Справа № 199/707/17
Провадження (1-кп/199/228/21)
ВИРОК
іменем України

16.09.2021 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисників: - ОСОБА_4

- ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представників потерпілого: - ОСОБА_7

- ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002981 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого у ДП « Спеціальне конструкторське бюро Інституту геотехнічної механіки ім.М.С.Полякова, не судимого, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_9 , 02.10.2016 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого мешкання за: АДРЕСА_1 , почув шум в квартирі розташованій поверхом вище на 7-му і, а саме у квартирі АДРЕСА_2 , після чого піднявся на 7-ий поверх свого під`їзду, де побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , із квартири де між ними виник словесний конфлікт, та в цей момент, у ОСОБА_9 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , реалізовуючи який, 02.10.2016, приблизно о 20 год. 05 хв., продовжуючи перебувати на 7-му поверсі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , по вказаній адресі, ОСОБА_9 діючи умисно, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_6 , наніс останньому 1 удар своєю лівою рукою стиснутою у кулак в область обличчя з права потерпілого, а саме в область правого ока, потім, ОСОБА_9 не зупиняючись на досягнутому, завдав ще один удар своєю правою рукою стиснутою у кулак, в область тулуба з лівої сторони ОСОБА_6 при цьому останній не втримав рівновагу та з висоти власного зросту впав спиною на бетонне покриття підлоги. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_9 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 4646е від 22.12.2016, заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_6 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії, гіфами, травматичного мідріазу правого ока, синця та забійної рани верхньої повіки правого ока, субкон`юнктивального крововиливу правого ока; перелому задньої стінки правої гайморової пазухи, нижньої стінки правої орбіти, правобічного обмеженого гемосинусу гайморової пазухи, правостороннього етмоідіту. Враховуючи локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від 1-ї механічної дії - відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).

