Справа № 732/856/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/693/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.020.270.340.000.939 від 11.02.2021, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хрипівка, Городнянського району Чернігівської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

В період часу з 23 жовтня 2020 року по 17 лютого 2021 року, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, в порушення вимог статті 2 Закону України „Про захист суспільної моралі від 20.11.2003 року, відповідно до якої виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки „REALMEC2, моделі „RMX 1941, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , розповсюдив в мережі Інтернет шляхом розміщення у вкладці „Все записи, що знаходиться в загальному доступі профілю „Би Би, реєстратором та користувачем якого він є, на сайті загального користування за Інтернет-посиланням „ ІНФОРМАЦІЯ_2 , 16 (шістнадцять) фотозображень, які згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи №2558/21 містять сцени та елементи порнографічного характеру.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 07 грудня 2020 року по 16 лютого 2021 року, ОСОБА_6 , діючи з єдиним умислом, повторно, в порушення вимог статті 2 Закону України „Про захист суспільної моралі від 20.11.2003 року, відповідно до якої виробництво та обіг у будь-якій формі продукції порнографічного характеру в Україні забороняються, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , використовуючи належний йому мобільний телефон марки „REALMEC2, моделі „RMX 1941, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , розповсюдив в мережі Інтернет шляхом розміщення у вкладці „Все записи, що знаходиться в загальному доступі профілю „Би Би, реєстратором та користувачем якого він є, на сайті загального користування за Інтернет-посиланням „https://vk.com/id616676613, 14 (чотирнадцять) відеозаписів, які згідно висновку судової мистецтвознавчої експертизи №2558/21 містять сцени та елементи порнографічного характеру.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.

Вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 301 КК України, та призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 301 КК України у виді штрафу у розмірі 1 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на момент ухвалення вироку складає 17000 грн.;

- за ч. 3 ст. 301 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

В частині призначеного покарання у виді штрафу вирок ухвалено виконувати самостійно.

Після набрання вироком законної сили ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.05.2021 року на мобільний телефон „REALMEC2 моделі „RMX 1941 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картками „Лайфселл та „Київстар, футболку плямисту та светр синього кольору.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок місцевого суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 301 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.;

- за ч. 3 ст. 301 КК України - у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін. Не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з не застосуванням судом закону, який підлягає застосуванню. Так, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301 КК України та ч. 3 ст. 301 КК України і за кожний з цих злочинів суд першої інстанції окремо призначив покарання. Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 70 КК України місцевий суд не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю зазначених злочинів, а лише визначив на підставі ст. 72 КК України самостійне виконання покарання у виді штрафу. Крім того, відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 (далі Постанови) передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. Встановлений ст. 70 КК України порядок, згідно з яким суд зобов`язаний призначити покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити покарання за сукупністю злочинів, стосується як основних, так і додаткових покарань.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок місцевого суду не подавали.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

З матеріалів кримінального провадження видно, що умисні дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством за ч. ч. 1, 3 ст. 301 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку діянь відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 301 КК України та ч. 3 ст. 301 КК України і за кожний з цих злочинів суд першої інстанції окремо призначив покарання. Проте, в порушення вимог ч. 1 ст. 70 КК України суд не призначив ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю зазначених злочинів, а лише визначив на підставі ст. 72 КК України самостійне виконання покарання у виді штрафу.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги обґрунтовані, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 418, 426 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Скасувати вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 301 КК України - у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн.;

- за ч. 3 ст. 301 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4