Дата документу 12.01.2022 Справа № 937/8487/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/8487/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/26/22 Доповідач 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

апелянта ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Херсонським міським судом Херсонської області,

розглянула 12 січня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000653 від 30.09.2020 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Мелітопольського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000653 від 30.09.2020 року.

В скарзі зазначено, що слідчим ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснювалося досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000653 від 30.09.2020 року за правовою кваліфікацією ч.2 ст.372 КК України за фактом притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим та прокурором у кримінальному провадженні №0004147, в рамках якого йому висунуто обвинувачення за ч.1 ст. 122 КК України. 05 травня 2021 року він отримав копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000653 за ч.2 ст.372 КК України. Вважає, що вказана постанова є незаконною, слідчим не проведено всіх слідчих дій для належного розслідування вказаного кримінального провадження. Слідчий ОСОБА_8 передчасно зробив висновок, що у прокурора ОСОБА_9 та слідчого відсутній умисел на вчинення злочину, а тому відсутній склад злочину, передбаченого ч.2 ст.372 КК України. Крім того, слідчий ОСОБА_8 , допитавши слідчу ОСОБА_10 викрив факти та навмисно зробив хибні висновки про те, що за неуважністю слідчого ОСОБА_10 висновок експертизи №1466 не було відкрито стороні захисту та не внесено його до реєстру матеріалів кримінального провадження. Слідчий ОСОБА_8 не встановив, у кого на даний час перебуває оригінал висновку експертизи №1466, не перевірив та не усунув протиріччя того, що вказана експертиза була проведена за постановою слідчого ОСОБА_11 , яка ніколи не була у групі слідчих по вказаному кримінальному провадженню. Ні слідчий, ні прокурор жодний медичний документ не вилучав і експерту не направляв, ці обставини залишились поза увагою слідчого ТУ ДБР. Висновку експерта №1466 від 31.10.2016 року не існує. Слідчим ОСОБА_8 не перевірено наявності тілесних ушкоджень, за якими його звинувачують. Враховуючи, що слідчий при проведенні досудового розслідування кримінального провадження №0000653 за правовою кваліфікацією за ч.2 ст.372 КК України не провів повного і всебічного дослідження обставин кримінального провадження, не витребував для дослідження кримінальне провадження № 0004147 за ч.1 ст.122 КК України, по якому він є обвинуваченим, заявник змушений звернутись до суду з відповідною скаргою та вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000653 від 30.09.2020 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим у повному обсязі, всебічно та об`єктивно досліджено усі обставини, допитано свідків та надано оцінку всім зібраним та перевіреним доказам. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, доводи заявника та його представника під час розгляду скарги свого підтвердження не знайшли.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та є незаконною.

В обґрунтування доводів зазначає, що його обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, однак відсутній висновок СМЕ 1466. Слідчим жодним чином не перевірено зазначений факт. Він неодноразово повідомляв, у тому числі слідчого суддю, про можливість такої перевірки шляхом огляду матеріалів кримінального провадження. Слідчий навмисно не долучає до наданих суду матеріалів протокол ознайомлення з матеріалами кримінального провадження при закінченні досудового слідства та реєстр матеріалів кримінального провадження, який є невід`ємною частиною обвинувального акту. Зазначені документи у кримінальному провадженні відсутні. Під час судового засідання 03.11.2021 року слідчий ОСОБА_8 заявив, що при закінченні досудового розслідування він не зобов`язаний відкривати стороні захисту всі документи. При цьому, він є обвинуваченим, але його не ознайомлюють з висновком експерта.

Крім того, у кримінальному провадженні відсутні медичні документи, на підставі яких проведено судово-медичну експертизу. У потерпілого медичні документи ніхто не вилучав. При проведені СМЕ відсутній опис наданих медичних документів. Слідчий не надавав медичні документи експерту.

Також зазначає, що повний текст ухвали слідчого судді отримав 08.11 2021 року, апеляційну скаргу подана ним 10.11.2021 року, а тому вважає строк на оскарження ухвали слідчого судді не пропущеним.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.284, 303, 306, 307 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінально-процесуального закону.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови повинні з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Правова підстава даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового провадження, а і підстав його закриття.

Відповідно до положень статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. В разі, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.

Вказані вимоги закону при прийнятті слідчим рішення про закриття кримінального провадження були дотримані в повному обсязі, а слідчим суддею було враховано доводи, викладені в скарзі ОСОБА_7 .

