печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8412/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № № 0000683 від 12.08.2021.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000683 від 12.08.2021 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України (виділені з матеріалів кримінального провадження № 0001029 від 25.11.2013).

Вказані матеріали досудового розслідування на підставі ч. 3 ст. 217 КПК України виділені з матеріалів досудового розслідування № 0001029 від 25.11.2013.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу від 16.10.2012 № 188 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду командира оперативної роти № 2 батальйону міліції особливого призначення «Беркут» Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (далі БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області). Наказом начальника ГУМВС України в Харківській області від 31.10.2012 № 194 о/с ОСОБА_5 присвоєне спеціальне звання капітан міліції.

Капітан міліції ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст. 1, 10, 20 Закону України «Про міліцію» виконував функції офіційного представника державного озброєного органу виконавчої влади, який має захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення, тобто являвся представником влади та службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Згідно статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», перебуваючи на посаді командира БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 був працівником правоохоронного органу, на якого згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, ст.ст. 12, 14 Закону України «Про міліцію», покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і Законами України.

Як командир оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 був прямим начальником всього особового складу роти і безпосередньо відповідав за службову діяльність підрозділу, навчання, виховання, дисципліну особового складу, за стан і збереження зброї, спорядження, спеціальних і технічних засобів, а також за морально-психологічний стан особового складу батальйону, за забезпечення збереження озброєння і спеціальних засобів при доставці їх до місць несення служби. Він особисто відповідав за підготовку особового складу, ніс персональну відповідальність за організацію роботи з особовим складом, стан дисципліни та законності, за організацію безпеки особового складу тощо.

Разом з тим, ОСОБА_5 , працюючи на посаді командира оперативної роти № НОМЕР_1 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, діючи всупереч Присязі працівника органів внутрішніх справ України, текст якої затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 №382, грубо порушив вимоги п. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, ст. 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, хибно розуміючи поняття відданості народові України та виконання наказів керівника, 18 лютого 2014 року в місті Києві, будучи службовою особою працівником правоохоронного органу, на виконання явно злочинного наказу, перевищив свої службові повноваження і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення вищевказаних злочинів за наступних обставин.

Так, починаючи з 21 листопада 2013 року у м. Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектору зовнішньої політики України, мета яких суперечила власним інтересам колишнього Президента України ОСОБА_6 та його найближчого оточення.

18.02.2014 з метою припинення свавілля державних, правоохоронних та судових органів учасниками протестних акцій у центральній частині м. Києва була організована мирна хода громадян під назвою «Мирний наступ» до Верховної Ради України з вимогою ухвалення необхідних рішень для виходу з кризи і врегулювання ситуації в країні, у тому числі шляхом обмеження повноважень Президента України, проведення якої планувалось на вулицях Інститутській, Шовковичній, Садовій та Кріпосному провулку у м. Києві для підтримки голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції України 2004 року, яка б збалансувала парламентські і президентські повноваження.

Будучи обізнаним про такий мирний захід протестувальників та місця його проведення, Президент України ОСОБА_6 вирішив здійснити силовий розгін цієї акції правоохоронними органами.

З цією метою, ОСОБА_6 надав вказівку Міністру внутрішніх справ України ОСОБА_7 і Голові Служби безпеки України ОСОБА_8 (яких оголошено у розшук та матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження) та іншим невстановленим слідством особам організувати очолюваними ними правоохоронними органами у взаємодії між собою та іншими правоохоронними органами і цивільними особами «тітушками», реалізацію вищевказаного злочинного плану щодо жорсткого силового придушення протестних акцій, результатом чого має стати повне очищення від мітингувальників Майдану Незалежності та будівель центральної частини м. Києва, які використовувались мітингувальниками для розміщення Штабу національного супротиву, медичної частини, Прес-центру, їдальні на інших структурних формувань Євромайдану.

У свою чергу Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_7 18.02.2014, перевищуючи свої службові повноваження, діючи за вказівкою та в інтересах ОСОБА_6 , умисно вчиняючи дії, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, порушуючи вимоги Закону України «Про міліцію» та інші нормативні акти, доручив заступнику Міністра ОСОБА_9 та командувачу внутрішніми військами МВС України ОСОБА_10 , організувати силами ввірених їм підрозділів силовий розгін мітингувальників на Майдані Незалежності України в м. Києві із застосуванням надмірного фізичного насильства, спецзасобів, спеціальної техніки та вогнепальної зброї.

На виконання протиправної вказівки ОСОБА_7 , заступник Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9 , діючи в інтересах злочинної організації, 18.02.2014 у невстановленому місці дав наказ керівництву ГУМВС України в м. Києві, зокрема тимчасовому виконувачу обов`язків начальника ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 (якого оголошено у розшук та матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження) організувати озброєння частини особового складу рушницями і патронами із зарядом свинцевої картечі, забороненими для використання, а також іншими спецзасобами з метою їх застосування для силового розгону учасників акції протесту на Майдані Незалежності у м. Києві.