Обвинувачений ОСОБА_9 вину в інкримінованому злочині не визнав, відмовився надавати покази стосовно обставин по суті, на підставі ст.63 Конституції України, однак під час допиту свідків в судових засіданнях вказував на те, що він 02.10.2016 року, у неділю, в період часу інкримінованих йому дій знаходився вдома, нікуди не виходив, у нього в той день були гості.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 за ч.1 ст.122 КК України, незважаючи на невизнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що це було 02.10.2016 року о 20:05 годині, на 7-му поверсі біля його квартири, по АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 мешкає на 6 поверсі, в квартирі 3 кімнати, словесного конфлікту у них не було, він просто висловив погрозу та умисно наніс йому удари, захиститись він не зміг, оскільки у нього були руки зайняті, він вважає, що ОСОБА_9 спланував цей напад та очікував там на нього, він вийшов з ліфту, а ОСОБА_9 вже був між 7 та 8 поверхом, удар був навмисний кулаком в обличчя, після удару у нього був сильний головний біль, запаморочення, удар був сильний, наслідки у нього усі були він першого удару, від другого удару були синці та гематоми, від ударів його кинуло до стіни та по стіні він сповз на підлогу, основні наслідки від удару в обличчя, до цих подій він був здоровий, лікувався я в лікарні на космічній, після ударів ОСОБА_9 побіг до своєї квартири, він прийшов до тями в під`їзді, дружина бачила момент нападу, він не бачив коли дружина вийшла, бо втратив свідомість на декілька хвилин, коли він прийшов до тями, то побачив дружину та товариша, дружина його заспокоювала та допомогла піднятись, потім викликали швидку та поліцію, швидка його забрала, лікар сказав що серйозні пошкодження та потрібно до лікарні, потім приїхала поліція, з АНД РВ, жінка надала свідчення, потім вони пішли до ОСОБА_9 та забрали його до відділку, швидка його спочатку відвезла на космічну лікарню та йому оглядали око, потім відвезли в шосту лікарню там йому зробили рентген, потім знову відвезли до космічної лікарні, де він проходив лікування, у нього зниження зору стало та періодично почалась головна біль, дружина бачила в дверний глазок всі ці події, крім нього та ОСОБА_9 на площадці нікого не було. Зазначає що завданий збиток йому обвинувачений ОСОБА_9 не компенсував, заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 02.10.2016 року, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_6 йшов з магазину додому, коли він йшов до магазину, то тілесних ушкоджень у нього не було, пошкодження у нього були від дій ОСОБА_9 , лікувався він більше 3-ох тижнів, в дверний глазок вона бачила все що відбувалося на площадці, перший удар ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_6 вона бачила в дверний глазок, а другий удар ОСОБА_9 наніс коли вона відкривала двері, вони обидва були до неї боком, ОСОБА_6 був спиною до стіни, а ОСОБА_9 спиною до сходів, лівою рукою в праве око наніс удар ОСОБА_9 , рука була стиснута в кулак, удар був умисний, наслідками удару було те що ОСОБА_6 шатнувся назад, у нього випали пакети, та він почав повільно сповзати вниз по стіні, з боку чоловіка викриків не було, а ОСОБА_9 сказав нецензурною лексикою "ну что, допрыгался" та пішов вниз, вона в цей момент вже бачила не через дверний глазок, інший удар ОСОБА_9 наніс правою рукою в ліву частину груді, чоловік від цього повністю спустився на підлогу, вона закричала в той момент, на цей крик ОСОБА_12 вийшов з квартири, на мій крик ОСОБА_9 нічого не відповів, ОСОБА_12 вийшов з квартири та побачив ОСОБА_9 через перила, потім допомагав їй, свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 , потім вона викликала швидку та поліцію, швидка приїхала раніше, забрали чоловіка, вона залишилась вдома, потім приїхала поліція, було двоє чоловіків, хто саме та з якого відділку вона не знає, вона їм надала пояснення, сказала що це зробив ОСОБА_9 , вони поїхали до лікарні, потім повернулись десь о 00:00 год., працівники поліції зателефонували щоб відкрили двері та пішли до ОСОБА_9 , запросили до відділку, він поїхав з ними;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що 02.10.2016 року, він був у гостях у ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_4 , це було біля 20:00 години, його дружина пішла відкривати двері, бо ОСОБА_6 під`їжджав, а він був на кухні, ОСОБА_11 закричала, а він на її крик вибіг та побачив що ОСОБА_6 сидить на підлозі, та побачив особу яка уходила, побачив його зі спини, як він пізніше дізнався, це був ОСОБА_9 , він був в тапках, в сірій футболці та штанах, чи говорив той щось, не пам`ятає, у ОСОБА_6 був запливше око, він почервонів, чи була кров він не пам`ятає, йому стало відомо, що наніс удари ОСОБА_9 , це йому сказала ОСОБА_11 , а потім і ОСОБА_6 говорив, що це був ОСОБА_9 , бив він за особисту неприязнь, коли приїжджали поліція та швидка його вже не було, вони ОСОБА_6 завели додому під руки, причин говорити неправду у нього немає, вони знайомі з ОСОБА_6 з 2013 року;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що, в даному кримінальному провадженні він приймав участь в якості слідчого, проводив слідчі дії, а саме: допит, слідчий експеримент, допити свідків, пред`явлення підозри, ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ознайомились