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження та інших матеріалів кримінального провадження, третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000653, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України за заявою ОСОБА_7 про притягнення його, завідомо невинуватого, до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 122 КК України.
В ході перевірки органом досудового розслідування було допитано ОСОБА_7 , який показав, що наприкінці 2016 року слідчим Херсонського відділу поліції розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004147 за ознаками ч.1 ст.122 КК України. У вказаному кримінальному провадженні йому вручено повідомлення про підозру. 30.03.2017 року прокурором ОСОБА_9 затверджено обвинувальний акт у вказаному провадженні, який направлено до Херсонського міського суду Херсонської області. Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року його визнано невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Ухвалою Херсонського апеляційного суду вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року, яким його визнано невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину скасовано, та призначено новий розгляд у іншому складі в Херсонському міському суді Херсонської області. На теперішній час судовий розгляд триває, але рішення Херсонського апеляційного суду не виконано, не змінена стаття обвинувачення. При ознайомлені з обвинувальним актом та викладеним в ньому обвинуваченні, вважав, що слідчий за попередньою змовою з прокурором ОСОБА_9 притягують його, завідомо для них невинуватого до кримінальної відповідальності, штучно створюючи при цьому сфальсифіковані докази. Так, в обвинувальному акті стверджується, що він ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_12 , які на підставі висновку СМЕ № 1466 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, в той час, коли у кримінальному провадженні № 0004147 відсутній вказаний висновок. Також у матеріалах кримінального провадження відсутні медичні документи, на підставі яких було проведено експертизу та зроблено висновок. Про це знав прокурор ОСОБА_9 . Таким чином прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , достовірно знаючи про відсутність у кримінальному провадженні висновку СМЕ № 1466, та будь-яких медичних документів, на підставі яких можливо зробити висновок про наявність тілесних ушкоджень як таких у потерпілого, завідомо неправдиво обвинувачує його у вчинені злочину. Прокурор ОСОБА_9 зазначив у обвинувальному акті неіснуючий документ, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.372 КК України.
Допитаний в якості свідка прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_9 показав, що в кінці 2016 року, на початку 2017 року він здійснював нагляд у кримінальному провадженні № 0004147, яке розслідувалося слідчими Дніпровського ВП ХВП, розпочате за ознаками ч.1 ст.122 КК України. Наприкінці березня 2017 року ним було затверджено обвинувальний акт у вказаному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 . Обвинувальний акт направлено до суду. Вироком Херсонського міськрайонного суду Херсонської області від 21.10.2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Ухвалою Херсонського апеляційного суду вирок Херсонського міськрайонного суду Херсонської області від 21.10.2019 року, яким ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину скасовано та призначено новий розгляд у тому ж складі у Херсонському міському суді Херсонської області. На теперішній час судовий розгляд триває. Своє рішення при винесенні виправдувального вироку суддя мотивував у тому числі тим, що висновок експерта СМЕ № 1466 їм визнано недопустимим доказом, у зв`язку з тим, що постанову про призначення експертизи виносив, слідчий, який на той час не був у групі слідчих, яким доручено здійснення досудового розслідування, а тому подальші висновки СМЕ, в яких є посилання на первинний висновок також не є допустимими. Висновок експерта, на який є посилання у обвинувальному акті, затвердженому ним в кінці березня 2017 року відносно ОСОБА_7 , а саме висновок № 1466 Херсонського обласного бюро судово-медичних експертиз від 31.10.2016 року дійсно існує. Свідок добровільно, для долучення до матеріалів кримінального провадження і дослідження в ході досудового розслідування, надав копію вказаного висновку на 1 арк. Причини, з яких слідчий не відкрив вказаний висновок стороні захисту йому не відомі. Причини, з яких слідчий не вказав у реєстрі матеріалів досудового розслідування вказаний висновок йому не відомі. Відповідно до положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. На стадії досудового розслідування, він оцінив кожний наявний у матеріалах кримінального провадження доказ і визнав їх достатніми для підписання обвинувального акту. Ухвалою Херсонського апеляційного суду рішення Херсонського міського суду Херсонської області щодо визнання висновку експерта № 1466 недопустимим, визнано невмотивованим. На теперішній час в суді першої інстанції проводиться судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні.
Свідок ОСОБА_10 показала, що у період з листопада 2016 по вересень 2018 року вона перебувала на посаді слідчого СВ Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області. Наскільки вона пам`ятає, то нею здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0004147 від 11.10.2016 за ч.1 ст.122 КК України. У вказаному кримінальному провадженні було вручено обвинувальний акт громадянину ОСОБА_7 . Обвинувальний акт було складено нею та затверджено прокурором ОСОБА_9 . Повідомлення про підозру ОСОБА_7 та складання відносно нього обвинувального акту було здійснено на підставі зібраних матеріалів, які підтверджували його причетність до обставин, щодо яких здійснювалось досудове розслідування. Відтак, будь-якого умислу на притягнення до кримінальної відповідальності завідомо невинної особи у неї не було, усі дії вона вчиняла згідно із чинним на той момент законодавством, а тому вважає їх повністю законними. Вважає ОСОБА_7 причетним до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Щодо того, чому у реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено висновок експерта №1466, то напевно вказане обумовлюється неуважністю, оскільки на час її роботи у відділенні поліції у неї перебувало близько 400 проваджень, та вона машинально, за браком часу, могла пропустити якийсь документ та не внести його у реєстр. Будь-які інші відомості вона вже не пам`ятає, оскільки з того моменту вже пройшло багато часу, роки 4.
Згідно до висновку експерта № 1466 від 31.10.2016, копію якого добровільно надав свідок, у ОСОБА_12 виявлено закритий перелом основної фаланги 5-го пальця лівої кисті, синці обличчя, шиї, крововилив в м`які тканини, які виникли від дії тупих предметів, не виключено 10.10.2016 року і відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я.
До матеріалів кримінального провадження долучено копії обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0004147, по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Згідно до тексту якого при обвинуваченні останнього є посилання на висновок СМЕ № 1466.
В ході досудового розслідування також досліджена копія реєстру матеріалів досудового розслідування, в тексті якого у розділі № 2 «Прийняті процесуальні рішення» відсутнє посилання на висновок СМЕ № 1466.
Також до матеріалів кримінального провадження долучено копію вироку Херсонського міського суду Херсонської області, згідно до якого ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Відповідно до тексту мотивувальної частини вироку, крім іншого, висновок СМЕ № 1466, на який робиться посилання в подальших висновках СМЕ, як і медичні документи на підтвердження травми, суду не надавався і стороні захисту не відкривався. У наданих суду і стороні захисту висновках СМЕ, зазначено, що постанову про призначення СМЕ, на виконання якої винесено первинний висновок, виносила слідчий ОСОБА_11 , якій на час винесення не було доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні. Таким чином, постанову про призначення СМЕ виносила не уповноважена на це особа, а висновок СМЕ, на виконання вказаної постанови не є допустимим доказом.
Відповідно до ухвали Херсонського апеляційного суду від 17.12.2019 року, яка постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на вирок Херсонського міського суду Херсонської області, вирок від 21.10.2019 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у тому ж суді першої інстанції в іншому складі. В мотивувальній частині ухвали, крім іншого вказано, що висновок суду першої інстанції про те, що первісна експертиза та медичні документи експерту не відкривалися стороні захисту належним чином не вмотивований.

