 1300 євро, скільки з них залишалось на час крадіжки не пам`ятає. Загалом речей викрадено на загальну суму 43 000 тисячі гривень. В подальшому планує подати цивільний позов щодо відшкодування завданих збитків.

Окрім показів обвинувачених та потерпілих, на підтвердження вказаних обставин, у судовому засіданні допитано свідків та досліджено письмові докази, а саме.

За епізодом скоєння крадіжки ОСОБА_7 12.06.2016 (потерпілий ОСОБА_28 )
Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0002537 від 12.06.2016, за заявою ОСОБА_12 , внесено відомості із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України ( т. 4 а.с. 175).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.06.2016, потерпілий ОСОБА_29 зазначив, що у період часу з 12.06.2016 з 02-00 год. до 12.06.2016 07-00 год., знаходячись за місцем проживання, не відома за ім`ям ОСОБА_30 , вчинила крадіжку грошових коштів та мобільного телефону. (т. 4 а.с. 176-180).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.06.2016, а саме квартири по АДРЕСА_6 з фототаблицями, який проведено на підставі заяви власника ОСОБА_31 , встановлено розміщення вказаної квартири, розміщення меблів та речей у квартирі. Вилучено скляну пляшку пива «Туборг» та один папілярний слід, знятий з цієї пляшки (т. 4 а.с. 180-185 ), які відповідно до постанов слідчого від 19.09.2016 та від 07.11.2016 визнано речовими доказами. (т.4 а.с.196, 198).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №12632380 від 05.06.2018, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , належить на праві приватної власності ОСОБА_32 (т. 5 а.с. 26-27).

Відповідно до висновку експерта №1621-д від 03.10.2016 за результатами дактилоскопічної експертизи, яку проведено на підставі постанови слідчого від 16.09.2016, встановлено, що слід папілярного узору руки, вилучений 12.06.2016 у ході огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 56, придатний до ідентифікації (т. 4 а.с. 186-194).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.02.2017 з фототаблицями до нього, потерпілий ОСОБА_12 впізнав жінку з номером 4 ( ОСОБА_7 ). (т. 4 а.с. 200-205).

Відповідно до висновку експерта №1-189 від 09.03.2017, за результатами судової дактилоскопічної експертизи, яку проведено на підставі постанови слідчого від 23.02.2017, встановлено, що слід папілярного узору, вилучений 12.06.2016 у ході огляду місця події за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 56, залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_7 (т. 4 а.с. 206-228).

Відповідно до інформації НБУ від 06.03.2017, зазначено, що офіційний курс української гривні до долару США станом на 12.06.2016 становить 2500,2237 гривні за 100 доларів США (т.4 а.с. 229).

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даного злочину за наведених у вироку обставинах знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 за вказаним епізодом слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Скоєння протиправних дій ОСОБА_7 відносно потерпілого ОСОБА_14 (за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України).
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_33 пояснив, що ввечері 10.11.2016 він, разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_34 зустрілися в кафе «Заїмка», що на перехресті вул. Патріотичної та вул. Я. Новицького, щоб відсвяткувати день народження ОСОБА_35 . Вони втрьох провели вечір в кафе, поїли. Також повідомив, що в той вечір вони випивали, але алкогольних напоїв вживали небагато. Близько 22 год. ОСОБА_36 зателефонувала дружина, яка їхала в таксі у попутному напрямку, заїхала за ним, і вони разом поїхали додому.

Також пояснив, що ОСОБА_33 на той час був начальником ОСОБА_14 та позитивно характеризував останнього. Щодо частого вживання ОСОБА_14 алкогольних напоїв пояснити нічого не може, оскільки такого не помічав, бо останній завжди приїжджав за кермом. Наскільки йому відомо, жодних хронічних захворювань у ОСОБА_14 не було. Про смерть ОСОБА_14 дізнався від його батьків. Більше пояснити нічого не може, оскільки пройшло багато часу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що 11.11.2016 ввечері після роботи він разом зі своїми колегами ОСОБА_14 та ОСОБА_37 святкував свій день народження в кафе «Заїмка». Потім, близько 22-23 годин вони разом із ОСОБА_14 поїхали до нічного клубу «Орбіта». ОСОБА_38 із ними в клубі не було, оскільки той одразу з кафе поїхав додому. У клубі провели час до закриття, вживали спиртні напої, які саме, не пам`ятає. Чи знайомились із кимось у клубі та як саме проводили час, ОСОБА_34 не пам`ятає, конфліктів між ними та іншими відвідувачами клубу у них не було. З ОСОБА_18 не знайомий, чи бачив її в клубі, не пам`ятає. Після закриття, приблизно о 5 год. ранку, вийшли із клубу і ОСОБА_14 викликав два таксі собі і ОСОБА_39 , який поїхав першим, а ОСОБА_14 залишився чекати на таксі. Стан ОСОБА_14 по виходу з клубу оцінює як нормальний, той впевнено стояв на ногах, не падав. Куди саме потім поїхав ОСОБА_14 , ОСОБА_39 невідомо. Коли ОСОБА_34 доїхав додому, він поговорив із ОСОБА_14 по телефону, про що саме, вже не пам`ятає.

У судовому засіданні (20.05.2020) свідок ОСОБА_40 повідомила, що вона разом із ще однією особою були присутніми у якості понятих при обшуку оселі ОСОБА_18 , адресу якої вона не пам`ятає. Яким чином її запросили до слідчої дії у якості понятої, не пам`ятає. Пояснила, що обшук проводився у приватному будинку. Після зачитування ухвали та роз`яснення прав учасникам, слідчим було вилучено речі, серед яких дуже багато мобільних телефонів, банківських карток, дисконтних карток, виданих на різні прізвища, також вилучили перуку білого кольору та багато таблеток у ковпачках з-під «кіндер-сюрпризів» та в пакетиках, назву яких вона не запам`ятала. Усі речі вилучалися в її присутності та іншої понятої. Усі учасники обшуку були у їх полі зору. При обшуку були присутні двоє понятих, слідчий, кілька працівників правоохоронних органів, загальну кількість людей, присутніх при обшуку, не пам`ятає. Впевнена, що був присутній ОСОБА_9 , чи була присутня ОСОБА_18 чітко не пам`ятає. Також зазначила, що психологічний або фізичний тиск під час обшуку ні до кого не застосовувався, за результатами складався протокол, усе, що було в ньому зазначено, відповідало дійсності, усі учасники, у тому числі і ОСОБА_40 його підписували, зауважень до складеного протоколу в учасників не було. Перелік вилученого майна у протоколі відповідав тому, що було вилучено.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0005330 від 12.11.2016, внесено відомості за заявою ОСОБА_6 , з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України. (т. 2 а.с. 178).

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.11.2016, ОСОБА_6 повідомив, що 12.11.2016 о 5-00 год. син ОСОБА_14 , 1989 року народження вийшов з нічного клубу «Орбіта» та по теперішній час місце його знаходження не відомо, телефон вимкнений. (т. 2 а.с. 179).

Відповідно до витягу з ЄРДР за №0001032 від 13.03.2017, внесено відомості за матеріалами правоохоронних органів, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 357 КК України (т. 2 а.с. 182).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0005486 від 23.11.2016, внесено відомості з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України (т. 2 а.с. 249).

Відповідно до протоколу огляду від 12.11.2016 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_7 , проведеного за згодою ОСОБА_22 (місце проживання ОСОБА_14 ), у ході огляду виявлено та вилучено: сліди папілярних узорів (три); лезо до станку для гоління; зубна щітка. (т.2 а.с.184-188).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 14.11.2016 з доданими фототаблицями, а саме: території покинутого спортивного стадіону «Динамо», який розташовано у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (бул. Центральний, 12-Б, вул. Перемоги, 81, вул. Патріотична, 58-В), встановлено місце розташування вказаного стадіону, описана територія вказаного стадіону (речі та предмети, які там розташовані). Виявлено труп чоловіка та оглянуто його одяг, з кишень якого вилучено речі та предмети, зазначені у протоколі. Оглянуто місце розташування трупа та місцевість біля трупу. (т.2 а.с.193-206).

Відповідно до протоколу огляду трупа від 14.11.2016, оглянуто труп чоловіка та встановлено відсутність видимих пошкоджень. (т. 2 а.с. 207-209);

Відповідно до висновку експерта №3901 від 14.11.2016 (судово-медична експертиза), проведеної на підставі постанови слідчого від 14.11.2016, встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок гострого отруєння азотовмісною лікарською речовиною. (т. 2 а.с. 210-216).

Відповідно до висновку експерта №11086 від 05.12.2016 (судово-токсикологічна експертиза), встановлено, що у крові та сечі від трупу ОСОБА_14 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,73% у крові, 4,29 % у сечі. У крові, жовчі, сечі, нирці, печінці, шлунку, тонкому кишковику з трупу ОСОБА_14 не виявлено: похідні барбітурової кислоти, 1,4 бенздіазепіну, фенотіазину, піразолину, морфін, кодеїн, трамадол, дімедрол, клофелін, фенілефрин, анальгін, аміназин, амітриптилін. У сечі, нирці, печінці, шлунку, тонкому кишковику з трупу ОСОБА_14 виявлено азотовмістку речовину з групи дібензодіазепінів, якою може бути азалептин (клозапін). У нирці та печінці з трупу ОСОБА_14 не виявлено варфарін натрію (зоокумарін) та крисід (т. 2 а.с. 217-229).

Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №80/к від 24.02.2017 (комісійна судово-медична експертиза), встановлено, що отруєння у ОСОБА_14 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Наявність в організмі ОСОБА_14 ознак кардіоміопатії не мало суттєвого впливу на перебіг основного патологічного процесу, який викликав настання смерті загиблого. Своєчасне надання ОСОБА_14 медичної допомоги було здатне суттєво знизити ризик настання його смерті. (т. 2 а.с. 230-241);

Відповідно до протоколу огляду від 14.11.2016 - жорсткого диску із записом з камер відеоспостереження супермаркету «АТБ», розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 52-а, на якому відображено, як ОСОБА_14 12.11.2016 об 06-07 год. заходить до супермаркету з жінкою, здійснює покупки і у подальшому йде у двори по вул. Патріотичній, у м. Запоріжжя (т. 2 а.с. 243-247), який було відтворено у судовому засіданні.

