БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/705/21
Провадження № 1-кп/730/71/2021
У Х В А Л А
"19" жовтня 2021 р. м. Борзна
Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борзні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Борзнянського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор вважає, що наявні та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, не працює, не має постійного джерела доходу, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вмовлянням чи погрозами змушуючи їх змінити свої покази для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності, таким чином перешкоджаючи проведенню об`єктивного судового розгляду та встановлення істини по справі, оскільки більшість допитаних під час досудового розслідування свідків проживають в одному населеному пункті з ОСОБА_7 , і він, знаючи їх особисто, може на них впливати, а також, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може вчинити нові злочини, оскільки раніше був засуджений за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, та обвинувачується у вчиненні декількох епізодів кримінального правопорушення, вчинених за короткий проміжок часу.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що прокурором не наведено достатніх доказів на обґрунтування ризиків, зазначених у клопотанні про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризики є абстрактними та нічим не підтверджені. Одночасно звертає увагу на поганий стан здоров`я обвинуваченого, на те, що він потребує лікування, а саме оперативного втручання, акцентує увагу на бездіяльності державних органів щодо надання медичної допомоги. Підсумовуючи викладене, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання. Підтримав позицію свого захисника про обрання йому менш суворого запобіжного заходу - у виді домашнього арешту. Зазначає, що йому потрібна операція, однак у СІЗО таку проводити не хочуть, допомоги не надають. В усному порядку в СІЗО зазначають, що оперативне втручання буде лише в місцях позбавлення волі та лише після вступу вироку в законну силу. Його стан здоров`я погіршується кожен день, він має терпіти нестерпні болі, а всім байдуже. Зазначає, що йому постійно відповідають, що його випадок не є екстреним, а є плановим, хоча не зазначають точну дату проведення операції, на якій він наполягає.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо подовження обвинуваченому строку дії

запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Станом на сьогоднішній день обвинувачений утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

У судових засіданнях обвинувачений постійно скаржиться на те, що йому не надають медичну допомогу в умовах СІЗО, на його скарги не реагують, хоча він потребує операції з приводу пахової грижі.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом встановлено таке.

19 серпня 2021 року до Борзнянського районного суду Чернігівської області з Ніжинської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000408 від 14.12.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. ч.1, 2 ст. 307 КК України.

19 серпня 2021 року ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області у вказаному провадженні призначено підготовче судове засідання.

25 серпня 2021 року, під час підготовчого засідання обвинувачений зазначив, що йому необхідне лікування, а саме оперативне втручання з приводу випадіння пахової грижі, однак у СІЗО йому прямо зазначили, що оперувати його не будуть. Зазначив, що почуває себе дуже погано, в зв`язку з чим просив розгляд справи відкласти.

Суд забезпечив обвинуваченому прибуття швидкої медичної допомоги, за висновками якої обвинувачений може за станом здоров`я приймати участь в подальших судових засіданнях та не потребує екстреного хірургічного втручання, випадок не потребує невідкладної госпіталізації, йому показано лише планове лікування. При цьому, медичний працівник зазначила, що в обвинуваченого грижа може в будь-який час випасти та може бути некроз, від чого можливе настання смерті, одночасно було зроблено висновок, що на час виклику швидкої термінової госпіталізації обвинувачений не потребує.

Також, в підготовчому судовому засіданні обвинуваченим було долучено медичні довідки (а.п. 21, 22), згідно яких ОСОБА_4 дійсно має грижу, потребує планового оперативного лікування. Обвинувачений повідомив суд, що йому не надають належної медичної допомоги.

Враховуючи дані, що повідомив обвинувачений, суд вважав за необхідне відреагувати, з метою не порушення медичних прав обвинуваченого, оскільки суд погодився, що обвинувачений потребує лікування, а також потребує оперативного втручання, що не оскаржувалося прокурором, а тому обвинувачений підлягає обов`язковому медичному оглядові, з обов`язковим повідомленням обвинуваченому дати проведення операції.