Беручи до уваги обставини провадження та дослідивши надані матеріали, колегія суддів не вважає досудове розслідування таким, що було проведено неповно чи не об`єктивно.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження, під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження вимоги ст.284 Кримінального процесуального кодексу України були дотримані.

У ході розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя з`ясував правомірність підстав для закриття кримінального провадження, розглянув їх на предмет достатності і дійшов обґрунтованого висновку, що при винесенні постанови слідчий діяв у межах законодавства, ним були проведені всі необхідні слідчі дії, зібрано і вивчено необхідні матеріали та надано їм належний аналіз.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів. За встановлених обставин є неспростовним висновок щодо відсутності прямого умислу та доказів притягнення завідомо невинного у кримінальному провадженні № 0004147 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про неповноту проведеного досудового розслідування не є слушними.
Так, частиною 2 статті 372 КК України передбачена відповідальність за притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, прокурором, чи іншою уповноваженою на те законом особою, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією.
Потерпілим від злочину за ст.372 КК є особа, невинувата у вчиненні того злочину, що їй інкримінується. При цьому це може бути як особа, що взагалі не вчиняла жодний злочин, так і така, що вчинила інший злочин, ніж той, за який її притягують до кримінальної відповідальності. Тому притягнення до кримінальної відповідальності особи, щодо якої є докази її винуватості, але з порушенням встановленого законом процесуального порядку, не може кваліфікуватися за ст.372 КК і за інших необхідних умов може розглядатися як злочин, передбачений ст.364 КК.
Об`єктивна сторона злочину за ч.1 ст.372 КК полягає у притягненні до кримінальної відповідальності, яке згідно з п.14 ч.1 ст.3 КПК є стадією кримінального провадження, що починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Отже, за ст.372 КК карається злочин з формальним складом, який визнається закінченим саме з того моменту, коли письмове повідомлення про підозру вручається (пред`являється) особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення. Будь-які наслідки цього злочину перебувають поза межами його об`єктивної сторони і можуть враховуватися судом лише при призначенні покарання.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. При цьому умислом винного охоплюється те, що насправді відсутні докази, які вказують на вчинення даного злочину саме цією особою, або взагалі відсутня подія злочину, за який особа притягується до кримінальної відповідальності. Склад цього злочину утворює також і притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин, якого вона завідомо не вчинювала, у разі, коли вчинення нею інших злочинів доведено сукупністю необхідних і достатніх доказів. Мотиви злочину значення для його кваліфікації не мають. Особа, яка притягнула до кримінальної відповідальності невинного через неправильну оцінку зібраних доказів, несе дисциплінарну відповідальність.
Суб`єкт злочину спеціальний, а саме прокурор, слідчий або інша уповноважена службова особа, яка згідно із статтями 276-278 КПК має право здійснювати повідомлення про підозру.

