Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/6640/17
Провадження № 1-кп/490/181/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Любомирівка Херсонської області, є українцем, громадянином України, здобув середню освіту, є розлученим, має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , є таким, що не має судимостей

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

30 квітня 2017 року близько 03:05 годин ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на перетині вулиць Шевченка та Декабристів у місті Миколаєві, побачили ОСОБА_6 /надалі - потерпілого/ та вирішили заволодіти його майном.

Реалізуючи цей намір вони, діючи узгоджено та спільно між собою, відкрито заволоділи належними потерпілому:
-мобільним телефоном марки "Ксіомі" /imei1 НОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 / темно-синього кольору з сім-картою мобільного оператора "Київстар" /номер НОМЕР_3 / вартістю 2.000 грн.;

-гаманцем вартістю 200 грн., в якому знаходились грошові кошти у сумі 30 грн.;

-курткою фірми "Адідас" вартістю 800 грн.;

-посвідченням водія на ім`я ОСОБА_6 та двома картками ПриватБанку, що не мали для потерпілого матеріальної цінності.

Після цього, утримуючи отримане у такий спосіб майно, з місця вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зникли, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 3.030 грн.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаються обвинувачені

1. Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

2. Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І…… Зміст висунутого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в межах цього кримінального провадження обвинувачення визначається таким чином.

1. В межах цього кримінального провадження 27 липня 2017 року був складений обвинувальний акт у якому фактичні обставини злочину, про вчинення якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували його автори, викладались інакше.

Зокрема, в цьому обвинувальному акті стверджувалось про застосування обвинуваченими відносно ОСОБА_6 насильства, яке було більш інтенсивним, ніж встановлюється судом.

До того ж, в цьому обвинувальному акті стверджувалось про вилучення обвинуваченими в потерпілого, поруч з зазначеним вище, й іншого - більш цінного - майна.

2. Під час судового розгляду цього кримінального провадження прокурор, користуючись правом, передбаченим статтею 338 Кримінального Процесуального Кодексу України, змінював висунуте ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення неодноразово.

3. Зрештою, 05 березня 2020 року прокурор в черговому обвинувальному акті виклав обвинувачення, у якому виклав фактичні обставини кримінального правопорушення так, як вони є встановленими у цьому вироку.

4. При цьому під час судового розгляду кримінального провадження прокурор підтримав саме обвинувачення, викладене 05 березня 2020 року.

Потерпілий, будучи повідомленим про зміну обвинувачення, внаслідок якої зменшується обсяг обвинувачення, своїм правом підтримати первісне обвинувачення не скористався.

Таке доводить, що в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину за обставин, що викладені в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року.

ІІ……Відповідно до частини 1 статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України: "Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта"

1. З огляду на таке під час здійснення цього кримінального провадження судом вирішується питання про доведеність лише тих обставин, що викладені в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року.

2. Суд також відзначає, що такі ж обставини були викладені в попередніх обвинувальних актах, а відомості про них містились в показах потерпілого та обвинувачених.

3. Відзначає суд й те, що досліджені судом докази, зокрема - покази потерпілого, окрім посилань на обставини, викладені в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року, містили посилання й про інші обставини, зокрема - про інші протиправні дії обвинувачених /надалі - додаткові обставини/.

Але додаткові обставини були покладеними у підґрунтя лише попередніх обвинувальних актів; в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року посилання про них є відсутніми.

З огляду ж на наведені вище приписи статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України за такого суд є позбавленим можливості надати вирішити питання про доведеність додаткових обставин.
За такого питання про наявність таких обставин судом не вирішується.

ІІІ……Стосовно обставин, викладених в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року, учасники кримінального провадження висловили таке.

1. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року, визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Зокрема, він підтвердив, що дійсно 30 квітня 2017 року вночі він та ОСОБА_5 спершу побачили потерпілого в барі "Імперіал", де в того виник конфлікт із приводу використання ним під час спілкування виключно української мови. Вони також пам`ятають, що цей конфлікт припинили офіціанти, та потерпілий пішов додому.

Після цього він / ОСОБА_4 / та ОСОБА_5 також пішли у своїх справах.

Але на перетині вулиць Декабристів та Шевченка вони знов зустріли потерпілого, який йшов їм на зустріч.

Вони спершу пропустили його поміж собою, а потім він / ОСОБА_4 / вдарив потерпілого плечем.

Від цього удару потерпілий впав, під час чого ОСОБА_5 схопив його /потерпілого/ за куртку.