В свою чергу тимчасово виконувач обов`язків начальника ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_11 , на виконання протиправної вказівки заступника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_9 , 18.02.2014 у невстановленому місці віддав зазначений наказ для виконання заступнику начальника Головного управління начальнику міліції громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_12 (якого оголошено у розшук та матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження), який в свою чергу довів його командиру ПМОП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », підпорядкованого ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_13 (якого оголошено у розшук та матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження), а також через заступника начальника відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_14 командирам приданих сил з числа підрозділів міліції громадської безпеки, відряджених з інших регіонів України, у тому числі командирам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 та БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_16 .

Надалі, командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 зазначений наказ довів до командира оперативної роти № НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

В цей же день, біля 10 години ОСОБА_12 , діючи відповідного до розробленого плану, знаходячись на вул. Михайла Грушевського в м. Києві, де безпосередньо керував діями працівників правоохоронних органів, діючи умисно, віддав явно злочинний наказ заступнику начальника відділу забезпечення масових заходів управління громадської безпеки ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_14 на здійснення силового розгону учасників мітингів, зборів та демонстрацій, які перебували на вулицях Інститутській, Шовковичній та Кріпосному провулку в місті Києві силами спецпідрозділів БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області на чолі з командиром ОСОБА_15 та БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області на чолі з командиром ОСОБА_16 , шляхом жорстокого їх побиття із застосуванням гумових кийків, спеціальних засобів посиленої дії інших засобів, пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень та заподіяння смерті.

ОСОБА_14 , на виконання явно злочинного наказу ОСОБА_12 , на здійснення силового розгону учасників мітингів, зборів та демонстрацій, безпосередньо передав відповідний наказ на здійснення силового розгону учасників мітингів, зборів та демонстрацій, які перебували на АДРЕСА_1

відповідно ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , вступивши з ними у злочинну змову на вчинення кримінальних правопорушень. В свою чергу командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 довів цей наказ командиру оперативної роти № 2 полку ОСОБА_5 , як безпосередньому керівнику одного із підрозділів та старшому офіцеру, накази якого є обов`язковими для виконання особовим складом полку.

Командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області полковник міліції ОСОБА_15 та командир БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_16 , діючи умисно, з мотивів власного кар`єризму та явної неповаги до учасників акцій протесту та їх прав, хибно розуміючи інтереси служби, явно виходячи за межі наданої їм влади та службових повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій і бажаючи настання негативних наслідків, виконуючи явно злочинний наказ ОСОБА_12 , погодилися організувати незаконне силове звільнення працівниками підпорядкованих їм підрозділів вулиці Інститутської та Кріпосного провулку у м. Києві від учасників акції протесту, які там перебували у вказаний час, про що надали накази, відповідно, підпорядкованим працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській та Львівській областях на силове відтиснення громадян із вказаних вулиць, із застосуванням при цьому фізичної сили та спеціальних засобів, в тому числі гумових палиць, помпових рушниць «Форт-500А», «Форт-500М1» з патронами із свинцевою картеччю, що були заборонені для використання та гранат сльозоточивої, дратівливої дії «Терен-6» та ін.

При цьому, командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області полковник міліції ОСОБА_15 , віддав наказ командиру оперативної роти № НОМЕР_1 ОСОБА_5 , як керівнику підрозділу та старшому офіцеру, здійснювати безпосередній контроль за діями підлеглих про беззаперечне виконання злочинного наказу керівництва ГУМВС України в м. Києві щодо незаконного силового звільнення зазначених вулиць від учасників акцій протесту, із застосуванням фізичної сили та спеціальних заходів, на що останній дав свою згоду, вступивши таким чином з ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , які безпосередньо перебували на місці події та виконували злочинні накази ОСОБА_12 , в злочинну змову на вчинення терористичного акту, незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів та демонстрацій, та злочинів, спрямованих проти життя та здоров`я особи.

Після чого, вказані підрозділи на чолі з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_16 разом зі ОСОБА_14 , як координатором дій приданих сил, що діяли єдиною групою, вирушили до вулиці Інститутської через вулицю Шовковичну.

У подальшому, в період часу приблизно з 12 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин 18.02.2014 ОСОБА_12 , перебуваючи поруч з будівлею Верховної Ради України на вулиці Шовковичній, координуючи на місці дії командирів БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області

ОСОБА_15 та БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_16 , а також інших невстановлених в ході досудового слідства працівників правоохоронних органів, віддав команду розпочати рух колони працівників міліції по проїжджій частині вулиці Інститутської у напрямку до Кловського узвозу в місті Києві з метою блокування проходу вулицями Інститутською, ОСОБА_17 та Шовковичною, а також Кріпосним провулком та Маріїнським парком в місті Києві під час руху учасників мітингів, зборів та демонстрацій до будівлі Верховної Ради України.