Постановою слідчого від 14.11.2016, DVD-R на якому міститься вказаний відеозапис, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0005330 (т. 2 а.с. 248).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 24.01.2017 у приміщенні ЗОБ СМЕ за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 29, виявлено та вилучено предмети одягу ОСОБА_14 , змиви з правої та лівої рук, вільні кінцівки нігтьових пластин, зразки волосся ОСОБА_14 (т. 3 а.с. 18), постановою слідчого від 24.01.2017 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні (особисті речі ОСОБА_14 ). (т.3 а.с.19-23).

Відповідно до протоколу обшуку від 08.01.2017, з доданими фототаблицями, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 (місце проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2017, було виявлено та вилучено: ряд різних мобільних телефонів; картки клієнтів; три запальнички; металеві браслети; роутер; пакет з гарнітурами від мобільних телефонів; стартові пакети без сім карт різних операторів; парик жіночий світлого кольору; светр жіночий білого кольору; куртку жіночу білого кольору; шорти жіночі шкіряні чорного кольору; три наручних годинники; плеєр; пакет з модемом та документами; чоловічий клач; брелки; розкладні ножі; зошит із записами; шість закладних чеків; пігулки; пакети з порошкообразною білою речовиною; флакон з написом «Азалептол клозапін» з 34 пігулками; капюшон; пов`язка жіноча; гаманець чорного кольору з документами на ім`я ОСОБА_15 та дві картки «Приватбанк». (т. 3 а.с. 56-72).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 14.01.2017 з доданими фототаблицями до нього, оглянуто речі та предмети вилучені у ході проведення обшуку 08.01.2017. (т. 3 а.с.73-112).

Постановою слідчого від 14.03.2017 визнано речовими доказами речі та предмети, вилучені: у ході проведення огляду предмету від 24.01.2017 (чоловіча куртка чорного кольору, змиви з правої та лівої рук, вільні кінцівки нігтьових пластин, зразки волосся ОСОБА_14 ); у ході проведення огляду 12.11.2016 квартири АДРЕСА_8 (три сліди папілярних візерунків, лезо до бритвеного станку, зубна щітка); у ході огляду місця події 14.11.2016 (т.2 а.с.199-200); у ході затримання 08.01.2017 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (т.3 а.с.118-124); у ході проведення обшуку 08.01.2017 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гончарова, 44 (т.3 а.с.57-58). (т. 3 а.с. 125-132).

Відповідно до висновку експерта №7-69 від 25.01.2017 за результатами експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, проведеної на підставі постанови слідчого від 17.01.2017, встановлено, що таблетки, які було вилучено у ході проведення обшуку 08.01.2017 за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зокрема: п.3 у складі п`яти круглих таблеток блідо-жовтого кольору масами по 0,10 г, виявлено клозапін; п.15 - у складі 34 круглих таблеток блідо-жовтого кольору масами по 0,10 г (вміст контейнеру з маркуванням «Азалептол клозапін»), виявлено клозапін. (т. 3 а.с. 191-204).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від № 81 від 08.02.2017 (т. 4 а.с. 67-73), який був предметом ретельного дослідження суду, встановлено, що ОСОБА_7 виявляла та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психотропних речовин (канабіоїди, опіоїди, алкоголь), синдром залежності. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення (12.11.2016 та 30.12.2016) ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а 30.12.2016 перебувала у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, ОСОБА_7 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у цей час вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування. За психічним станом протипоказань до лікування не має.

У судовому засіданні (24.09.2020) допитана експерт ОСОБА_41 , яка надала наступні пояснення. Працює завідувачем відділу судово-медичної експертизи трупів та чергових експертів Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи, є лікарем судово-медичним експертом вищої категорії зі сажем роботи одинадцять років. Так, 14.11.2016 нею та професором ОСОБА_42 , на підставі постанови слідчого, була проведена експертиза трупа ОСОБА_14 . Під час проведення експертизи було встановлено, що смерть ОСОБА_14 настала внаслідок отруєння азотовмісним лікарським засобом із групи бензодіазепінів, які мають вплив на центральну нервову систему, застосовуються для лікування тяжких психічних станів, метаболізуються в печінці та виділяються із сечею. До них відносяться «азалептін», «клозапін», «ліпанекс» та ін. Загальним протипоказанням застосування цих препаратів є вживання алкоголю, оскільки вони посилюють вплив алкоголю на центральну нервову систему, викликають гальмування реакцій аж до коми та смерті.

Частини внутрішніх органів ОСОБА_14 були направлені для токсикологічного дослідження, що проводилося у Дніпропетровському обласному бюро СМЕ, результати якого показали, що у крові та сечі трупа було виявлено етиловий спирт, а у внутрішніх органах трупа було виявлено азотовмісну речовину з групи бензодіазепіну.

Пояснила, що азалептін є синонімом клозапіну, оскільки вони мають одну і ту ж діючу речовину. На цей препарат у висновку вказує і токсиколог. Також пояснила, що експерти токсикологічного відділу Запорізького обласного бюро СМЕ були відведені від дослідження у зв`язку із тим, що мати потерпілого ОСОБА_14 є завідуючою відділу токсикології у цьому Бюро. Особисто ОСОБА_41 у підпорядкуванні ОСОБА_43 не перебувала і не перебуває.

Щодо описаного у висновку експертизи післяопераційного рубця зазначила, що будь-яких змін внутрішніх органів у проекції даного рубця не зафіксовано, утворитися він міг при ушиванні певних пошкоджень, яких невідомо, до причин смерті відношення не має. Медичних даних про стан здоров`я потерпілого для проведення експертизи не надавалося.

Виявлені у головному мозку трупа зміни не можуть бути ознаками кардіоміопатії. Так, не було виявлено явних ознак довготривалого зловживання алкоголем, які б могли її викликати. Оскільки кардіоміопатія розвивається протягом тривалого часу, виникнути вона могла із ряду інших причин. Проте всього за тиждень розвинутись не може.

Також пояснила, що крововиливи очей трупа могли бути спричинені ймовірно тупим предметом до настання смерті, проте, враховуючи наявність геморрологічного синдрому (порушення цілісності судин, при якому відбувається вихід крові в оточуючі м`які тканини, що характерно при отруєнні), їх причиною може бути саме отруєння, а не травма.

Щодо різниці між вмістом алкоголю у крові (2,73 проміле) та у сечі (4,29 проміле) померлого, та того, яким чином змінюється співвідношення цих показників, ОСОБА_41 пояснила, що таке явище відбувається у період виведення алкоголю з організму та є закономірним. Проте, що в крові була така ж сама концентрація алкоголю, як у сечі, точно стверджувати не можна. Разом із тим, можливо зробити висновок, що концентрація алкоголю в крові за життя була більшою, ніж на момент забору крові у трупа.

Умовно смертельною дозою алкоголю є від 3,5 проміле, але за наявності інших макроскопічних ознак та обставин справи, які вказують на те, що смерть настала від отруєння етиловим спиртом. Особливих труднощів у діагностиці смерті, викликаної отруєнням алкоголем, в практиці експертів, як правило, не виникає.

Кількісний показник дози азалептину в органах та тканинах померлого станом на 2016 рів в Україні не визначався, таких досліджень не проводилося через відсутність апаратури. Але зазначила, що, як правило, якщо такі речовини виявляють, то лише в токсичних дозах. Вміст у організмі людини, яка приймає такі препарати за призначенням лікаря, тобто у терапевтичних дозах, зазвичай не виявляється взагалі.

В даній ситуації концентрація етилового алкоголю не являється смертельною, а лише викликає сильний стан алкогольного сп`яніння.

Макроскопічна сукупність ознак під час розтину указувала на сильне отруєння невідомою речовиною, а вже після токсикологічного дослідження діагноз був змінений на отруєння бензодіазепінами.

Бензодіазепіни мають два механізми спричинення смерті серцево-судинну і дихальну недостатність, а як саме проходив процес помирання у потерпілого, невідомо.

Алкогольного отруєння бути не може, оскільки воно визначається по певному вмісту проміле в крові на момент розтину. В даному випадку доза, виявлена при дослідженні трупа несмертельна.

При проведенні розтину трупа аномалій розвитку тіла не було виявлено, а ті захворювання, які були встановлені гістологічні ознаки кардіоміопатії, не могли безпосередньо призвести до смерті цієї людини.

У судовому засіданні (24.09.2020) допитана експерт ОСОБА_44 , яка є завідувачем відділення токсикології Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, куди 16.11.2016 надійшов речовий доказ з внутрішніми органами трупа ОСОБА_14 . Пояснила, що відповідно до наданих питань, було проведено дослідження на виявлення наркотичних, сильнодіючих, психотропних речовин. Була проведена токсикологічна експертиза, в результаті якої у крові трупа було виявлено етиловий спирт у концентрації 2,73 проміле, у сечі 4,29. У сечі та внутрішніх органах: нирках, печінці, тонкому кишкивнику та шлунку була виявлена речовина із групи бензодіазепінів, а саме азалептін (або клазепін).

В даному випадку в експертизі стояло питання щодо виявлення сильнодіючих психотропних, наркотичних речовин, клофеліна, клазепіну та інших, які найчастіше зустрічаються при отруєнні людей. Тому експерти були націлені на виявлення подібних речовин. Коли було виявлено клазепін, було проведено додаткове дослідження ультраспектрофотометрія, яка підтвердила його наявність у сечі та внутрішніх органах.

Аналіз на кількісні показники клазепіну у внутрішніх органах та тканинах не проводився, у зв`язку із відсутністю високоточних методів дослідження, зокрема високоточної апаратури. На сьогоднішній день, на думку експерта, його провести неможливо хоча б через відсутність трупного матеріалу, зразки якого у 2018 році були захоронені.

Для експерта-токсиколога не має значення час доставки матеріалу на дослідження.