Далі потерпілий "випав з куртки", яка залишилась в руках ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 передав отриману у такий спосіб куртку йому / ОСОБА_10 /, він поклав її до свого портфелю та вони вдвох місце вчинення злочину покинули.

Далі вони підішли до фонаря, де він / ОСОБА_4 / дістав куртку з портфелю та вони вдвох забрали речі, які були в карманах. Там вони виявили мобільний телефон та гаманець, у якому були дрібні гроші.

Після цього куртку вони викинули, а вилученим майном - розпорядились на свій розсуд.

2. Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочину за обставин, вказаних в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року, визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Зокрема, він підтвердив, що дійсно 30 квітня 2017 року вночі він та ОСОБА_4 спершу побачили потерпілого в барі "Імперіал", де в того виник конфлікт із приводу використання ним під час спілкування виключно української мови. Вони також пам`ятають, що цей конфлікт припинили офіціанти, та потерпілий пішов додому.

Після цього він / ОСОБА_5 / та ОСОБА_4 також пішли у своїх справах.

Але на перетині вулиць Декабристів та Шевченка вони знов зустріли потерпілого, який йшов їм на зустріч.

Вони спершу пропустили його поміж собою, а потім ОСОБА_4 вдарив потерпілого плечем.

Від цього удару потерпілий впав, під час чого він / ОСОБА_5 / схопив його /потерпілого/ за куртку.

Як пояснив ОСОБА_5 , таке він зробив задля того, щоб потерпілий не впав.

Далі ОСОБА_5 пояснив, що потерпілий все ж таки впав; при цьому його /потерпілого/ куртка залишилась в руках ОСОБА_5 .

Далі обвинувачений зазначив, що куртку він вирішив "конфіскувати" із тим, щоб взяти те, що було в карманах куртки.

"Конфіскувавши" ж куртку, він одразу віддав її ОСОБА_4 із тим, щоб той заховав її в порфель.

Далі вони підішли до фонаря, де ОСОБА_4 дістав куртку з портфелю та вони вдвох забрали речі, які були в карманах. Там вони виявили мобільний телефон та гаманець, у якому були дрібні гроші.

Після цього куртку вони викинули, а вилученим майном - розпорядились на свій розсуд.

3. Потерпілий під час судового розгляду кримінального провадження, окрім іншого, вказував, що дійсно 30 квітня 2017 року вночі він був в барі "Імперіал", де надміру вжив спиртні напої, внаслідок чого прийшов у стан алкогольного сп`яніння.

Потерпілий вказав й про те, що в барі "Імперіал" в нього виник конфлікт із приводу використання ним під час спілкування виключно української мови, але цей конфлікт припинили офіціанти, він пішов додому.

Далі потерпілий зазначив, що на перетині вулиць Декабристів та Шевченка його зустріли обвинувачені, які штовхнули його та забрали в нього куртку.

Викладені обвинуваченими обставини викрадення цієї куртки він підтвердив, вказавши при цьому, що через свій стан докладно події вилучення куртки не пам`ятає.

Потерпілий також підтвердив, що в карманах його куртки був гаманець з дрібними грошима, правами та картками, а також - мобільний телефон.

Потерпілий вказав й про те, що претензій до жодного з обвинувачених не має.

Враховуючи, що наведені покази обвинувачених та потерпілого повністю узгоджуються поміж собою та з обвинуваченням, що наразі визначає межі судового розгляду, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Отже, обставини, викладені в обвинувальному акті від 05 березня 2020 року, суд вважає доведеними.

З огляду на наведене суд вважає вину як ОСОБА_4 , так й ОСОБА_5 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених

1. Як обставину, яка пом`якшує покарання кожного з обвинувачених, сторони пропонують визнати їх щире каяття.
Але з наявністю такої обставини в цьому випадку погодитись неможливо з огляду на таке.
Так, згідно з послідовною практика Верховного Суду, щире каяття
передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.
/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19 колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду/
В цьому ж випадку обвинувачені дійсно визнають свою провину у вчиненні злочину.
В той же час, жодних дій щодо відшкодування завданої їхніми діями шкоди у повному обсязі а також - щодо виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації під час судового розгляду кримінального провадження жоден з них не вчинив та про бажання вчинити такі дії жоден з обвинувачених не посилається.
Отже, така обставина, як щире каяття, в цьому випадку є відсутньою.