Після вказаного, ОСОБА_14 , виконуючи незаконний наказ

ОСОБА_12 щодо силового розгону учасників мітингів, зборів та демонстрацій, діючи всупереч вимогам ст. 15 Закону України «Про міліцію», вивівши підрозділи БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Львівській та Харківській областях на вулицю Інститутську, передав цей наказ командирам вказаних підрозділів щодо силового відтиснення учасників мітингів, зборів та демонстрацій з АДРЕСА_1 з метою забезпечення подальшого руху підрозділів МВС України у сторону Кловського узвозу.

На виконання незаконного наказу ОСОБА_12 , який був доведений ним ОСОБА_14 , командири підрозділів БМОП «Беркут» у Харківській та Львівській областях ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , надали відповідний незаконний наказ працівникам вищевказаних підрозділів, після чого останні, із застосуванням грубої фізичної сили по відношенню до учасників мітингів, зборів та демонстрацій за допомогою спеціальних засобів, почали відтиснення учасників мітингів, зборів та демонстрацій з перехрестя вулиць Шовковичної та вулиці Інститутської, невибірково спричиняючи при цьому учасникам акцій протесту тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості в результаті ударів гумовими палицями по різних частинах тіла та вибухів зазначених гранат.

У період часу з 12 годин 00 хвилин до 14 годин 30 хв., більш точного часу слідством не встановлено, під час руху колони працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській та Львівській областях по вулиці Інститутській, поступово відбувалось загострення протистояння учасників мітингів, зборів та демонстрацій з працівниками правоохоронних органів у зв`язку зі здійсненням незаконних дій з боку підрозділів МОП «Беркут» МВС України, які останні вчиняли за незаконним наказом командира полку та командира оперативної роти № НОМЕР_1 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , командира БМОП «Беркут» ГУМВС України в Львівській області ОСОБА_16 , що були їм доведені ОСОБА_14 на виконання явно злочинного наказу ОСОБА_12 .

У зв`язку із загостренням протистояння між учасниками акцій протесту та працівниками БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській та Львівській областях ОСОБА_14 , на виконання явно злочинного наказу

ОСОБА_12 , передав цей наказ командирам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 , а той, у свою чергу, командиру 2 оперативної роти ОСОБА_5 , та БМОП «Беркут» ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_16 , з якими перебував у злочинній змові, про застосування наявних у них спеціальних засобів помпових рушниць «Форт-500А», «Форт 500М1», споряджених патронами травматичної дії 12 калібру «Терен-12П», «Терен-12К», у тому числі деякі із зазначених рушниць набоями 12 калібру свинцевої картечі щодо невизначеного кола осіб з числа учасників акцій протесту.

На виконання явно злочинного наказу ОСОБА_12 , командири підрозділів БМОП «Беркут» у Харківській та Львівській областях ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та ОСОБА_16 , перевищуючи свої службові повноваження, надали відповідний злочинний наказ підлеглим працівникам вищевказаних підрозділів про застосування наявних у них помпових рушниць «Форт-500А», «Форт 500М1», споряджених патронами травматичної дії 12 калібру «Терен-12П», «Терен-12К», у тому числі і патронами НОМЕР_2 калібру свинцевої картечі, у напрямку масового скупчення людей на вулиці Інститутській з метою подальшого просування підрозділів по вулиці Інститутській у сторону Кловського узвозу та Кріпосного провулку, а також з метою придушення будь-якого спротиву з боку учасників мітингів, зборів та демонстрацій.

При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , будучи обізнаним про наявність в окремих працівників МОП «Беркут» ГУ МВС України набоїв, споряджених свинцевою картеччю, чітко усвідомлювали, що їх використання прямо заборонено законом, та те, що застосування помпових рушниць, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, створює небезпеку для життя та здоров`я людини і призведе до умисних вбивств та спричинення вогнепальних поранень людей.

На виконання явно злочинного наказу ОСОБА_12 , доведеного до їх відома через ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_5 та