Азалептін викликає розслаблення м`язової структури людини. Яка точна кількість вказаної речовини є смертельною дозою, експерту невідомо. У кожному випадку це залежить від організму людини, від стану її здоров`я, метаболізму, від кількості алкоголю в крові та сечі, від часу прийому. Визначення причини смерті входить до компетенції загального експерта, а не експерта-токсиколога.

Для того, щоб бути впевненими, що вживання саме цієї речовини стало наслідком смерті, треба проводити аналіз на концентрацію її у крові. В даному випадку азалептіну в крові виявлено не було.

У судовому засіданні (11.01.2021) експерт ОСОБА_45 пояснив, що на час складання висновку експерта (14.11.2016) мав вищу кваліфікаційну категорію і вищий клас судово-медичного експерта, ступінь доктора медичних наук, звання професора. Пояснив, що знайомий з ОСОБА_46 , але на момент складання висновку експертизи у службових відносинах з нею не перебував. З потерпілим ОСОБА_6 , який знаходиться у залі судових засідань, не знайомий. Крім того, в Бюро СМЕ працюють два його сини, які у службовій залежності від ОСОБА_43 не перебувають. Бюро СМЕ на той час не було основним місцем роботи ОСОБА_47 . Пояснив, що його основна робота в університеті полягає у підготовці судово-медичних експертів лікарів, з якими від постійно перебуває: читає лекції, відвідує морги, проводить практичні заняття.

Також ОСОБА_45 , в силу великого досвіду, консультує експертів відділень моргу, судово-медичної криміналістики, комісійної експертизи, а також живих потерпілих осіб, що регулюється спеціальним наказом начальника Бюро СМЕ, який видається щороку.

Щодо залучення до участі в експертизі по даній справі пояснив, що йому зателефонувала завідувачка Бюро СМЕ ОСОБА_41 та запросила у якості консультанта. Також під час розтину був присутній слідчий, який призначав цю експертизу, і зі слів ОСОБА_41 , просив, щоб участь у ній через особливу складність прийняв ОСОБА_48 . У даній експертизі ОСОБА_45 вказував, які зміни під час розтину він бачить, і що вони означають, а також самостійно розтинав деякі органи. Так, ОСОБА_45 зазначив, що під час розтину, як експерт, він вказав на необхідність провести додаткові дослідження крові на всі дані, оскільки за зовнішніми ознаками для цього були прямі показання явні ознаки отруєння функціональним ядом, як він спочатку подумав клофеліном. За результатами аналізу виявилося, що отруєння спричинене клозапіном.

Пояснив, що у примітці до висновку експерта зазначено про отруєння «азалептіном», оскільки про вказану речовину є найбільше публікацій, а препарати, які її містять, можуть мати інші назви, зокрема «клозапін». Клозапін є дженериком азалептіну. Застосовується в психіатричній практиці як транквілізатор для швидкого виведення пацієнта із реактивного стану (при шизофренії, енцефальних розладах тощо).

Під час проведення експертизи ніяких медичних даних щодо стану здоров`я померлого не надавалося.

Щодо виявлення під час експертизи на тілі потерпілого післяопераційного рубця в області серця пояснив, що експертиза щодо того, внаслідок чого він утворився, не проводилася, проте зазначив, що найбільш імовірно, що це розтин карбункула, та із втручанням у внутрішні органи потерпілого він ніяким чином не пов`язаний, оскільки є наслідком шкірного захворювання.

Кардіоміопатія, яка була виявлена у покійного, була наслідком отруєння клозапіном у сукупності з алкоголем.

Експерт пояснив, що розмежувати наслідки вживання алкоголю від наслідків вживання азалептіну при одночасному їх прийомі важко, так як ці речовини є синергістами діють в одному напрямку, підсилюючи один одного. Тобто, азалептін підсилив дію алкоголю, а алкоголь підсилив дію азалептіну (клозапіну).

Крім того, клозапін має двояку дію. Оскільки життя людини обумовлено наявністю так званого «вітального трикутника» серцево-судинної системи, центральної нервової системи та дихальної системи, порушення, що виникає в якомусь із трьох «кутів», викликає смерть інших. Клозапін діє і на центральну нервову систему (на дихальну систему довгастого мозку, яке саме по собі викликає смерть), і на серцево-судинну системи одночасно. Тому, при вживанні клозапіну разом із алкоголем в організмі виникає колапс вимикається дихальний комплекс, людина втрачає свідомість і нічого не може вдіяти. Одночасно з тим і клозапін, і алкоголь розширюють судини (алкоголь переважно периферичні), клозапін знижує температуру тіла і розширяє судини внутрішніх органів. Таким чином, одна речовина підсилює дію іншої.

Щодо різниці між вмістом алкоголю у крові (2,73 проміле) та у сечі (4,29 проміле) померлого, та того, яким чином змінюються ці показники, ОСОБА_45 пояснив наступне.

Після вживання алкоголь протягом однієї години всмоктується у кров, а потім починає накопичуватися в інших внутрішніх органах. Через 15 хвилин після прийому починається його виділення (стадія абсорбції). Потім кількість алкоголю у крові і сечі зрівнюється. Далі починається стадія елімінації, коли кількість алкоголю у сечі переважає кількість алкоголю у крові. Проте вважати, що через те, що концентрація алкоголю під час виведення в крові падає, а у сечі зростає, на початку концентрація крові становила не менше того показника, який пізніше було виявлено у сечі, невірно, оскільки для того, щоб зробити такі висновки, необхідні і інші дані, зокрема про те, коли людина останній раз вживала алкоголь. Отже, яка концентрація алкоголю була в крові потерпілого спочатку зазначити неможливо. Вважається, що отруєння алкоголем може настати, якщо, концентрація його в крові перевищує 5 проміле. Те, що смерть може наступити від отруєння алкоголем при концентрації його в крові 2,73 проміле, експерт заперечує, оскільки для настання смерті у такому разі повинно бути супутнє захворювання, зокрема серцева, легенева, печінкова недостатність тощо. Щодо переохолодження, то воно таким чинником виступати не може.

Також ОСОБА_45 пояснив, що кількість «азалептіну», яка перебувала у тканинах і органах потерпілого, під час експертизи встановлено не було, оскільки в Україні такі дослідження ще не проводяться. Проте вважає, що його кількість була достатньою, щоб викликати смерть потерпілого, оскільки між терапевтичною та отруйною дозами цієї речовини дуже тонка межа. Максимальна терапевтична доза азалептіну 600 мг/добу.

Щодо виявленої змішаної дистрофії печінки у потерпілого, експерт пояснив, що остання з`являється внаслідок різних факторів, в тому числі отруєння, та є персональною або індивідуальною відповіддю організму на введену речовину. Оскільки під час експертизи не було видно її макроскопічних проявів, а лише мікроскопічні, то поява її за добу-дві є принципово неможливою. Даних, які б давали можливість встановити, що ця хвороба виникла задовго до смерті, не встановлено.

Час настання смерті не можна встановити з достатньою точністю, так як тут має значення багато факторів, таких як дія низької температури, охолоджуюча дія алкоголю, гіпертермічна дія азалептіну. Експертизою встановлено, що з моменту смерті до розтину пройшло близько двох діб.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями свідків, експертів, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, за наведених у вироку обставин.

Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 за п.6 ч.2 ст.115 КК України, виходячи з наступного.

Сторона захисту ставить питання про те, що в діях ОСОБА_7 не має складу злочину, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України, вважає, що ці дії підлягають кваліфікації за ст.119 КК України. Зазначає про те, що додаючи до напою потерпілому препарату «Азалептін», обвинувачена не мала умислу на вбивство ОСОБА_14 , а додала таблетку вказаного препарату до соку потерпілого, щоб він заснув та вона могла заволодіти його майном.
З такими доводами захисника суд погодитись не може та зазначає наступне.
Так, розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. (ч.1 ст. 187 КК України).
Під нападом у складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на негайне вилучення чужого майна, шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.
Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.
Одним із кваліфікованих видів розбою є розбій поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, має місце тоді, коли потерпілому в процесі розбійного нападу було заподіяно такі ушкодження.
Отже, кримінальна відповідальність за ч.4 ст. 187 КК України передбачена у разі вчинення розбою спрямованого на заволодіння майном, зокрема поєднаному із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.11 Постанови «Про судову практику в справах про злочини проти власності» за №10, від 06 листопада 2009 року, якщо під час розбою було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, або останнього було умисно вбито, дії винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів - за частиною четвертою статті 187 і частиною другою статті 121 або пунктом 6 частини другої статті 115 КК.
Пленум Верховного Суду України у п.10 Постанови «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2, від 07 лютого 2003 року, звернув увагу на те, що учинене з корисливих мотивів умисне вбивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. При цьому не має значення, чи одержав винний ту вигоду, яку бажав одержати внаслідок убивства, а також, коли виник корисливий мотив до початку чи під час вчинення цього злочину.
У разі вчинення умисного вбивства під час розбійного нападу, дії винного кваліфікуються за п.6 ч.2 ст. 115 КК України і статтею, якою передбачено відповідальність за злочинне заволодіння майном, тобто ч.4 ст. 187 КК України.
Отже, необхідність кваліфікації за сукупністю злочинів пов`язана з тим, що юридичний склад розбою не охоплює заподіяння смерті потерпілому, а тому в разі заподіяння смерті під час розбійного нападу, потребує обов`язкової кваліфікації ще і за п.6 ч.2 ст. 115 КК України.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.4, 22 Постанови від 07 лютого 2003 року за №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, характер їх стосунків. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Зі змісту показань обвинуваченої ОСОБА_7 слідує, що вона не заперечувала нападу на потерпілого ОСОБА_14 з метою заволодіння його майном із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я останнього і заподіянням йому тяжких тілесних ушкоджень. Робила це для того, щоб безперешкодно заволодіти його майном.
При цьому, суд враховує, що під насиллям в даному випадку є застосування обвинуваченою ОСОБА_7 препарату «Азалептін» до потерпілого.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь, тощо.
Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №80/к від 24.02.2017 (комісійна судово-медична експертиза), встановлено, що отруєння у ОСОБА_14 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого.

