Справа №591/5209/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/430/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування,-

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних норм чинного законодавства та повідомлення про вчинення злочину, було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить:

- за необхідності, поновити строк на подання апеляційної скарги;

- скасувати, як незаконну ухвалу слідчого судді від 18 серпня 2021 року;

- постановити нову ухвалу, якою задовольнити вимоги його скарги та зобов`язати керівника прокуратури Сумської області ОСОБА_8 , на задоволення його заяви від 11 липня 2021 року, забезпечити виконання відповідальною особою прокуратури Сумської області ст. 214 КПК України щодо внесення до ЄРДР відомостей по факту вчинення посадовими особами правоохоронного органу, а саме, прокурором Сумської області ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 382 КК України та прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 2 ст. 367, ч. 2 382 КК України, що спричинило тяжкі наслідки його ( ОСОБА_7 ) охоронюваним законом правам, свободам та інтересам;

- надати витяг з ЄРДР встановленого зразку, а також за ч. 7 ст. 214 КПК копію доручення до слідчого підрозділу про проведення досудового розслідування та виконати вимоги ч. 1, 3, 7 ст. 214 КПК та ухвали від 18 червня 2018 року по справі № 591/5154/15-к Зарічного районного суду в повному обсягу;

- врахувати наявність кримінальних проваджень № 0000203 від 26.09.2019 та №0000098 від 07.05.2021 та не здійснені заходи на усунення встановлених в т.ч. судовим рішенням, порушень;

- встановити судовий контроль у відповідності до норми прямої дії ст. 129-1 Конституції за виконанням судового рішення прокуратурою Сумської області у відповідності до ст. 129-1 Конституції України, ст. 131-1 Конституції України та ст. 535 КПК України;

- зобов`язати голову Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_10 виключити із списку слідчих суддів суддю ОСОБА_1 за наявний і постійний конфлікт інтересів у зв`язку з місцем роботи її чоловіка в ГУНП в Сумській області. як підставу заявлених самовідводів судді ОСОБА_1 , звернень громадян про її відвід з цих підстав;

- звернути увагу голови Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_10 на недопустимість та протиправність порушень суддями імперативних вимог чинного законодавства.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого судді ОСОБА_1 тривалий час перебувала справа за його скаргою про внесення відомостей, в порядку ст. 214 КПК України, про злочини, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 382 КК України, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне становище.

Ухвалою від 26 липня 2021 року по даній справі було відкрито провадження за його скаргою від 26 липня 2021 року на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних норм чинного законодавства та повідомлення про вчинення злочину, але судові засідання, всупереч ст. 306 КПК, призначалися з порушення 72-годинного строку.

03 серпня 2021 року в судовому засідання слідчий суддя, всупереч норм Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», в якому наведено виключний перелік документів, що посвідчують особу, допустив до участі в якості сторони по справі прокурора ОСОБА_9 , особу якого було встановлено за посвідченням прокурора, що згідно Наказу Генерального прокурора від 24 квітня 2020 року № 200 є документом, який засвідчує тільки належність посадової особи до системи прокуратури України та не міститься в переліку документів, що посвідчують особу.

10 серпня 2021р. в судовому засідання слідчий суддя за заявою прокурора ОСОБА_9 , який був відсутній в судовому засіданні, про бажання особисто надати пояснення, в порушення ст. 322 КПК України, відклала судове засідання поза межами наданого 72-годинного строку на розгляд скарги.

Він заперечив проти відкладення розгляду, оскільки чинне законодавство, зокрема імперативні вимоги ст. 306 КПК України такого права судді не надають і відкладення розгляду, з підстав відсутності прокурора, не передбачають, а відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК це не є перешкодою для розгляду скарги.

Всупереч наведеним вимогам КПК, слідчий суддя безпідставно задовольнила заяву прокурора ОСОБА_9 , та протиправно, з перевищенням 72-годинного строку розгляду скарги, відклала судовий розгляд, чим порушила імперативні вимоги щодо строків та порядку участі сторін у справі, вийшла за межі наданих ч. 2 ст. 306 КПК повноважень та не виконала норми прямої дії, а саме, ч. 2 ст. 19 Конституції, вчинивши грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду, з ознаками злочину.

Апелянт вказує, що за таких обставин, він неодноразово заявляв судді ОСОБА_11 відводи, які за безпідставними вимогами до нього щодо надання доказів так і з підстав його сумнівів щодо неупередженості судді, які, на його думку, були незаконно не задоволені.