з матеріалами справи, на той час ОСОБА_9 був згоден з обвинуваченням, він тоді визнавав вину, при допиті обвинуваченого він не пам`ятає чи був прокурор, обвинувальний акт був узгоджений з прокурором та направлявся ним до суду. Зазначає що він також є свідком у кримінальному провадженні відносно прокурора ОСОБА_14 , стосовно вимагання грошей у ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що, йому відомі потерпілий та обвинувачений, він познайомився на досудовому слідстві справи, поступила заява до РВ, він був призначений процесуальним керівником, але він не пам`ятає щодо чого була заява, десь 10 січня 2017 року його слідчий викликав щодо підписання підозри ОСОБА_9 , після розмови з ОСОБА_9 , він йому сказав, що є варіант для нього це вирішити питання з потерпілим, щоб у нього не було претензій, обвинувачений погодився, викликали потерпілого, обвинувачений з потерпілим спілкувались, після розмови ОСОБА_9 сказав, що вони не знайшли спільної мови, тому що ОСОБА_9 не зрозумів що ОСОБА_6 від нього не хоче, він спілкувався з потерпілим, потім чи він, чи слідчий сказав ОСОБА_9 що за 4 чи 5 тис. доларів потерпілий не матиме претензій, потім він сказав що надасть тиждень щоб примиритись, слідчий сказав не затягувати, він сказав слідчому щоб він за цей тиждень слідкував за подіями між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , через тиждень слідчий зателефонував та сказав що примирення не буде, десь 17 січня він приїхав до слідчого там був ОСОБА_9 , він запитав як вирішити я сказав що єдиний варіант це примирення з потерпілим, він йому повідомив, що він буде підписувати підозру, він підписав підозру, тоді ОСОБА_9 відмовився від захисника, він визнав вину, тому під час обрання запобіжного заходу він прихав найлегший, йому обрали підписку про невиїзд, та він сказав слідчому щоб він направляв справу до суду, щодо визнання вини йому не відомі процесуальні документи, обвинувальний акт до суду він направив, йому не відомо що далі було, не відомо тому що було змінено прокурора у цьому провадженні, чому його змінили йому не відомо, потерпілого він вперше побачив приблизно 10 січня 2017 року, як він тоді виглядав він не пам`ятає;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що, він мешкає в одному будинку з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , знає їх обох, зазначає що у ОСОБА_6 був конфлікт з усіма мешканцями, та хтось йому навіть набив око, він бачив ОСОБА_6 до конфлікту з ОСОБА_9 , в останній раз в АТБ, 02.10.2016 року він був на роботі, у ОСОБА_9 в цей день він не був, йому стало відомо про події між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 коли він повертався з роботи, то побачив чи поліції чи сусіди сказали, точно не пам`ятає, також він бачив в період з 06 по 16 жовтня 2016 року потерпілого ОСОБА_6 в магазині АТБ;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що, 02.10.2016 року до них прийшла знайома, ОСОБА_17 та вони з нею та чоловіком пішли в гості до дочки та зятя ОСОБА_9 , звідти вони уїхали з чоловіком близько 22:00 години, подруга раніше пішла, чоловік ОСОБА_16 , вони всі були в квартирі по АДРЕСА_1 , там були ще сваха ОСОБА_18 , дочка ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , ОСОБА_9 також був, вони нічого не святкували просто приїхали в гості, вони так часто збираються родиною, вони були до 22:00 годин приблизно, ніхто не відходив, ОСОБА_17 пішла раніше десь о 20:00-21:00 годині, ОСОБА_9 нікуди не відходив, нічого незвичайного не було, вона в квартиру попала як зателефонувала в домофон, за час її перебування там до обвинуваченого ніхто не приходив. Зазначає що вона періодично відходила курити на балкон, а ОСОБА_9 в цей час залишався в кімнаті, що він робив в цей час вона сказати не може;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що, напевно 02.10.2016, або 01.10.2016 року він був у ОСОБА_9 на квартирі, одна точну дату він назвати не може, пам`ятає тільки те, що наступний день був вихідним і йому потрібно було їхати на ринок, тому це могло бути в суботу, вони обговорювали проблеми сімейні, пили чай, він зайшов через домофон, у квартирі була мати і син ОСОБА_9 , його донька, ОСОБА_9 був із ними, він сидів із ноутбуком, за час коли вони сиділи, то він виходив палити, його донька була у халаті, його мати також у халаті, ОСОБА_17 у джинсах, його дружина також у джинсах, ОСОБА_9 був у футболці і шортах, він був там до 22:00 год., ОСОБА_9 вів себе спокійно, він не виходив із квартири, тільки виходив до туалету і тоді він втрачав його із поля зору, як і тоді, коли він виходив палити на балкон;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що, вона у 2016 році була в гостях у ОСОБА_9 , в квартирі, там ще були ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , вона зайшла через домофон, ще в квартирі були мати, син та дружина ОСОБА_9 , вони пили чай, дивилися документи, та перебували там з 18:00 до 22:00 год., ніхто квартири не покидав, а ОСОБА_9 сидів на креслі, у нього був ноутбук, вони були в домашньому одязі, за цей час ОСОБА_9 виходив до туалету та пропадав з її поля зору, вона також виходила до туалету та в цей момент не бачила ОСОБА_9 , вона пішла з квартири в 21:30 год. Зазначає що точно дату вона назвати не може, можливо це було 02.10.2016 року, а можливо 03.10.2016 року;