Отже, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 , з метою заволодіння майном потерпілого ОСОБА_14 , здійснила напад на нього, цілеспрямовано додавши у його напій препарат «Азалептін», усвідомлюючи, що такі дії можуть спричинити смерть, про що свідчить, що обвинувачена дочекавшись коли потерпілий знепритомнів і перебував у безпорадному стані, після чого, заволодівши його майном, з місця вчинення злочину зникла, не надавши йому допомоги, «швидкої допомоги» не викликала, а покинула місця події, не вчинивши активних дій, спрямованих на запобігання злочинних наслідків.
Такі дії обвинуваченої у сукупності свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_7 , у цьому випадку, діяла із непрямим умислом на позбавлення життя потерпілого із корисливих мотивів та вчинила для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що призведуть до смерті потерпілого.
Отже, встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що мотивом позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 , було бажання обвинуваченої отримати матеріальні блага для себе, які вона отримала, здійснивши напад на нього, та спричинивши тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпечності для життя, внаслідок яких настала смерть потерпілого, а тому її дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч.4 ст. 187 та п.6 ч.2 ст. 115 КК України (як ідеальна сукупність злочинів).
У зв`язку з чим, в цій частині доводи сторони захисту являються безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а відтак задоволенню не підлягають.
Необґрунтованими є доводи клопотання про недопустимість та неналежність висновків експертиз № 561 від 21.11.2016 та № 3901 від 14.11.2016. Щодо доводів захисника про незаконність залучення до участі у проведенні експертизи експерта ОСОБА_49 , який не є співробітником КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», то під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_45 є судово- медичним експертом, був залучений для проведення експертизи як консультант, що врегульовано спеціальним наказом Бюро СМЕ.

Щодо дослідження рідини склоподібного тіла та відсутність зазначення про його вилучення в ході огляду місця події 14.11.2016 та відсутності інформації про його отримання, то слід зазначити , що склоподібне тіло - це речовина, що заповнює простір очного яблука між кришталиком та сітківкою у людини, тобто досліджувалась при проведенні СМЕ трупа ОСОБА_14 .

Досліджені під час судового розгляду висновки експертиз у сукупності з іншими допустимими доказами повністю спростовують доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_14 міг отримати тілесні ушкодження, що призвели до його смерті, не від дій ОСОБА_7 , а під час подальшого перебування, коли він був залишений на місці події. З показів експертів, які були допитані під час судового розгляду, встановлено, що інших тілесних ушкоджень, які можуть перебувати у причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 , під час проведення відповідних експертиз, виявлено не було.

Під час вивчення зазначених висновків експерта, у ході судового розгляду не встановлено порушень при проведенні експертиз, зазначені експертизи проведені на підставі постанов слідчих, експертами, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385, 387 КК України. Підстав для сумніву в компетентності або неупередженості експерта судом не встановлено.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння кримінальних правопорушень, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даних кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставинах знайшли підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , за вказаним епізодом, слід кваліфікувати: за п.6 ч.2 ст.115 КК України, як умисне вбивство вчинене з корисливих мотивів; за ч.4 ст.187 КК України, як розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень; за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів (платіжних банківських карток), вчинене з корисливих мотивів.

За епізодом скоєння крадіжки ОСОБА_9 12.11.2016 (потерпілий ОСОБА_14 ).
Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001078 від 16.03.2017, внесено відомості за матеріалами правоохоронних органів, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України (в рамках проведення перевірки за матеріалами кримінального провадження №0001417 від 01.04.2016 встановлено, що після скоєння ОСОБА_18 крадіжки банківських карток, остання передала картки ОСОБА_9 , який здійснив крадіжку грошових коштів із вказаних карток). (т. 2 а.с. 180).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 04.02.2017 оглянуто СD-R диск, на якому містяться фотоматеріали з банкомату «Приватбанк», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 93, за 12.11.2016 у ході транзакцій з банківських карт, які належать ОСОБА_14 , (т. 3 а.с. 4-5).

У судовому засіданні відтворено вказані фото, які містяться на цьому диску, з яких вбачається, що 12.11.2016 особа візуально схожа на ОСОБА_9 здійснює транзакції. (т.3 а.с.5).

Постановою слідчого від 04.02.2017, вказаний СD-R диск визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0005330 (т. 3 а.с. 6).

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даного злочину за наведених у вироку обставинах знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 , за вказаним епізодом, слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

За епізодом скоєння неправомірних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відносно потерпілого ОСОБА_15 30.12.2016 (за ч.2 ст.187 КК України) та ОСОБА_7 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

У судовому засіданні (20.02.2020) свідок ОСОБА_50 , який є працівником поліції, надав наступні пояснення. У кінці грудня 2016 року за вказівкою керівництва він разом із колегою ОСОБА_51 прибув до приймального покою п`ятої міської лікарні, біля якого на лавці, за попередньою інформацією, мав знаходитися ймовірний потерпілий гр. ОСОБА_15 , якому необхідно надати допомогу та з`ясувати наявність при ньому якогось майна. Прибувши на місце, поліцейські побачили чоловіка років тридцяти, який з виду був наче у стані алкогольного сп`яніння та зміг назвати лише своє ім`я ОСОБА_52 . Чоловік не міг самостійно встати, пересуватися, надати будь-які пояснення та був взагалі безконтактний. При собі мав лише паспорт. Одяг його був забруднений, ніби він падав. ОСОБА_50 та ОСОБА_53 провели чоловіка в приймальний покій лікарні, де йому надали медичну допомогу. Далі поліцейські дочекалися, поки приїде слідчий для того, щоб зробити забір крові у потерпілого для подальшого проведення експертизи. Потерпілий приходив до тями близько доби, після чого почав давати покази, в яких пояснив, що відпочивав в кафе «Наутілус», познайомився із дівчиною, з якою вживав алкогольні напої, а потім у нього відбулася провальна ситуація із пам`яттю. Також ОСОБА_15 виявив відсутність при собі банківських карт. У ході проведення слідчих дій з`ясувалося, що з них згодом були зняті кошти.

Крім того, пояснив, що він після того, як ОСОБА_18 була затримана, вона пояснила, що підлила ОСОБА_15 «Азалептин», який сумісно із алкоголем привів його у такий стан. Пізніше цей препарат виявили за місцем її проживання під час проведення обшуку.

У судовому засіданні (20.02.2020) свідок ОСОБА_53 , який є працівником поліції, надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_54 . Повідомив, що разом із останнім, взимку 2016 року, після отримання оперативної інформації прибули на подвір`я лікарні, де виявили хлопця, якому було погано. Пояснити той нічого не міг, так як зовсім не розмовляв, не міг самостійно ходити. Був одягнений в куртку та штани, при собі мав лише паспорт. ОСОБА_53 з ОСОБА_55 провели потерпілого до приміщення приймального покою п`ятої лікарні, де останньому надали медичну допомогу. Які конкретно дії там здійснювали із цим чоловіком, ОСОБА_56 невідомо.

У судовому засіданні (20.05.2020) свідок ОСОБА_40 повідомила, що вона разом із ще однією особою були присутніми у якості понятих при обшуку оселі ОСОБА_18 , адресу якої вона не пам`ятає. Яким чином її запросили до слідчої дії у якості понятої, не пам`ятає. Пояснила, що обшук проводився у приватному будинку. Після зачитування ухвали та роз`яснення прав учасникам, слідчим було вилучено речі, серед яких дуже багато мобільних телефонів, банківських карток, дисконтних карток, виданих на різні прізвища, також вилучили перуку білого кольору та багато таблеток у ковпачках з-під «кіндер-сюрпризів» та в пакетиках, назву яких вона не запам`ятала. Усі речі вилучалися в її присутності та іншої понятої. Усі учасники обшуку були у їх полі зору. При обшуку були присутні двоє понятих, слідчий, кілька працівників правоохоронних органів, загальну кількість людей, присутніх при обшуку, не пам`ятає. Впевнена, що був присутній ОСОБА_9 , чи була присутня ОСОБА_18 чітко не пам`ятає. Також зазначила, що психологічний або фізичний тиск під час обшуку ні до кого не застосовувався, за результатами складався протокол, усе, що було в ньому зазначено, відповідало дійсності, усі учасники, у тому числі і ОСОБА_40 його підписували, зауважень до складеного протоколу в учасників не було. Перелік вилученого майна у протоколі відповідав тому, що було вилучено.

У судовому засідання свідок ОСОБА_57 (мати обвинуваченої ОСОБА_7 ) пояснила, що знає ОСОБА_9 як чоловіка, який разом спільно проживав з її донькою ОСОБА_58 , у будинку по АДРЕСА_5 . Знайома з ОСОБА_9 приблизно п`ять років, однак місце його роботи та джерело отримання доходів їй не відомо, оскільки ніколи цим не цікавилася. Пояснила, що вона бувала у гостях за місцем проживання ОСОБА_59 та ОСОБА_9 , проте, спосіб та порядок їх життя, їй невідомо. За які кошти існували ОСОБА_9 та ОСОБА_18 , не цікавилась. Спілкувалася із ними несистематично, раз на три-чотирі місяці. Також повідомила, що у ОСОБА_59 є неповнолітня дитина (син), яка з двох місяців проживає разом із нею, а з 2007 року вона є офіційним опікуном дитини. Охарактеризувала свою доньку як добру людину, яка підтримувала стосунки із дитиною та піклувалася про неї та свою дитину, хоча разом із дитиною не проживала. Також зазначила, що ОСОБА_7 (її донька) має хронічне захворювання печінки, у зв`язку із чим приймала препарат «Карсил», а також інші хвороби, у зв`язку з чим потребує відповідного лікування. Жодних інших медичних препаратів вдома у доньки - не бачила. Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_60 рік проживала із матір`ю, працювала кравчинею на фабриці, а пізніше, з невідомої причини пішла з дому. Щодо проведення обшуку або інших процесуальних дій працівниками правоохоронних органів у житлі доньки пояснити нічого не може, оскільки їй нічого не відомо. Про затримання доньки їй пізніше повідомив слідчий.

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0006020 від 30.12.2016, внесено відомості за заявою ОСОБА_15 , з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України. (т. 3 а.с. 39).