А тому, за результатами підготовчого судового засідання, судом було винесено ухвалу, в якій, крім іншого, суд зобов`язав уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого з приводу його скарг на погіршення стану здоров`я, а також проведення операції.

Окремо суд зобов`язав уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити суд про дату призначення такої операції.

08.09.2021 року на адресу суду з Чернігівського СІЗО надійшла довідка (а.п. 124), що дата оперативного втручання обвинуваченому не визначена, обвинувачений має діагноз правобічна вправима пахова-калиткова кила великих розмірів. Рекомендоване оперативне лікування в плановому порядку.

В судовому засіданні, яке було призначене на 15.09.2021 року, обвинувачений знову зазначив, що медичну допомогу йому не надають, дату операції не повідомляють, він звертається зі скаргами, однак нічого не відбувається.

За результатами розгляду засідання 15.09.2021 року, своєю ухвалою суд звернув увагу на те, що «проведення медичного обстеження обвинуваченого та оперативне лікування за його зверненням є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів особи, яка тримається під вартою.

Конституція України гарантує кожному громадянину право на охорону здоров`я, медичну допомогу (стаття 49).

ОСОБА_4 безсумнівно потребує оперативного втручання, що ніким не заперечується.

Матеріали кримінального провадження містять достатньо даних, що обвинувачений потребує планового оперативного втручання, що підтверджується відповідними медичними довідками.

Проведення планової операції передбачає визначення конкретної дати такої операції. Однак, за даними, які містяться у матеріалах кримінального провадження, така дата не призначена, що порушує права обвинуваченого в частині надання йому медичної допомоги.

Європейський суд з прав людини розглядає ненадання медичної допомоги у місцях несвободи як катування («Король та інші проти України», «Іванов і Кашуба проти України», «Мельник проти України», «Луньов проти України»).

Враховуючи скарги обвинуваченого, у своїй ухвалі від 25.08.2021 року суд зобов`язав уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити суд про дату призначення такої операції.

Однак, 08.09.2021 року на адресу суду з Чернігівського СІЗО надійшла довідка, що дата оперативного втручання обвинуваченому не визначена».

З даного приводу суд звернув увагу на таке.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», медичне обстеження, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Крім цього, відповідно до порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10 лютого 2012 року №239/5/104, керівництво СІЗО (ІТТ) забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.

Відповідно до п.п. 2.5 - 2.7 розділу 2 Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525, затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. Відшкодування витрат, пов`язаних із залученням обраного лікаря-фахівця, здійснюється за рахунок особи, узятої під варту, якій надавалась медична допомога, або її родичів. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи. Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, з огляду на скарги обвинуваченого щодо незадовільного стану здоров`я, наявність медичних довідок з поставленням відповідного діагнозу і рекомендації про оперативне лікування, суд вважав за необхідне надати дозвіл керівництву ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» відповідно до норм вищенаведеного Порядку на етапування ОСОБА_8 за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання медичних послуг, а саме на здійснення медичного огляду обвинуваченого та проведення хірургічного втручання (медичного оперативного лікування), враховуючи показання і рекомендації, які надані у медичних довідках, виданих за наслідками проведених оглядів обвинуваченого.

Проте, з матеріалів справи убачається, що керівництвом СІЗО не вживаються заходи, що передбачені Порядком, а тому суд вважав за необхідне зобов`язати надати суду інформацію з приводу вжитих заходів щодо ОСОБА_4 , оскільки законодавство передбачає певний алгоритм дій у такому випадку, який керівництвом СІЗО нехтується.