- заявою про вчинене кримінальне правопорушення від 02.10.2016 року, від заявника ОСОБА_11 (т.2 а.п.4);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2021 року, проведеного в період часу з 12:55 год. по 13:10 год., проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 (т.2 а.п.18-19);

- висновком судово-медичної експертизи №464е від 22.12.2016 року, відповідно до якої, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, контузії, гіфами, травматичного мідріазу правого ока, синця та забійної рани верхньої повіки правого ока, субкон`юнктивального крововиливу правого ока; перелому задньої стінки правої гайморової пазухи, нижньої стінки правої орбіти, правобічного обмеженого гемосинусу гайморової пазухи, правостороннього етмоідіту, та враховуючи локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від 1-ї механічної дії - відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) (т.2 а.п.22-25);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.12.2016 р., проведеного в період часу з 13:15 по 13:30 год., за участю свідка ОСОБА_11 (т.2 а.п.26-27);

- висновком судово-медичної експертизи №4648е від 22.12.2016 року, відповідно до якої, тілесні ушкодження, виявленні у ОСОБА_6 , не суперечать локалізації, характеру та механізму на які вказувала свідок ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту за її участі від 22.12.2016 року (т.2 а.п.31-32);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання, від 12.12.2017 року, проведеного в період часу з 14:10 по 15:00 год., відповідно до якого, свідок ОСОБА_12 впізнає особу під номером 3 ОСОБА_9 (т.2 а.п.72-80);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.01.2018 року, проведеного в період часу з 19:18 по 19:45 год., за участю захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_23 , судово-медичного експерта ОСОБА_24 (т.2 а.п.102-107);
- додатковим висновком судово-медичної експертизи №446е від 12.02.2018 року, відповідно до якої, були підтверджені виявлені у ОСОБА_6 відповідні тілесні ушкодження, та які не суперечать протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 (т.2 а.п.111-115).

Даючи оцінку наведеним доказам і встановленим обставинам, провина обвинуваченого ОСОБА_9 , незважаючи на невизнання ним своєї провини, повністю підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, давав чіткі та послідовні покази під час допиту у судовому засіданні, підтвердив нанесення йому тілесних ушкоджень саме обвинуваченим ОСОБА_9 ; показаннями свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були очевидцями події, свідок ОСОБА_11 підтвердила нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 саме ОСОБА_9 ; показаннями свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які пояснили що вони були слідчим та процесуальним керівником відповідно, зазначили про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, то що всі слідчі дії відбувалися в рамках закону та з дотриманням норм КПК України; висновком судово-медичної експертизи №464е від 22.12.2016 року, відповідно до якої, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, контузії, гіфами, травматичного мідріазу правого ока, синця та забійної рани верхньої повіки правого ока, субкон`юнктивального крововиливу правого ока; перелому задньої стінки правої гайморової пазухи, нижньої стінки правої орбіти, правобічного обмеженого гемосинусу гайморової пазухи, правостороннього етмоідіту, та враховуючи локалізацію виявлених у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися не менш як від 1-ї механічної дії - відносяться за своїм характером до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день); іншими доказами у своїй сукупності. Суд критично відноситься до показів свідка ОСОБА_15 , в частині того, що останній міг бачити потерпілого ОСОБА_6 02.10.2016 року в магазині «АТБ» з синяком в області ока, оскільки зазначені покази спростовуються показами свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілого ОСОБА_6 , які вказують на те, що потерпілий ОСОБА_6 , до подій з нанесенням йому тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , жодних тілесних ушкоджень не мав.