Відповідно до протоколу прийняття заяви потерпілого ОСОБА_15 про вчинене кримінальне правопорушення від 30.12.2016, зазначив, що з 29.12.2016 23-30 год. по 14-00 год. 30.12.2016, невідома особа скоїла крадіжку його майна, а саме: мобільного телефону «Sigma»; паспорту; коду; двох банківських карток «Альфа Банк», «Приватбанк»; грошових коштів у розмірі 2400,00 грн. (т. 3 а.с. 40).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001031 від 13.03.2017, внесено відомості за заявою ОСОБА_15 , з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 357 КК України. (т. 3 а.с.45).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001088 від 17.03.2017, внесено відомості за матеріалами правоохоронних органів, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України (в рамках проведення перевірки за матеріалами кримінального провадження №0001417 від 01.04.2016 встановлено, що ОСОБА_18 скоїла крадіжку банківської картки «Альфа Банк», що належала ОСОБА_15 , після чого здійснила зняття грошових коштів з вказаної банківської картки (т. 3 а.с. 47).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.01.2017, за участю свідка ОСОБА_61 , останній впізнав жінку на фото №3 ( ОСОБА_7 ), яку підвозив до буд. АДРЕСА_5 , 30.12.2016. ( т. 3 а.с. 49-51).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.01.2017, потерпілий ОСОБА_15 впізнав жінку на фото №3 ( ОСОБА_7 ). (т. 3 а.с. 52-54).

Відповідно до протоколу обшуку від 08.01.2017, з доданими фототаблицями, проведеного за адресою: АДРЕСА_5 (місце проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ), на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.01.2017, було виявлено та вилучено: ряд різних мобільних телефонів; картки клієнтів; три запальнички; металеві браслети; роутер; пакет з гарнітурами від мобільних телефонів; стартові пакети без сім карт різних операторів; парик жіночий світлого кольору;; светр жіночий білого кольору; куртку жіночу білого кольору; шорти жіночі шкіряні чорного кольору; три наручних годинників; плеєр; пакет з модемом та документами; чоловічий клач; брелки; розкладні ножі; зошит із записами; шість закладних чеків; пігулки; пакети з порошкообразною білою речовиною; флакон з написом «Азалептол клозапін» з 34 пігулками; капюшон; пов`язка жіноча; гаманець чорного кольору з документами на ім`я ОСОБА_15 та дві картки «Приватбанк». (т. 3 а.с. 56-72).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 14.01.2017 з доданими фототаблицями до нього, оглянуто речі та предмети вилучені у ході проведення обшуку 08.01.2017. (т. 3 а.с.73-112).

Постановою слідчого від 12.03.2017, визнано речовими доказами, а саме: мобільний телефон «Sigma»; мобільний телефон «Nokia 206»; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_15 ; паперовий талон з № НОМЕР_14 ; шкіряний гаманець чорного кольору; зв`язку ключів; банківські картки «Альфа Банк», «Приватбанк» на ОСОБА_15 ; візитки; бонусні картки; металевий браслет. (т. 3 а.с. 115-116).

Згідно матеріалів НСРД (протокол про результати зняття інформації з транспортних, телекомунікаційних мереж від 05.01.2017 з диском до цього протоколу), проведених на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 28.11.2016 про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії із втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з номеру мобільного телефону, який належить та використовується ОСОБА_9 (т. 3 а.с. 140), встановлено суть розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 30.12.2016 щодо подій, які відбувалися відносно потерпілого ОСОБА_15 (т.3 а.с.139-146).

У судовому засіданні було відтворено запис на диску (додаток до протоколу), відповідно до яких розмови між обвинуваченими відповідають викладеним розмовам у протоколі. (т.3 а.с.147).

Згідно матеріалів НСРД (протокол про результати зняття інформації з транспортних, телекомунікаційних мереж від 04.01.2017 з диском до цього протоколу), проведених на підставі ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 08.12.2016 про надання дозволу на проведення негласної слідчої дії із втручанням у приватне спілкування: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з номеру мобільного телефону, який належить та використовується ОСОБА_7 (т. 3 а.с. 149), встановлено суть розмов між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 30.12.2016 щодо подій, які відбувалися відносно потерпілого ОСОБА_15 (т.3 а.с.150-152).

У судовому засіданні було відтворено запис на диску (додаток до протоколу), відповідно до яких розмови між обвинуваченими відповідають викладеним розмовам у протоколі. (т.3 а.с.153).

Відповідно до протоколу огляду предмету від 10.01.2017, а саме: оглянутим відеозаписом з камер відеоспостереження з приміщення кафе «Наутілус» по пр. Соборному, 184 , у м. Запоріжжя, встановлено хронометраж пересування ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_15 30.12.2016 з 05 год. 55 хв. до 07 год. 58 хв. (т. 3 а.с. 158-160).

У судовому засіданні було відтворено запис на диску (додаток до протоколу огляду від 10.01.2017). (т.3 а.с.160), який постановою слідчого від 10.01.2017 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. (т.3 а.с.161).

Відповідно до медичної довідки від 22.03.2017 №159, виданої КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», встановлено, що 30.12.2016 о 13-35 год. гр. ОСОБА_15 був доставлений до лікарні у відділення спецтравми, у супроводі працівників поліції, та оглянутий лікарями. (т. 3 а.с. 162).

Згідно інформації наданої КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» листом від 24.01.2017 за №01-8/130, зазначено, що ОСОБА_15 30.12.2016 з 13.35 год. по 21.30 год. знаходився на стаціонарному лікуванні на ліжку додобового перебування приймального відділення КУ, з діагнозом «Гостре отруєння етанолом і невідомою речовиною. Дослідження крові на вміст етанолу етанол 1,57 г/л. (т. 3 а.с. 165).

Відповідно до висновку експерта (експертиза за матеріалами справи) №81/к від 24.03.2017 (комісійна судово-медична експертиза), проведеної на підставі постанови слідчого від 20.02.2017, встановлено, що єдиною токсичною речовиною, що була виявлена в організмі ОСОБА_15 був етанол. Зазначено, що не виявлення «Азалептіну» в організмі ОСОБА_15 може бути пов`язано із його виведенням (трансформацією) з організму, характером наданої біологічної рідини (що не є оптимальною в даному випадку), особливостями застосованого методу дослідження. (т.3 а.с.169-174).

Відповідно до висновку експерта №10-90 від 24.02.2017 за результатами товарознавчої експертизи, проведеної на підставі постанови слідчого від 17.01.2017, встановлено ринкова вартість мобільного телефону «Nokia 206» на момент вчинення злочину, тобто 30.12.2016, може складати 399,75 грн., а ринкова вартість мобільного телефону «Sigma Xtreme PQ 27» - 3 288,16 грн. (т.3 а.с.175-190);

Відповідно до висновку експерта №7-69 від 25.01.2017 за результатами експертизи матеріалів речовин і виробів за експертною спеціальністю 8.6 (дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, проведеної на підставі постанови слідчого від 17.01.2017, встановлено, що таблетки, які було вилучено у ході проведення обшуку 08.01.2017 за місцем проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , зокрема: п.3 у складі пяти круглих таблеток блідо-жовтого кольору масами по 0,10 г, виявлено клозапін; п.15 - у складі 34 круглих таблеток блідо-жовтого кольору масами по 0,10 г (вміст контейнеру з маркуванням «Азалептол клозапін»), виявлено клозапін. (т. 3 а.с. 191-204).

Відповідно до історії авторизації картки ОСОБА_15 , отриманої на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.02.2017 (т.3 а.с.210), встановлено зняття грошових коштів з картки банку «Альфа Банк», яка належить ОСОБА_15 з 31.12.2016 по 01.01.2017, тобто в період, коли вона вибула з його власності . (т.3 а.с.215).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від № 81 від 08.02.2017 (т. 4 а.с. 67-73), який був предметом ретельного дослідження суду, встановлено, що ОСОБА_7 виявляла та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання психотропних речовин (канабіоїди, опіоїди, алкоголь), синдром залежності. У період здійснення інкримінованого їй правопорушення (12.11.2016 та 30.12.2016) ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, а 30.12.2016 перебувала у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, ОСОБА_7 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у цей час вона також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. Потребує протинаркоманічного лікування. За психічним станом протипоказань до лікування не має.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від № 80 від 08.02.2017 (т. 4 а.с. 79-86), який був предметом ретельного дослідження суду, встановлено, що ОСОБА_9 психічних розладів не виявляв та не виявляє у теперішній час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення (30.12.2016) ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв. Отже, ОСОБА_9 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, за наведених у вироку обставин.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даного злочину за наведених у вироку обставинах знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 , по заволодінню банківським картками потерпілого ОСОБА_15 , слід кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів (платіжних банківських карток), вчинене з корисливих мотивів, та по заволодінню грошовими коштами з цих карток - за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_15 , свідків, суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими доказами у провадженні і у суду немає підстав сумніватися в їх достовірності та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню. Неточності, які мали місце в показаннях свідків та потерпілого ОСОБА_15 , не дискредитують їх і пояснюються тим, що події сприймалися і запам`ятовувалися ними суб`єктивно і з часу подій пройшов значний проміжок часу.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається підстав вважати, що потерпілий та свідки, показання яких узгоджуються між собою, та з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, в тому числі і письмовими, оговорюють обвинувачених по даному кримінальному провадженню або є зацікавленими в результатах його розгляду. Всі свідчення надавалися під присягою.

Доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України відносно потерпілого ОСОБА_15 , суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Суд вважає, що матеріалами кримінального провадження та дослідженням доказів у судовому засіданні, а саме: показами свідків; матеріалами НСРД; протоколами впізнання за участю потерпілого ОСОБА_15 та за участю свідка ОСОБА_62 за фотознімками; відеозаписами з камер відеоспостереження з приміщення кафе «Наутілус»; матеріалами обшуку за місцем проживання обвинувачених; медичною документацією відносно ОСОБА_15 , підтверджено, що обвинувачені діяли спільно, узгоджено, ОСОБА_7 проводячи тривалий час з потерпілим, постійно підтримувала зв`язок з ОСОБА_9 щодо координації дій, та який надавав поради щодо необхідних її дій по відношенню до потерпілого, приспавши пильність потерпілого шляхом додавання у напої препарату «Азалептін» та дочекавшись його безпорадного стану заволоділа його майном.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо додавання йому у напої препарату «Азалептин», оскільки відповідно до висновку експерта №81/к від 24.03.2017 встановлено єдина речовина в організмі потерпілого етанол (спирт етиловий), не заслуговують на уваги, виходячи з наступного.