ОСОБА_16 , міліціонер відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 1 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_18 , міліціонер відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_19 та психолог групи кадрового забезпечення БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_20 , кримінальні провадження відносно яких виділені в окремі провадження, а також інші невстановлені працівники зазначених підрозділів, 18.02.2014, в період часу приблизно з 12 години 00 хвилин до 14 години 30 хвилин (більш точний час слідством не встановлено), перебуваючи на тротуарній частині вулиці Інститутської неподалік фасадної частини будинку АДРЕСА_2 , на відстані близько 20-40 метрів від натовпу мітингувальників, які перебували на проїжджій частині перехрестя вулиці Інститутської та Кріпосного провулку, будучи озброєними помповими рушницями «Форт-500», «Форт-500А» та «Форт-500М1», зарядженими патронами зі свинцевою картеччю 12 калібру, патронами «Терен 12К» та «Терен 12П», почали здійснювати прицільні постріли з помпових рушниць, споряджених патронами із зарядом свинцевої картечі, у напрямку скупчення людей на вул. Інститутській та Кріпосному провулку, у яких не було вогнепальної зброї та які не становили для них будь-якої загрози, з метою вчинення їх вбивства способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Таким чином, 18.02.2014 ОСОБА_5 та іншими вказаними вище особами було організовано та здійснено безпосередньо на місці перебування учасників мітингів, зборів та демонстрацій незаконне перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличного походу і демонстрацій громадян учасників заходів громадського протесту на підтримку голосування у Верховній Раді України за повернення до Конституції 2004 року, шляхом застосування працівниками спецпідрозділів МОП «Беркут» МВС України, надмірного фізичного насильства, спеціальних засобів, у тому числі з метою залякування, вчинення умисних вбивств громадян з числа мітингувальників та заподіяння їм тілесних ушкоджень.

У результаті вищевказаних злочинних дій командира оперативної роти

№ 2 ОСОБА_5 , вчинених на виконання явно злочинного наказу командира БМОП «Беркут» у Харківській області ОСОБА_15 , який в свою чергу його віддав останньому на виконання явно злочинного наказу заступника начальника ГУМВС України у м. Києві ОСОБА_12 , під час незаконного силового відтиснення працівниками підрозділів БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській та Львівській областях, які перебували на АДРЕСА_1 , незаконно здійснено силовий розгін громадян, які перебували на вказаних вулицях, у результаті чого внаслідок протиправного та надмірного застосування фізичної сили, спеціальних засобів та прихованого застосування заподіяно тяжкі наслідки, зокрема у вигляді вбивства 3 осіб, закінчених замахів на умисні вбивства 10 осіб, спричинення тяжких тілесних ушкоджень 10 особам, середньої тяжкості тілесних ушкоджень 32 особам, легких тілесних ушкоджень 66 особам.

Загалом, у зв`язку із вчиненням вищевказаних дій, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011); ч. 4, ст. 41, ч. 3 ст. 258 КК України (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.

02.08.2021 о 19 год. 52 хв. підозрюваному ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_21 вручено копію клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, додатки до нього та проінформовано, що воно буде подане на розгляд слідчому судді 04.08.2021. 04.08.2021 зазначене клопотання спрямоване для розгляду слідчому судді Печерського районного суду м. Києва.

Водночас, 04.08.2021 з підозрюваним ОСОБА_5 втрачений телефонний зв`язок (абонент відключений) та його місцезнаходження на теперішній час невідоме. Його захисник адвокат ОСОБА_21 повідомив, що у нього втрачений зв`язок з його підзахисним ОСОБА_5 .

Отже, підозрюваний ОСОБА_5 в судове засідання на розгляд клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не з`явився, про поважні причини неявки слідчого суддю не повідомив.

04.08.2021 у зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , оголошено його розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

25.01.2022 у зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 його оголошено в міжнародний розшук, проведення якого доручено Службі безпеки України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_5 надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_5 на виклик слідчого Державного бюро розслідувань 31.01.2022, 08.02.2022 і 09.02.2022 безпідставно не з`явився, про причини неявки орган досудового розслідування не повідомив.

Відповідні дані про виклик ОСОБА_5 були розміщені на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Також, повістки про виклик направлені за останнім відомим місцем проживання ОСОБА_5 .

Відповідно до отриманої інформації СБУ, ОСОБА_5 може перебувати на території Російської Федерації, зокрема в Білгородській області.

Інформація стосовно розшуку ОСОБА_5 розміщена на офіційному веб-порталі МВС України та внесена в обліки Департаменту інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України.

Так, у ході розслідування кримінального провадження потерпілими є більше 100 осіб.

Зазначені громадяни визнані потерпілими у цьому кримінальному провадженні та згідно висновків проведених судово-медичних експертиз їм внаслідок вказаних кримінальних правопорушень, спричинено тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості та заподіяна майнова шкода (витрати на лікування) та моральна шкода.

Згідно інформації Головного сервісного центру МВС України у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , наявний транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 21101» 2007 року випуску, VIN НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5

Згідно п.п. 3 та 4 Постанови ПВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»: «моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), який зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану».

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Слдічий подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, слідчий суддя розглянув клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у зв`язку з наявною можливістю вчинення дій, спрямованих на відчуження та розтрату вказаного майна.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінальних правопорушень, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 20132014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною відчуження, користування та розпорядження ним, а саме на транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 21101» 2007 року випуску, VIN НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1