Крім того, у відповідності до Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України

28 лютого 2020 року № 586, уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна повідомити пацієнту про наявність або відсутність можливості отримати медичне обслуговування за направленням у відповідного суб`єкта господарювання за програмою медичних гарантій; узгодити з пацієнтом вибір лікаря, іншого медичного працівника суб`єкта господарювання, який буде надавати послуги за направленням за можливості такого вибору; узгодити з пацієнтом дату та час, коли пацієнт може отримати послуги за направленням, крім випадків, передбачених пунктом 2 цього розділу. У випадку, коли неможливо визначити дату надання медичних послуг за направленням або якщо медична послуга може бути надана не раніше, ніж через один місяць з дати звернення, уповноважена особа повинна повідомити пацієнту орієнтовний строк очікування. Суб`єкт господарювання зобов`язаний повідомити пацієнта, зокрема, засобами телекомунікацій про дату та час прийому або госпіталізації в день призначення прийому, але не пізніше, ніж за три дні до такого прийому. Суб`єкт господарювання зобов`язаний організувати в рамках свого закладу електронну чергу очікування з урахуванням необхідності забезпечення реалізації прав пацієнтів на доступ до медичної допомоги. Виконавець направлення здійснює медичне обслуговування за направленням відповідно до медичних показань та стану здоров`я пацієнта із урахуванням вимог, передбачених цим Порядком. Виконавець направлення забезпечує процес надання медичних послуг за відповідним направленням з урахуванням вимог підпунктів 5-7 пункту 10 цього розділу. Під час першої взаємодії з пацієнтом за направленням виконавець направлення відкриває новий епізод медичної допомоги, про що вноситься запис до системи.

Враховуючи вимоги даного Порядку, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 наполягає на проведенні йому операції та надання належної медичної допомоги, керівництво Чернігівського СІЗО зобов`язане повідомити обвинуваченому планову дату операції.

За результатом судового засідання від 15.09.2021 року суд повторно зобов`язав уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити суд та обвинуваченого про дату призначення планової операції.

Одночасно зобов`язав уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити суд та обвинуваченого про дії, які вживалися Державною установою «Чернігівський слідчий ізолятор» для визначення дати проведення операції, та чи вживалися такі заходи взагалі. Встановлено строк виконання ухвали до 27.09.2021 року.

Однак, станом на 19.10.2021 року вказана ухвала суду залишилася проігнорованою, жодних даних з приводу її виконання до суду не находило.

В судовому засідання, яке було призначено на 19.10.2021 року, обвинувачений в черговий раз зазначив, що його вимоги про проведення оперативного лікування, чи хоча б повідомлення йому дати такого лікування, ігноруються, його стан погіршуються, а тому він просить допомоги у суду.

Також, захисником долучено до матеріалів справи такі документи:

- Витяг із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 27.09.2021 року, згідно якого на даний час в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» перебуває ОСОБА_4 , 1968 р.н., який за час утримання неодноразово звертався за медичною допомогою з приводу: Правобічна пахово-калиткова кила. Періодично призначаються знеболюючі препарати. Крім того, оглянутий лікарем-стоматологом. Діагноз: Загострення хронічного періодонтиту. Проведено лікування. 02.09.2021 р. в ЧММЧ проведено УЗД м`яких тканин. Висновок: УЗ ознаки косої пахової грижі. Рекомендовано проведення консультації лікаря-хірурга. 06.09.2021 р. проведено обстеження лікарем-хірургом в КНП « Чернігівська обласна лікарня» ЧОР. Діагноз: Правобічна вправима пахово-калиткова грижа великих розмірів. Рекомендовано втручання в плановому порядку. На даний час працівниками Чернігівської міської медичної частини направлений лист до КНП « Чернігівська обласна лікарня» ЧОР з метою повторного огляду вищевказаної особи та вирішення подальшої тактики лікування;

- Витяг із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 01.09.2021 року, згідно якого на даний час в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» перебуває ОСОБА_4 , 1968 р.н., який за час утримання неодноразово звертався за медичною допомогою з приводу: Правобічна пахово-калиткова кила. Періодично призначаються знеболюючі препарати. Крім того, оглянутий лікарем-стоматологом. Діагноз: Загострення хронічного періодонтиту. Проведено лікування;