Також, апелянт вказує, що судове засідання на 18 серпня 2021 року суддя ОСОБА_11 призначила через 552 годин з перевищенням імперативно встановлених ч. 2 ст. 306 КПК України 72-годинних строків розгляду скарги, тобто, на 480 вийшла за зазначені межі, всупереч норми прямої дії ч. 2 ст. 19 Конституції, що свідчить про не легітимність її участі в розгляді справи та протиправність прийняття рішення.

Крім того, апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що її текст переписаний з ухвали від 26 липня 2021 року по справі 591/5140/21 судді ОСОБА_12 , а тому, встановлене в ухвалі від 18 серпня 2021 року слідчим суддею ОСОБА_1 , взагалі не ґрунтується на чинному законодавстві, прийнято без посилання на відповідний закон, є привласненням права тлумачення законів та особистою думкою судді, що прийнята всупереч ст. 19, 126,129-1 Конституції, ст. 8, 9, 92, 39, 214, 220, 370 КПК України, на підставі припущень, поза межами наданих судді повноважень і є незаконним.

Апелянт зазначає, що посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 є хибними, оцінка висновків судів попередніх інстанцій та аргументів учасників справи містить тільки припущення Великої Палати Верховного Суду, яка не зазначена у тексті висновків постанови, як підстави для врахування., а оскільки за ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тільки висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, то посилання судді ОСОБА_12 на вказані висновки Постанови Великої Палати Верховного Суду безпідставні і не підлягають застосуванню.

Також, апелянт зазначає про те, що слідчим суддею не було встановлено невиконання прокурором вимог ст. 92 КПК України та з порушенням ст. 94, 370 КПК взагалі не розглянуто факт невиконання імперативних вимог ст.ст. 214, 220 КПК України, при цьому, було враховано недопустимий доказ, який не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення, і як наслідок прийнято протиправну ухвалу. При цьому, слідчий суддя судове засідання провела та постановила ухвалу всупереч ч. 3 ст. 306 КПК, без обов`язкової присутності заявника.

Крім того, апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні його скарги, слідчим суддею допущено грубе порушення закону, що підриває суспільну довіру до суду за вчиненням істотного дисциплінарного проступку, не виконано норми прямої дії ст. 19, 129-1 Конституції України та ст. 2, 94, 214, 370 КПК України, зокрема про обов`язок суду щодо виконання завдання кримінального провадження, яким є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, на думку апелянта, порушення органом досудового розслідування вимог чинного законодавства залишається поза межами оскарження що надає можливість подальшого продовження таких порушень.

Апелянт зазначає, що ст. 214 КПК України імперативно встановлено обов`язок внесення до ЄРДР тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Зі змісту поданої ним заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що в ній наявні достатні відомості про обставини, які можуть свідчити про вчинення прокурорами Сумської області кримінальних правопорушень, пов`язаних з безпідставним невнесенням відомостей до ЄРДР по його ( ОСОБА_7 ) заявах.

За таких обставин, апелянт вказує, що висновок слідчого судді протирічить вимогам наведеного законодавства, є незаконним і підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи заявника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.4,5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Згідно ч.4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року (справа № 818/1526/18), у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим суддею вказані вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З матеріалів даного провадження вбачається, що до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся ОСОБА_7 зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних вимог чинного законодавства в порядку ст. 306 КПК України, в якій просив; зобов`язати відповідальну особу прокуратури Сумської області в порядку ст.214 КПК України внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення прокурором прокуратури Сумської області ОСОБА_9 злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст.367, ч.2 ст. 382 КК України; прокурором Сумської області ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України; виконати вимоги ст. 214 КПК України та ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 18.06.2018 по справі 591/5154/15-к; врахувати наявність кримінальних проваджень №0000203 від 26 вересня 2019 року та №0000098 від 07 травня 2021 року та не здійснені заходи на усунення встановлених, в тому числі судовим рішенням, порушень; встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Свої вимоги заявник мотивував тим, що він неодноразово звертався до Сумської обласної прокуратури із заявами про вчинення прокурорами прокуратури Сумської області злочинів, пов`язаних з умисним невиконанням судових рішень, що набрали законної сили, імперативних вимог КПК України, Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», неналежне виконання службовою особою правоохоронного органу службових обов`язків, зловживання службовим становищем, використання свого службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом його правам, свободам та інтересам. Проте, всупереч вимогам ст. 214 КПК України, та за відсутності у прокурора законних підстав для здійснення попередньої оцінки обґрунтованості заяв про злочин на наявність ознак складу кримінального правопорушення, відомості до ЄРДР на час звернення зі скаргою не внесені, а судові рішення, якими службову особу прокуратури зобов`язано внести відомості не виконуються.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що при розгляді вказаної скарги ОСОБА_7 , слідчим суддею було враховано, що саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні і саме після дослідження, з`ясування обставин та мотивів, за яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, можливо встановити наявність чи відсутність бездіяльності, про яку вказував заявник.