Так, аналізуючи висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №81/к від 24.03.2017 (як дослідну частину та і в частині підсумки) експертами встановлено, що «…Згідно листа головного лікаря КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» ОСОБА_63 (віх. № 01-8/130) від 24.01.2017р. : «КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» на Ваш запит про надання інформації щодо факту лікування у нашому лікувальному закладі постраждалого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомляємо, шо ОСОБА_15 з 13.35 години по 21.30 години 30.12.2016 року знаходився на стаціонарному лікуванні на ліжку додобового перебування приймального відділення КУ «МКЛЕ та ШМД м. Запоріжжя», з діагнозом: Гостре отруєння етанолом і невідомою речовиною. Код хвороби згідно з МКХ-10 - Т51.0. Лікар при первинному огляді хворого вказує на наявність у нього ознак стану патологічного алкогольного сп`яніння, дослідження крові на вміст етанолу - етанол 1,57 г/л. 30.12.2016 року о 21.30 годині у задовільному стані виписаний на амбулаторне лікування за місцем проживання.», «….Необхідно вказати, що активна речовина «Азалептіну», досить погано виявляється у крови через свою здатність зв`язуватися із протеїнами, заданими спеціальної літератури до 95% її таким чином знаходяться поза межами чутливості методу. Тому з судово-медичної точки зору оптимальної біологічної рідиною для виявлення «Азалептіну» є сеча, адже вона не містить білків, крім того саме із сечею вказана речовина виводиться з організму. Забір крові у потерпілого було здійснено через досить суттєвий проміжок часу від моменту його можливого потрапляння до організму, вже під час перебування у лікувальному закладі. Будь яка токсична речовина, що потрапляє в організм вбудовується в обмін речовин та метаболізується (трансформується), крім того «Азалептін» частково виводиться із організму через сечовивідну та травну систему. Тобто з часом концентрація «Азалептіну» в організму ОСОБА_15 , могла знизитися до рівня, що є нижчім аніж чутливість методу тонкошарової хроматографії.

З огляду на вищевикладене, не виявлення «Азалептіну» в організмі потерпілого ОСОБА_15 , може бути пов`язано із його виведенням (трансформацією) з організму, характером наданої біологічної рідини (що не є оптимальної в даному випадку), особливостями застосованого методу дослідження….»

Таким чином, експертами не виключається можливість наявності препарату «Азалептін» в організмі потерпілого ОСОБА_15 станом на 30.12.2016, що узгоджується з поясненнями потерпілого ОСОБА_15 щодо додавання у його напої невідомої речовини, внаслідок чого наступило отруєння.

Отже, враховуючи сукупність цих даних з іншими дослідженими доказами, зокрема: наявність за місцем проживання ОСОБА_7 препарату «Азалептін», вилученого у ході проведення обшуку, суд приходить до переконання про підтвердження факту додавання ОСОБА_7 у напої потерпілому ОСОБА_15 препарату «Азалептін». Разом з тим, суд приходить до переконання, що про наявність попередньої змови, спільності та узгодженості між обвинуваченими дій, направлених на вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, також свідчить факт тривалого спільного проживання, зокрема: за адресою, де у ході обшуку вилучено препарат «Азалептін»

Заперечення обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_9 цих обставин суд розцінює як обраний спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинення більш тяжкого правопорушення.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 щодо надання допомоги ОСОБА_15 шляхом супроводження його до приймального пункту лікарні та залишення йому свого номеру телефону, спростовується дослідженою медичною довідкою, відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_15 доставлений до лікарні у супроводі двох поліцейських.

Також необґрунтованими є доводи ОСОБА_9 щодо неналежності аудіо записів, що є додатком до протоколів НСРД, у зв`язку з не проведенням фонетичної експертизи, оскільки зазначені розшукові дії проводилися у порядку та на підставах встановлених кримінальним процесуальним законодавством України. Доказів на спростування належності вказаних записів, стороною захисту не надавалося та відповідних клопотань не заявлялося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину відносно ОСОБА_15 , за наведених у вироку обставин.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , за вказаним епізодом, слід кваліфікувати за ч.2 ст.187 КК України, як розбій, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

За епізодом крадіжки 30.03.2016 ОСОБА_9 за ч.1 ст.185 КК України (потерпілий ОСОБА_11 )
Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001417 від 01.04.2016, внесено відомості за заявою ОСОБА_11 , із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України (т. 4 а.с. 145).

Відповідно до протоколу прийняття заяви від ОСОБА_11 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2016, зазначено, що 30.03.2016 у період часу з 3.00 по 04.00 год., біля готелю «Дніпро» по пр. Леніна, невідома особа скоїла крадіжку майна (т. 4 а.с.146).

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочину, за наведених у вироку обставин.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочину, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даного злочину за наведених у вироку обставинах знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 , за вказаним епізодом, слід перекваліфікувати з ч.2 ст.185 КК України за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), виходячи з наступного.

Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_9 , за вказаним епізодом, кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_9 вчинив цей злочин 30.03.2016 (повідомлення про підозру вручено 16.02.2017) під час перебування на іспитовому строку за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2015, яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік.(т.4 а.с.133).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2016, ОСОБА_64 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінчення іспитового строку (т. 4 а.с. 134).

Отже, виходячи з викладеного, у даному випадку підлягає виключенню кваліфікуюча ознака, як повторність, та підлягає кваліфікації за ч.1 ст.185 КК України.

За епізодом крадіжки 02.07.2016 ОСОБА_9 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України (потерпілий ОСОБА_13 ).
Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0003076 від 04.07.2016, внесено відомості за заявою ОСОБА_13 , із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України. (т. 4 а.с.154).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0000624 від 15.02.2017, внесено відомості на підставі виявлення слідчим кримінального правопорушення під час досудового розслідування, із правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України. (т. 4 а.с. 171).

Відповідно до витягу з ЄРДР за № 0001003 від 11.03.2017, внесено відомості, на підставі виявлення слідчим кримінального правопорушення під час досудового розслідування, із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 357 КК України. (т. 4 а.с.174).

Відповідно до протоколу прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 04.07.2016, зазначено, що 02.07.2016 о 17-00 год. знаходячись біля вул. Патріотичній неподалік від магазину «АТБ» м. Запоріжжя виявив відсутність мобільного телефону «Флай IQ 4410», золотого ланцюжка з хрестиком, банківських карток. (т. 4 а.с.155).

Відповідно до інформації ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.07.2016 за №7L7Q-G3CR-A6FR-LCAU, вбачається, що банківська картка ( НОМЕР_15 ), яка належить потерпілому ОСОБА_13 , 02.07.2016 використовувалася для розрахунків (покупка продуктів у різних магазинах м. Запоріжжя, для поповнення рахунків, перші платежі в магазині «Алло» (пр. Леніна,93). (т.4 а.с.157).

Відповідно до протоколу огляду СD-R диску від 24.11.2016, оглянуто СD-R диск, наданий службою безпеки супермаркету «Варус» (пр. Соборний, 83/85), на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження 02.07.2016 в період часу з 17.30 по 18.00 год. (т. 4 а.с.159-160). Постановою слідчого від 24.11.2016 вказаний СD-R диск визнано речовим доказом. (т.4 а.с.161).

У судовому засіданні відтворено відеофайли, які містяться на цьому диску, з яких вбачається перебування обвинуваченого ОСОБА_9 у супермаркеті «Варус» (пр. Соборний, 83/85) 02.07.2016 з 17.40 по 17.42 год. (т.4 а.с.160).

Відповідно до протоколу огляду СD-R диску від 24.11.2016, оглянуто СD-R диск із записами з торгового залу магазину «Алло» (пр. Соборний, 83) від 02.07.2016. (т. 4 а.с.162-163). Постановою слідчого від 24.11.2016 вказаний СD-R диск визнано речовим доказом. (т.4 а.с.161).

У судовому засіданні відтворено відеофайли, які містяться на цьому диску, з яких вбачається перебування обвинуваченого ОСОБА_9 у торговому залі магазину «Алло» (пр. Соборний, 83) та здійсненні покупки 02.07.2016 з 09.14 год. (т.4 а.с.163).

Оцінюючи письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку із показаннями потерпілого, суд вважає, що вищезазначені докази відповідають вимогам передбаченим ст.ст. 85-87 КПК України і в повному обсязі доводять вину обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, за наведених у вироку обставин.

За таких обставин, судом встановлені всі обставини скоєння злочинів, ретельно досліджені всі докази, що є у справі і суд вважає що факт вчинення даних злочинів за наведених у вироку обставинах знайшов підтвердження у судовому засіданні.

Відтак, враховуючи у сукупності все вищевикладене, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 , за вказаним епізодом, слід кваліфікувати: за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),вчинена повторно; за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів (платіжні банківські картки), вчинене з корисливих мотивів.

Разом з тим, суд зазначає, що у ході розгляду вказаного кримінального провадження, судом вжито усіх необхідних заходів щодо виклику інших свідків, перелік яких заявлено стороною обвинувачення, від допиту яких прокурор у подальшому відмовився, а сторона захисту заявляла клопотання про необхідність їх виклику та допиту.

Суд вважає необґрунтованими доводи клопотання сторони захисту в особі захисника ОСОБА_8 про визнання недопустимими доказів, а саме: протоколу огляду запису з відеокамер магазину «АТБ» від 14.11.2016 з 11-1- до 11-20; протоколу огляду від 14.11.2016 з 13-00 до 14-30 з додатком DVD- диск, який містить окремі файли із зображенням ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим. Сторона обвинувачення збирає докази шляхом проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий наділений правом витребувати від будь-якої особи необхідні речі, документи, відомості в рамках кримінального провадження. Порушень при отриманні даного доказу не встановлено.