- Довідку від 23.09.2021 року, згідно якої розглянута заява ОСОБА_4 , який утримується у ДУ «Чернігівській слідчий ізолятор», до Офісу Генерального прокурора з приводу неналежного лікування у Чернігівській міській медичній частині. Зазначено, що ОСОБА_4 лікарем-хірургом Чернігівської обласної лікарні встановлено діагноз: Вправима пахово-калиткова кила великих розмірів і рекомендовано оперативне лікування в плановому порядку. Це означає, що загроза життю і здоров`ю на даний час відсутня і операція може бути виконана у будь-який зручний для хворого час у майбутньому. Враховуючи, що ОСОБА_4 судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виконання планової операції неможливо, показанням до госпіталізації у заклад охорони здоров`я МОЗ ув`язнених є лише невідкладні стани. При набутті вироком суду законної сили засудженого буде направлено до однієї з лікарень ДКВС України для оперативного лікування. У разі звільнення з-під варти, громадянин ОСОБА_4 зможе самостійно звернутись до обраного лікаря.

На думку суду, вказані відповіді є фактично знущанням над обвинуваченим, ігноруванням та плюндруванням його права на медичну допомогу, що йому гарантована Конституцією України.

З цих відповідей суд убачає, що обвинуваченому взагалі не проводиться лікування, а лише «періодично призначаються знеболюючі препарати».

Як вище зазначав суд, керівництво Чернігівського СІЗО зобов`язане повідомити обвинуваченому планову дату операції. Суд звертає увагу, що не має право, а зобов`язане.

З даного приводу, суд безсумнівно погоджується з доводами обвинуваченого, що його вимоги про зазначення дати проведення операції порушуються, що уповноваженими особами СІЗО нехтується виконання вимог нормативно-правових актів, що регламентують право на надання медичної допомоги, а також право на інформацію.

Враховуючи, що ухвала суду про надання інформації залишена керівництвом Чернігівського СІЗО проігнорованою, про причини її невиконання суд навіть не повідомили, у суду є всі підстави довіряти обвинуваченому, що його просто ігнорують.

Не може суд й не відмітити того, що ухвалою суду суд надав дозвіл керівництву ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» відповідно до норм «Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, за №212/20525», затвердженого Наказом МОЗ України №239/5/104 від 10 лютого 2012 року, на етапування обвинуваченого за межі СІЗО у відповідний медичний заклад з метою надання медичних послуг, а саме на здійснення медичного огляду обвинуваченого та проведення хірургічного втручання (медичного оперативного лікування), враховуючи показання і рекомендації, які надані у медичних довідках, виданих за наслідками проведених оглядів обвинуваченого.

Також суд зобов`язав керівництво ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» повідомити обвинуваченому планову дату проведення операції, за відсутності показань екстреного лікування.

Однак, вимоги суду залишаються без виконання та без надання відповідей.

В судовому засіданні обвинувачений систематично пояснює, що дату операції йому не повідомляють, жодного лікування та огляди не проводять, незважаючи на ухвали суду та його скарги.

У даній справі, суд бере до уваги те, що медичною частиною СІЗО обвинуваченому було поставлено в умову його лікування те, що вирок має набрати законної сили, й лише після цього його буде направлено до хірургічного відділення для проведення планового оперативного втручання, що є неприпустимим.

Відповідь обвинуваченому, про те, що «враховуючи, що йому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, виконання планової операції є неможливим» (від 23.09.2021 року) не ґрунтується на вимогах Закону та протирічить Порядку.

А тому, враховуючи бездіяльність відповідних органів щодо ситуації обвинуваченого, суд дійшов наступного висновку.

Незадовільний стан здоров`я має суттєве значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу. Натомість, зазначена обставина сама по собі не є перешкодою для тримання особи під вартою, а має враховуватись з іншими обставинами в їх взаємозв`язку.

Так, суд відмічає, що прокурором дійсно доведені ризики при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які на даний час не зменшились або ж перестали існувати.

