УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 040 80 від 17.11.2017, у якому

гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про обрання до гр. ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 06.06.2019 у кримінальному провадженні № 420 170 000 000 040 80 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Зокрема, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, діючи умисно, шляхом зловживання довірою, заволодів грошовими коштами ОСОБА_7 у сумі 112 011 231 грн.

Згідно з заздалегідь розробленим планом ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 профінансувати будівництво заводу з переробки кольорового металобрухту на території міста Запоріжжя та отримання у подальшому спільного прибутку.
У подальшому, підозрюваний переконав ОСОБА_7 доручити виключно йому організацію будівництва вказаного заводу та упродовж 2015-2016 років повідомляв ОСОБА_7 неправдиві відомості про нібито будівництво заводу, укладення контрактів із закупівлі та реалізації брухту чорних та кольорових металів і як наслідок у вказаний період часу отримав від нього готівкою, грошових коштів на суму 112 011 231 грн.
Водночас, після вимоги ОСОБА_7 відзвітувати про використання переданих грошових коштів у сумі 112 011 231 грн. почав уникати зустрічей та спілкування з останнім.
Отже, діючи умисно, ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 190 КК України
У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, рішенням прокурора ОСОБА_8 від 29.06.2019 оголошений у міжнародний розшук, з метою запобігання з його сторони спробам здійснення незаконного впливу на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий просив обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з підстав, які у ньому наведені.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без участі оголошеного у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_5 .
Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, доводячи, що у матеріалах клопотання відсутнє підтвердження належного повідомлення ОСОБА_5 про підозру, остання є необґрунтованою, тому оголошення останнього у міжнародний розшук є незаконним, оскільки підозрюваний не переховується від слідства.

Заслухавши думку прокурора, заперечення захисника, вивчивши клопотання, надані сторонами документи, слідчий суддядійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи підтверджені доказами обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 1 статті 177 КПК визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тлумачення даних норм у їх зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя бере до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, для вирішення питання наявності підстав для обрання запобіжного заходу необхідним є встановлення, чи містять вказані докази дані, які б могли свідчити, що ця особа вчинила злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку вірогідності того, що ОСОБА_5 покинув межі України з метою переховування від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що упродовж 2019 року органом досудового розслідування підозрюваний неодноразово викликався ОСОБА_5 , також вжита низка заходів, спрямованих на вставнолення місцезнаходження підозрюваного.

Крім того, не виглядає випадковим, що підозрюваний ОСОБА_5 виїхав за кордон після проведення органом досудового розслідування допитів низки осіб, які у своїх показаннях вказують на причетність ОСОБА_5 до незаконного заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків, слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, які свідчать про високу ступінь ймовірності застосування підозрюваним до зазначених осіб певних заходів з метою перешкодити кримінальному провадженню.

У той же час, з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, попередню репутацію підозрюваного, малоймовірним виглядає ризик того, що останній вчинить інше кримінальне правопорушення.

Аргументація сторони захисту про неналежне повідомлення ОСОБА_5 про підозру спростована наданими прокурором матеріалами.

Крім того, враховуючи, що захисник підозрюваного 21.08.2019 ознайомився з матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обізнаність ОСОБА_5 щодо його процесуального статусу та свідоме ухилення від прибуття на територію України для ухилення від кримінальної відповідальності та покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий судя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбаченихч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не судимої особи може бути застосований лише у разі, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вчинення інкримінованого підозрюваному злочину за ч.4 ст. 190 КК встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, пов`язані з перешкоджанням кримінальному провадженню, приводять слідчого суддю до переконання, що обрання інших, більш м`яких запобіжних заходів,не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Приймаючи до уваги наведене, керуючись ст.ст.177, 183, 193 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 задовольнити.

Обрати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Після затримання підозрюваного і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження ОСОБА_5 має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1