2. Інші обставини, що є передбаченими законом, як такі, що пом`якшують покарання, в цьому випадку є відсутніми.

Отже, обставини, що пом`якшують покарання будь-кого з обвинувачених, в цьому випадку є відсутніми.

Обставини, які обтяжують покарання будь-кого з обвинувачених, під час судового розгляду цього кримінального провадження встановленими не були.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно кожного з обвинувачених, суд, керуючись статтею 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та відомості про особу кожного з обвинувачених.

В зв`язку із цим суд відзначає наступне.

1. Оцінюючи ступінь тяжкості злочину, суд відзначає, що вчинений обвинуваченими злочин є тяжким.

Суд також враховує позицію потерпілого, який з`явився у судове засідання лише з метою пом`якшення становища обвинувачених. Таке певною мірою знижує суспільну небезпеку вчиненого злочину.

2. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено, що він втратив батьків, наразі є розлученим, проте утримує малолітню дитину.

На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

Суд також враховує, що він є зайнятим суспільно-корисною працею, зв`язків з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не підтримує, інших правопорушень не скоював.

Наведене доводить, що вчинення злочинів цим обвинуваченим не є наслідком обраного ним способу життя, але - наслідком помилки, якої він допустився через випадковий збіг обставин.

3. Вивченням відомостей про особу ОСОБА_5 встановлено, що він фактично втратив батьків та протягом тривалого часу утримує своїх молодших братів.

На обліках в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває.

Суд також враховує, що він є зайнятим суспільно-корисною працею, зв`язків з особами, які ведуть антисоціальний спосіб життя, не підтримує, інших правопорушень не скоював.

Наведене доводить, що вчинення злочинів цим обвинуваченим не є наслідком обраного ним способу життя, але - наслідком помилки, якої він допустився через випадковий збіг обставин.
Призначення покарання

Обвинуваченому ОСОБА_4 .

1. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що цьому обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

2. При цьому враховуючи, позицію потерпілого, наведені вище відомості про особу винного та висновок органу пробації, суд приходе до висновку про те, що виправлення ОСОБА_4 є можливим без застосування до нього покарання, в зв`язку із чим вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

3. В зв`язку із таким звільненням суд має ухвалити про встановлення обвинуваченому іспитового строку тривалістю від 1 до 3 років.

Визначаючи тривалість іспитового строку, який має бути встановлений для ОСОБА_4 , суд враховує, що наразі з моменту вчинення ним злочину минуло більше 4 років, та за цей період обвинувачений бездоганною поведінкою фактично довів своє виправлення.

З огляду на таке, суд вважає, що тривалість іспитового строку відносно нього має бути встановлений іспитовий строк мінімальної тривалості, тобто - тривалістю в 1 рік.

4. При цьому відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Обвинуваченому ОСОБА_5 .

1. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що цьому обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

2. При цьому враховуючи, позицію потерпілого, наведені вище відомості про особу винного та висновок органу пробації, суд приходе до висновку про те, що виправлення ОСОБА_5 є можливим без застосування до нього покарання, в зв`язку із чим вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

3. В зв`язку із таким звільненням суд має ухвалити про встановлення обвинуваченому іспитового строку тривалістю від 1 до 3 років.

Визначаючи тривалість іспитового строку, який має бути встановлений для ОСОБА_5 , суд враховує, що наразі з моменту вчинення ним злочину минуло більше 4 років, та за цей період обвинувачений бездоганною поведінкою фактично довів своє виправлення.

З огляду на таке, суд вважає, що тривалість іспитового строку відносно нього має бути встановлений іспитовий строк мінімальної тривалості, тобто - тривалістю в 1 рік.

4. При цьому відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального Кодексу України на обвинуваченого слід покласти обов`язки:

3)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

4)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Вирішення питання про долю речових доказів.

1. Речовий доказ у справі - марки "Ксіомі" /imei1 НОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 / - як предмет кримінального правопорушення - на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілому ОСОБА_6 ..

2. Речовий доказ у справі - фрагмент срібного ланцюга - як майно, що не має відношення до цього кримінального провадження, отже (стосовно обставин цього кримінального провадження) - не містить слідів кримінального правопорушення - на підставі частини 6 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України слід повернути потерпілому ОСОБА_6 ..

Судові витрат у цьому кримінальному відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у справі - мобільний телефон марки "Ксіомі" /imei1 НОМЕР_1 ; imei2 НОМЕР_2 / та фрагмент срібного ланцюга - повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_12 =

24.12.2021