Однак, суд вважає, що має здійснити дійсно «ефективний» захист прав обвинуваченого за умов бездіяльності відповідних органів у частині надання медичної допомоги, оскільки, у відповідності до практики Європейського Суд з прав людини такий захист, в першу чергу, має бути дійсно «ефективним» та не бути «ілюзорним» (Ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на меті гарантію не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних).

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту, має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, яка згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» разом із Конвенцію про права людини і основоположних свобод застосовується судами як джерело права, стосовно підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою, яке ґрунтується на презумпції, що після спливу певного проміжку часу навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням позбавлення волі, а тому судовим органам потрібно надати інші пояснення продовження тримання особи під вартою. Більше того, підстави подальшого тримання під вартою повинні бути чітко вказані національними судами («Єлоєв проти України», «Харченко проти України», п. 99).

Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61).

У п. 62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, суд повинний зазначити конкретні, а не абстрактні підстави для тримання особи під вартою, розглянути можливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 201 КПК України до клопотання мають бути додані копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо обвинуваченого допускається за наявності на те підстав, для його заміни, а саме: наявності нових обставин.

Суд вважає, що наявність даних про необхідність проведення операції обвинуваченому, а також бездіяльність державних органів в частині надання йому медичної допомоги й є тією новою обставиною, що дає можливість суду змінити йому запобіжний захід для самостійного звернення за медичною допомогою.

У цій справі суд бере до уваги норми Конституції України, яка у вже у статті 3 зазначає, що людина, її життя і здоров`я, визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Одночасно суд враховує, що важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; стаття 62 Конституції України).

А тому доводи прокурора, про те, що у даному випадку наявність ризиків превалюють над станом здоров`я, суд до уваги не бере.

У своїх рішеннях по справах «Кудла проти Польщі», «Ухань проти України», «Хумматов проти Азербайджану», «Петухов проти України», Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що держава повинна забезпечити тримання ув`язненої особи в умовах, які відповідають принципу поваги до її людської гідності, а також належним чином забезпечити її здоров`я та добробут з огляду на практичні потреби ув`язнення. Відсутність належної медичної допомоги може, таким чином, становити поводження, що суперечить ст. 3 Конвенції.

При цьому, сам факт огляду ув`язненого та призначення йому певного виду лікування автоматично не може призвести до висновку, що медична допомога була достатньою. Європейський Суд наголосив на тому, що саме органи влади повинні забезпечити докладне документування стану здоров`я ув`язненої особи та її лікування протягом ув`язнення, оперативність та точність діагнозу і лікування, а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів, метою якого є максимальне лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів.

У справі Європейського Суду з прав людини Борисенка проти України (№ 25725/02, 12 січня 2012 року) вказано про те, що, обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суди лише зазначали у рішеннях, що раніше обране тримання під вартою є правильним заходом, хоча, за статтею 5 § 3 Конвенції, з часом розумної підозри у вчиненні злочину стає недостатньо і суди мають надати інші підстави для тримання під вартою.

Пункт 3статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пп. 56 та 59 з подальшими посиланнями).

Оцінюючи все вищенаведене, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст. 181, 183, 331, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною покидати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, носити засіб електронного контролю, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

ОСОБА_4 на підставі ст. 202 ч.3 п.2 КПК України негайно звільнити з-під варти в залі суду та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання, оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Дозволити ОСОБА_4 залишати місце проживання без окремого дозволу суду виключно для лікувальних цілей, пов`язаних з оперативним втручанням щодо пахової грижі без обмеження часу.

Контроль за виконанням ухвали відносно ОСОБА_4 покласти на орган Національної поліції України за місцем проживання обвинуваченого.

Строк дії ухвали визначити тривалістю в два місяці, до 18 грудня 2021 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи Чернігівський слідчий ізолятор для відома.

Відкласти розгляд справи на 22.11.2021 року на 10.30 годину.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Повний текст складено та оголошено 21.10.2021 року.

Суддя ОСОБА_1