Необґрунтованими є доводи клопотання про недопустимість та неналежність висновків експертиз № 561 від 21.11.2016 та № 3901 від 14.11.2016. Щодо доводів захисника про незаконність залучення до участі у проведенні експертизи експерта ОСОБА_49 , який не є співробітником КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ», то під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_45 є судово- медичним експертом, був залучений для проведення експертизи як консультант, що врегульовано спеціальним наказом Бюро СМЕ.

Щодо дослідження рідини склоподібного тіла та відсутність зазначення про його вилучення в ході огляду місця події 14.11.2016 року та відсутності інформації про його отримання, то слід зазначити , що склоподібне тіло- це речовина, що заповнює простір очного яблука між кришталиком та сітківкою у людини, тобто досліджувалась при проведенні СМЕ трупа ОСОБА_14 . Під час вивчення зазначених висновків експерта під час судового розгляду не встановлено порушень при проведенні експертиз, зазначені експертизи проведені на підставі постанов слідчих, експертами, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384,385, 387 КК України. Підстав для сумніву в компетентності або неупередженості експерта судом не встановлено..

Надані стороною обвинувачення письмові заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про застосування до них ст. 66 КК України, суд не бере до уваги в якості доказів та визнає їх недопустимими з наступних підстав. Так, ч.4 ст.95 КПК передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано у порядку, передбаченому ст.225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Також є необґрунтованими доводи клопотання захисника про визнання недопустимими доказами протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 04.01.2017 року і 05.01.2017 року, оскільки дозвіл на їх проведення наданий в іншому кримінальному провадженні, а саме за епізодом щодо потерпілого ОСОБА_14 . З досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальні провадження № 0005330 від 12.11.2016 щодо потерпілого ОСОБА_14 , в рамках якого надано дозвіл на проведення НСРД, та кримінальне провадження № 0006020 від 30.12.2016 року щодо потерпілого ОСОБА_15 об`єднані в одне провадження. Таким чином, для використання отриманої в ході НСРД інформації для підтвердження одного з епізодів злочинної діяльності в межах одного кримінального провадження спеціального дозволу не вимагає.

Решта доводів, зазначених стороною захисту, також не спростовують встановлених обставин, вказаних у цьому вироку.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може різнитися залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

При призначенні покарання обвинуваченим по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, ступінь його тяжкості, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Щодо призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд виходить з наступного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України ОСОБА_7 судом визнається каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання згідно ст. 67 КК України - судом визнається рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено законом до категорії кримінального проступку, нетяжких, тяжкого та особливо тяжкого злочину, кількість епізодів, обставини вчинення, які посягають на життя людини, яке серед інших соціальних благ відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, що свідчить про високу суспільну небезпеку скоєного, наслідки злочинних дій, які є невідворотними та полягають у позбавленні життя людини, наявність невідшкодованої матеріальної шкоди (матеріальні претензії з боку потерпілих), особу винної, яка має місце реєстрації, до затримання не була працевлаштована, не одружена, має неповнолітню дитину, однак позбавлена батьківських прав, раніше неодноразово судима, перебуває на диспансерному обліку у нарколога з 05.12.2000 з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, опіатів, канабіоїдів. Синдром залежності», на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря інфекціоніста з діагнозом: «Хронічний вірусний гепатит С», задовільно характеризується за місцем утримання у СІЗО, а також, її ставлення до скоєного, каяття, просила вибачення у потерпілого, враховуючи думку потерпілого ОСОБА_15 , який залишив вирішення питання про призначення покарання на розсуд суду, та потерпілого ОСОБА_22 , який просить призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі, та приходить до висновку, що ОСОБА_7 представляє собою небезпеку для суспільства, та її виправлення можливо лише в умовах її ізоляції від суспільства на певний строк, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції статей у вигляді обмеження та позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України та принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд виходить з наступного.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України ОСОБА_9 судом визнається каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які віднесено законом до категорії кримінального проступку, нетяжких та тяжкого злочину, кількість епізодів, обставини вчинення, наслідки злочинних дій, наявність невідшкодованої матеріальної шкоди (матеріальні претензії з боку потерпілих), особу винного, який має місце реєстрації, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимий в силу ст.89 КК України, на обліках у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, добре характеризується за місцем утримання у СІЗО, а також його ставлення до скоєного, каяття, враховуючи думку потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_11 ОСОБА_15 , які залишили вирішення питання про призначення покарання на розсуд суду, та потерпілого ОСОБА_22 , який просить призначити покарання у вигляді позбавлення волі, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання у вигляді позбавлення волі, а тому суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання в межах санкції статей у вигляді обмеження та позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст.70 КК України та принципу часткового складання, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.

Суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду» і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченим період попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII, враховуючи наступне.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Разом з цим, Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст.72 КК України викладено у такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином, Закон № 2046-VIII від 18 травня 2017 року погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття.

Отже, у випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то застосування Закону №2046-VIII буде неправильним, оскільки зворотна дія цього закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» в розумінні ч.2 ст.5 КК України не допускається, і в такому разі, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Така правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, діяння за оскаржуваним вироком обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 вчинили до втрати чинності Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Відповідно до протоколу затримання особи від 08.01.2017 ОСОБА_7 було затримано, в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2017 до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який визначено рахувати з 08.01.2017, тобто з дня затримання. Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_7 у ході судового розгляду вказаного кримінального провадження продовжувався.

Отже, обвинувачена ОСОБА_7 перебуває у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 08 січня 2017 року по теперішній час, за діяння, які нею вчинено у 2016 році.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зарахувати останній у строк покарання її попереднє ув`язнення у період з 08 січня 2017 року по день набрання вироку законної сили, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України, відносно ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_7 , слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки в матеріалах кримінального провадження не міститься даних, які б свідчили про відсутність або зміну ризиків, що виправдовують обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу, та на переконання суду, такий запобіжний захід до набрання вироком законної сили є необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з дня її затримання, а саме з 08.01.2017.

Відповідно до протоколу затримання особи від 08.01.2017 ОСОБА_9 було затримано, в порядку ст.208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.01.2017 до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, який визначено рахувати з 08.01.2017, тобто з дня затримання. Строк тримання під вартою відносно ОСОБА_9 у ході судового розгляду вказаного кримінального провадження продовжувався.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.03.2021 застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період доби з 19.00 до 07.00 год наступного дня залишати своє житло, строком до 04.04.2021 включно. ОСОБА_9 звільнено з-під варти 01.03.2021.

Отже, обвинувачений ОСОБА_9 перебував у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 08 січня 2017 року по 01 березня 2021 року, за діяння, які ним вчинено у 2016 році.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зарахувати останньому у строк покарання його попереднє ув`язнення у період з 08 січня 2017 року по 01 березня 2021 року, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в перерахунку складає 8 років 3 місяці 16 днів.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України, відносно ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 слід рахувати з дня його затримання, а саме з 08.01.2017.

Підстав для обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до набрання вироком суду законної сили не вбачається, оскільки відповідні клопотання не заявлялися.

Вирішуючи заявлені у кримінальному провадженні потерпілими цивільні позови про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Враховуючи викладене, вирішуючи цивільні позови потерпілих, заявлені до обох обвинувачених, суд виходить зі змісту пред`явленого обвинувачення кожному з них.

Потерпілим ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених в рахунок погашення матеріальних збитків у розмірі 9 000,00 грн. При цьому, встановлено, що розмір матеріальної шкоди підтверджено належним чином та як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_9 у судовому засіданні, останній заявлений до нього потерпілим цивільний позов визнає, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди у цьому розмірі.

Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_11 у вказаному розмірі.

Потерпілим ОСОБА_13 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених в рахунок погашення матеріальних збитків у розмірі 11 969,21 грн. При цьому, встановлено, що розмір матеріальної шкоди підтверджено належним чином та як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_9 у судовому засіданні, останній заявлений до нього потерпілим цивільний позов визнає, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування заподіяної ним матеріальної шкоди у цьому розмірі.

Таким чином, позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_13 у вказаному розмірі.

Потерпілим ОСОБА_15 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених в рахунок погашення матеріальних збитків у розмірі 7 250,00 грн. При цьому, встановлено, що розмір матеріальної шкоди підтверджено належним чином та як вбачається із показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судовому засіданні, останні заявлений до них потерпілим цивільний позов визнають, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування заподіяної ними матеріальної шкоди у цьому розмірі.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинувачених в рахунок погашення матеріальних збитків у розмірі 82 500,00 грн., моральної шкоди у розмірі 2 000 000,00 грн. При цьому, встановлено, що розмір матеріальної шкоди у розмірі 82 500,00 грн. підтверджено належним чином та як вбачається із показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у судовому засіданні, останні заявлений до них потерпілим цивільний позов, в частині стягнення матеріальної шкоди, визнають, не заперечуючи проти стягнення на користь потерпілого в рахунок відшкодування заподіяної ними матеріальної шкоди у цьому розмірі.

Таким чином, враховуючи встановлення судом, що неправомірними діями ОСОБА_7 по заволодінню особистими речами потерпілого ОСОБА_14 спричинена матеріальна шкода у розмірі 78 500,00 грн., - тому зазначена сума підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченої ОСОБА_65 . Матеріальна шкода у розмірі 4 000,00 грн., які були зняті з банківської картки ОСОБА_9 , - підлягають солідарному стягненню на користь потерпілого ОСОБА_6 з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_22 , про відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 000,00 грн., підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілому моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Позиваючись до обвинуваченої (цивільного відповідача) про відшкодування моральної шкоди, потерпілий ОСОБА_6 вказує на те, що в результаті смерті сина відчуває сильний емоційний стрес, наслідком чого є повна втрата сну, постійні головні болі, стан тривожності, підвищена нервозність, апатія, слабкість та депресія.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілому ОСОБА_6 завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_7 .

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду ОСОБА_6 , ступінь вини обвинуваченої, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпілий отримав внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_7 .