Під час розгляду вказаної скарги, слідчим суддею було встановлено, що для перевірки зазначених ОСОБА_7 у заяві від 23 липня 2021 року обставин щодо невиконання прокурором ОСОБА_9 судових рішень, які набрали законної сили, на підтвердження, що саме зазначений прокурор зобов`язаний був вносити відомості, чи на нього було покладено виконання чи контролю за виконанням цих рішень, заявник жодного судового рішення не додав, також, у заяві відсутнє наведення достатніх ознак вчинення прокурорами ОСОБА_9 та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а фактично, висловлюється незгода з процесуальною діяльністю органів прокуратури та надається негативна оцінка дій, рішень чи бездіяльності прокурорів.

За встановлених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_7 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування , оскільки заява останнього від 23 липня 2021 року не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними ним статтями КК України, а сам по собі факт вчинення або не вчинення процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР.

Що стосується доводів апелянта про те, що до участі в якості сторони по справі було допущено, на його думку, прокурора ОСОБА_9 , особу якого не було перевірено відповідними документами, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з врахуванням того, що на підтвердження того, що до участі у розгляді даного провадження був допущений не прокурор ОСОБА_9 , а інша особа, ОСОБА_7 доказів надано не було.

При цьому, доводи апелянта про порушення слідчим суддею вимог КПК України, оскільки було безпідставно задоволено клопотання прокурора ОСОБА_9 та протиправно відкладено судовий розгляд поданої ним скарги, колегія суддів не може прийняти до уваги з врахуванням того, що діючими нормами кримінального процесуального закону передбачено забезпечення права на справедливий суд всіх учасників провадження, в тому числі і прокурора, який звернувся до слідчого судді з клопотанням про відкладення розгляду провадження на іншу дату, у зв`язку з неможливістю приймати участь у призначеному судовому засіданні з поважних причин, яке було задоволено, і будь яких порушень при цьому колегією суддів не встановлено.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим суддею його скаргу було розглянуто через тривалий час, з перевищенням встановлених ч. 2 ст. 306 КПК України 72-годинних строків, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з врахуванням наступного.

Так, з матеріалів даного провадження вбачається, що скарга ОСОБА_7 надійшла до Зарічного районного суду м. Суми 26 липня 2021 року і в цей же день за вказаною скаргою було відкрито провадження з призначенням її до розгляду на 11 год. 00 хв. 29 липня 2021 року.

У визначений день та час в судове засідання заявник не з`явився, що стало підставою для відкладення судового розгляду на 03 серпня 2021 року. 30 липня 2021 року на електронну адресу суду першої інстанції від ОСОБА_7 надійшла заява про відвід слідчому судді і розгляд скарги останнього було відкладено до вирішення вказаного питання.

Після вирішення відводу, заявленого ОСОБА_7 , який задоволено не було, розгляд скарги було призначено на 10 серпня 2021 року, однак, на задоволення клопотання прокурора, судове засідання було відкладено на 12 серпня 2021 року, для участі в якому, будучи належним чином повідомленим, ОСОБА_7 не з`явився, як і не з`явився у наступний день, визначений для розгляду скарги, а саме, 18 серпня 2021 року, при цьому, будь-яких заяв чи клопотань від нього до суду не надсилав, доказів поважності неприбуття не надавав. Тобто, тривалий не розгляд скарги було пов`язано із забезпеченням дотримання процесуальних прав учасників судового розгляду.

При цьому, під час апеляційного розгляду, колегія суддів з`ясовувала у заявника причини такої процесуальної поведінки, на що останній повідомив, що він заявив слідчому судді відвід, який задоволено не було, що стало підставою для його неявки у призначені судові засідання.

Що стосується інших доводів апелянта, то на думку колегії суддів вони також жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді про відсутність, в даному конкретному випадку, підстав для її задоволення, доказів, які б свідчили про необґрунтованість та безпідставність таких висновків, апеляційному суду надано не було і час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення не встановлено обставин, які б свідчили про допущення слідчим суддею грубих порушень вимог кримінального процесуального закону, на що також вказує апелянт в поданій апеляційній скарзі.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_7 на незаконні дії та бездіяльність органу досудового розслідування щодо невиконання імперативних норм чинного законодавства та повідомлення про вчинення злочину - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4