Разом з цим, органом досудового розслідування було встановлено, що подія злочину, за який ОСОБА_7 притягнуто до кримінальної відповідальності мала місце, докази, які вказують на вчинення даного злочину саме цією особою наявні в матеріалах кримінального провадження, висновок СМЕ № 1466 існує. Встановлення можливого факту недопустимості вказаних доказів у зв`язку із порушенням процесуального порядку їх отримання, не відкриття стороні захисту як доказу висновку СМЕ № 1466, неналежна оцінка доказів уповноваженою на те особою в рамках своїх повноважень, не утворюють об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 372 КК України. Також не отримано доказів наявності у прокурора, який затвердив обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , та слідчого, який складала обвинувальний акт, умислу на притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності.

Крім того, під час апеляційного розгляду було встановлено, що вироком Херсонського міськрайонного суду Херсонської області від 21.10.2019 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. Ухвалою Херсонського апеляційного суду вирок Херсонського міськрайонного суду Херсонської області від 21.10.2019 року щодо ОСОБА_7 скасовано та призначено новий розгляд у Херсонському міському суді Херсонської області. На теперішній час судовий розгляд триває, за результатами якого буде надана оцінка зібраним в ході досудового розслідування доказам та ухвалене відповідне рішення.

В рамках розгляду даного провадження на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слід констатувати, що умисел у вказаному випадку повинен характеризуватись тими обставинами, що слідчий та прокурор, без наявності відповідних доказів, які вони самостійно оцінюють, повинні завідомо для себе знати, що особа, яка притягується є невинуватою, тобто є такою, яка взагалі не була учасником такої події та не має відношення до обставин, щодо яких здійснюється ними досудове розслідування, при цьому достовірно знаючи, що кримінальне правопорушення вчинила інша особа, що підтверджується беззаперечними доказами.

За обставин справи, висновки слідчого ОСОБА_8 про відсутність в діях слідчого ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0004147 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України не можна визнати вочевидь безпідставними, а тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 0000653 є законним і обґрунтованим.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, належним чином перевірив законність прийнятої постанови про закриття кримінального провадження № 0000653 та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.
Посилання на те, що слідчим були проведені не всі слідчі дії є безпідставними, адже слідчий вжив усіх можливих заходів щодо встановлення фактичних обставин справи, а зібрані докази відповідають критерію достатності для прийняття рішення. Постанова слідчого від 28.04.2021 року ґрунтується на нормах закону та відповідає ст.110 КПК України.

Крім того, у відповідності до ст. 93 КПК України сторони наділені правом самостійного збирання доказів чи ініціювання їх збирання, чим ОСОБА_7 не скористався.

Апелянтом не наведено обставин або доказів, які б не були предметом дослідження в ході досудового розслідування і спростовують або ставлять під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові, доводи скарги базуються на суб`єктивній думці ОСОБА_7 , яка фактично ґрунтується на непогодженні з самим рішенням слідчого, постановленим у даному провадженні, а не з встановленими обставинами справи чи неповнотою досудового розслідування та фактично зміст як первісної скарги ОСОБА_7 до слідчого судді, так і апеляційної скарги полягає у незгоді із процесуальними діями органу досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 0000653.

За наведених обставин, перевіривши ухвалу слідчого судді у межах доводів апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження дотримано вимоги ст.ст.306, 307 КПК України, тому оскаржуване рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, підстав для задоволення поданої апеляційної скарги не вбачається, наслідком чого є відмова у задоволенні апеляції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_8 від 28.04.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000653, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4