Отже, враховуючи викладене, кваліфікацію дій кожного обвинуваченого, позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди до ОСОБА_9 задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених витрати на залучення експертів (експертиза №1621-д; № 1-189; № 7-69), на користь держави, оскільки підтверджено відповідними документами.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 100, 124, 127-129, 366-371, 373-376, 395, 532, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у скоєнні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.ч.2,4 ст.187 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання:

за п.6 ч.2 ст.115 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років із конфіскацією майна;

за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

за ч.2 ст.187 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією майна;

за ч.4 ст.187 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років із конфіскацією майна;

за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 15 (п`ятнадцять) років із конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з 08 січня 2017 року, тобто з моменту її фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати у строк покарання ОСОБА_7 , термін її попереднього ув`язнення, з 08 січня 2017 року включно по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст.357 КК України і призначити покарання:

за ч.1 ст.185 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

за ч.2 ст.185 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

за ч.2 ст.187 КК України - у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією майна;

за ч.1 ст.357 КК України - у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання, визначити остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років 3 (три) місяці із конфіскацією майна.

Строк покарання ОСОБА_9 рахувати з 08 січня 2017 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, зарахувати у строк покарання ОСОБА_9 , термін його попереднього ув`язнення, з 08 січня 2017 року по 01 березня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вважати ОСОБА_9 таким, який відбув покарання, призначене за цим вироком.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 9 000,00 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 11 969,21 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду у розмірі 7 250,00 грн.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 4 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 78 500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.

Витрати на залучення експертів:
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 263,88 грн. (експертиза №1621-д від 03.10.2016).

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 527,76 грн. (експертиза №1-189 від 09.03.2017).

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 1 058,48 грн. (експертиза №7-69 від 25.01.2017).

Речові докази:
- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з відділення ТОВ «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 52-А, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН № 335/4398/17;
- CD-R диск з фотоматеріалами з банкомату «Приватбанк» по пр. Соборному, 93 у м. Запоріжжі, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН № 335/4398/17;
- особисті речі ОСОБА_14 , джинси синього кольору, світер чорного кольору, туфлі чорного кольору, носки чорного кольору, труси сірого кольору, паперова бірка фіолетового кольору «Orbita club» (упаковані в полімерний пакет), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Sigma extreme PQ 27», мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Nokia 206», водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_15 , серії НОМЕР_16 , паперовий талон з № НОМЕР_14 , шкіряний гаманець чорного кольору, зв`язка ключів, що складається з 1 ключа «Ельбор» та синього ключа від омофону з білою вставкою, банківська картка «Альфабанк» ( НОМЕР_12 ) на ім`я ОСОБА_15 , банківська картка «Приватбанк» ( НОМЕР_13 ) на ім`я ОСОБА_15 , дві візитки, бонусна картка «Сільпо», бонусна картка «Благодія», металевий браслет, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_9 залишити останньому за належністю;
- чоловіча куртка чорного кольору (упакована в полімерний пакет); вільні кінці нігтьових пластин та зразки волосся (упаковані в паперовий конверт); змив з правої руки ОСОБА_14 (упакований в паперовий конверт); змив з лівої руки (упакований в паперовий конверт); 3 сліди папілярних візерунків (упаковані в паперовий конверт); лезо до бритвеного станку (упаковано в паперовий конверт); зубна щітка (упакована в паперовий конверт); 3 ампули (упаковані в паперовий конверт); 3 шприца з голками з залишками речовини коричневого кольору (упаковані в 3 паперові конверти), гаманець коричневого кольору в якому знаходяться: пластикова картка «Вина миру», пластикова картка «Обменный дисконт», візитка «Стоматологія», візитка «Основание», 2 чека о покупках за 2015 рік: пуста упаковка від презервативу «Contees», упаковка з під презервативу «Contees», сім-карта мобільного оператора «Лайф»; 90 копійок, перепустка № 01412 КП «Центр управління ІТ» на ім`я ОСОБА_14 , зв`язка ключів у кількості 4 шт., прайс-лист магазину «VAhome»; купюра номіналом 20 гривень (ТА6850963), купюра номіналом 5 гривень (С32871846), зв`язка ключів у кількості 3 шт., 75 копійок, клаптик паперу з рукописним записом «5486, 1607» (упаковані в спец. пакет № 0313620), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- упаковка таблеток з надписом «Валідол - Дарниця» у кількості 7 штук округлої форми білого кольору; 5 таблеток жовтого кольору без упаковки округлої форми (упаковані в полімерний файл), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- навушники від мобільного телефону чорного кольору, мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Nokia 1616-2» ІМЕІ НОМЕР_17 , з сім-картою «Київстар» № НОМЕР_18 (упаковані в полімерний пакет), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області конфіскувати у доход держави;
- упаковка «кіндерсюрприза» жовтого кольору, в якому знаходяться 6 таблеток-капсул коричневого кольору; блістер з 6 таблетками білого кольору з надписом «Габантин 300»; одноразовий медичний шприц, об`ємом 2 мл., з речовиною жовтого кольору, паперовий згорток з порошкообразною речовиною білого кольору, запаяний зіп-пакет з порошкообразною речовиною білого кольору, полімерний флакон білого кольору з надписом «Азиптол Клозапін» з таблетками округлої форми білого кольору у кількості 34 штуки (упаковано в полімерний файл), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- жіноча куртка білого кольору (упакована в полімерний пакет); жіноча куртка темно-сірого кольору, (упакована в полімерний пакет), чорний капюшон від куртки з хутра, шерстяний шарф сіро-коричневого кольору у вигляді «кола», білий жіночий светр з високим воротом, жіночі чорні шкіряні шорти, жіноча перука з волоссям біло-русявого кольору (упаковані в полімерний пакет), зошит у клітинку на 60 аркушів з рукописним текстом, шкіряний чохол чорного кольору з написом «Galaxy Tab», квитанція щодо закладу майна у ломбард «ПТ Климчук і компанія Ломбард Капітал» на ім`я ОСОБА_7 № 11280,11279,11278 від 26.11.2016, про заклад праски «Vitek», фену для волосся «Philips», плойку для волосся «Rowenta», чек з «Приватбанку» на отримання готівки у розмірі 450 гривень; чек «Приватбанк» про поповнення картки від 15.11.2016, чек з ломбарду « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 27.10.2016, про отримання готівки у розмірі 2280 гривень по договору № 26955, додаткова угода про заклад мобільного телефону «Xiomi Мах» від 30.12.2016, на ім`я ОСОБА_7 № НОМЕР_19 в ПТ «Нікітіч І компанія Ломбард «Карат» з чеком про отримання готівки «Приватбанк» на 421 гривню 40 копійок, специфікація до договору №1 та договору №2 № 00011122 від 19.12.2016, на ім`я ОСОБА_9 про закладення електричної пили «Горизонт ПЦ200 б/н» в ПТ «Нікітіч І компанія Ломбард «Карат» на суму 450 гривень та пам`ятка сторін договору, картонна коробка з надписом: «Verifone» в якому знаходиться чековий розрахунковий апарат з терміналом «Verifone VX 520» ІМЕІ НОМЕР_20 та зарядним пристроєм з сім-картою «Київстар» ( НОМЕР_21 ), Wi-fi роутер фірми «Укртелеком» білого кольору, серійний номер (A001000009CD24B5DEF49), полімерний пакет з гарнітурами від мобільних телефонів, Wi-fi роутер фірми «LG V1600» синього кольору серійний номер ( НОМЕР_22 ), 3 запальнички «Віс» зеленого та рожевого кольорів, 1 запальничка «Mustang» чорного кольору, електрона сигарета синього кольору, металевий наручний браслет з вставками металу срібного та жовтого кольору, накопичувальна картка «Метро» № від 10.03.2011, на ім`я ОСОБА_66 , бонусна картка «Tom Tailor» (004762); бонусна картка «Shell» (№ НОМЕР_23 ), гаманець чорного кольору, в якому знаходяться: брелок у вигляді ліхтарика жовтого кольору; брелок у вигляді пістолету з викидним лезом; брелок у вигляді шкіряного кола коричневого кольору, 2 стартових пакети без сім-карт «МТС», 11 стартових пакетів «Life»; 8 стартових пакетів «Київстар», сім-карта «Life», сім-карта «Київстар». флеш-карта «San-Disk» на 8 гб. кардрідер для флеш накопичувачів сірого кольору з «USB» шнуром, печатка «Свідоцтво Інпласт», які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- мр-3 плеер чорного кольору «Walkman», наручний годинник «Hublot» з ремінцем чорного кольору, наручний годинник «Rolex» з ремінцем коричневого кольору, наручний годинник «Восток» з ремінцем золотистого кольору, полімерний пакет в якому знаходяться: мобільний телефон у корпусі сірого кольору «Samsung SGH-C200». ІМЕІ НОМЕР_24 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Nokia 6021». ІМЕІ НОМЕР_25 : мобільний телефон у корпусі червоно-чорного кольору «Samsung» ІМЕІ НОМЕР_26 ; мобільний телефон у корпусі сірого кольору «Nokia бЗОЗсі» ІМЕІ НОМЕР_27 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Nokia 1202-2» ІМЕІ НОМЕР_28 : мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Інтертелеком» IMEI-3EADCC4C; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «LG- GS106» ІМЕІ НОМЕР_29 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Nokia 5228» ІМЕІ НОМЕР_30 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Samsung GT-S5230» ІМЕІ НОМЕР_31 ; мобільний телефон у корпусі чорного кольору «Samsung GT-S7262», ІМЕІ НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , мобільний телефон у корпусі білого кольору «Nokia 5530» ІМЕІ НОМЕР_34 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» (упаковані в полімерний пакет), 1 ніж з рукояткою сірого кольору, 1 ніж з рукояткою чорного кольору (після проведення експертизи холодної зброї упаковані в спец. пакет № 3048159), які передані до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області конфіскувати в доход держави;
- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з кафе «Наутілус», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 184, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН № 335/4398/17;
- CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Алло», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83, CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження з магазину «Варус» в ТЦ «Аврора», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83, які долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН № 335/4398/17;
- скляна пляшка з під пива «Туборг», об`ємом 0,5 л., яка передана до камери схову Вознесенівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області знищити;
- паперові конверти з вилученим папілярним візерунком під час ОМП від 12.06.2016, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження ЄУН № 335/4398/17.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам судового провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3