Суд критично відноситься також і до показів свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , оскільки останні не можуть з впевненістю стверджу-вати, що коли вони були в гостях у ОСОБА_9 , останній не міг відлучитися з квартири, оскільки вони періодично втрачали з поля зору один одного, коли виходили палити, справляти потреби. Свідок ОСОБА_17 , не змогла чітко вказати на дату, коли вона була в гостях у ОСОБА_9 , зазначила що можливо це було 02.10.2016 р. а можливо 03.10.2016 р. Свідок ОСОБА_16 , вказав що він був у гостях у ОСОБА_9 02.10.2016 р., а можливо і 01.10.2016 р., стверджував, що наступний день він із дружиною збирався їхати на ринок, тобто наступний день був вихідним, тому відповідно в гостях вони могли були 01.10.2016 р., у суботу, а події викладені в обвинувальному акті відбувалися 02.10.2016 року, що є неділею.

Що стосується повноти дослідження доказів по кримінальному провадженні, то судом були дослідженні в повному обсязі матеріали кримінального провадження, допитано потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, вирішувались клопотання сторони захисту та обвинувачення, зокрема, 26.03.2021 обвинуваченим ОСОБА_9 через канцелярію суду було подано письмове клопотання про проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_25 , захисника ОСОБА_4 ; 26.03.2021 року захисником ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 через канцелярію суду було подано письмове клопотання про витребування доказів; 26.03.2021 року захисником ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 через канцелярію суду було подано письмове клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 ; 09.04.2021 року захисником ОСОБА_4 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 через канцелярію суду було подано письмове клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів; 21.04.2021 року обвинуваченим ОСОБА_9 через канцелярію суду було подано письмове клопотання про застосування недозволених методів під час досудового слідства відносно нього.16.08.2021 року обвинувачений ОСОБА_9 , в судовому засіданні відмовився від заявлених ним та захисником ОСОБА_4 письмових клопотань, просив їх не задовольняти, розглянути це питання у відсутності захисника ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , що було підтримано захисником ОСОБА_5 .

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 , в частині того, що ОСОБА_26 , під час стадії досудового розгляду кримінального провадження не мала законних підстав підписувати постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні, то зазначені доводи спростовуються відповіддю начальника ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, від 27.08.2021 р. (т.3 а.п.154).

Доводи сторони захисту про процесуальні порушення, фальсифікацію матеріалів, недопустимість окремих доказів, суд вважає надуманими, і такими, що не відповідають дійсності.

Наведені докази суд вважає належними, допустимими і достатніми.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішенням «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_9 в пред`явленому обвинуваченні «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_9 , що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, за ч.1 ст.122 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ), який було уточнено, згідно заяви про збільшення позовних вимог від 24.05.2021 року, про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. та матеріальної шкоди у розмірі 5877,76 грн., заподіяної в результаті злочину на загальну суму 155 877 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 76 коп. (т.1 а.п.60-63, т.3 а.п.100-102). Потерпілий ОСОБА_6 , він же цивільний позивач, підтримав свої вимоги, викладені в позовній заяві.

Представники потерпілого, вони представники цивільного позивача, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_9 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 не визнав, просив його виправдати.

Захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_27 просили виправдати обвинуваченого і відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов, з урахуванням заявлених уточнень, згідно його заяви, суд враховує і вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, пом`якшуючі покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.

ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що судом згідно ст.66 КК України враховується як пом`якшуюча покарання обставина, свою провину не визнав, у вчиненому не розкаявся, вчинив умисний нетяжкий злочин, раніше не судимий; на обліку у лікаря - психіатра і нарколога не перебуває, характеризується задовільно, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання, з урахуванням позиції потерпілого, у виді позбавлення волі. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Однак, оскільки є письмова заява ОСОБА_9 про звільнення його від покарання на підставі закону України «Про амністію», судом враховується, що 07 вересня 2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року (т.3 а.п.78-79).

Відповідно п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав та на день набрання чинності цим законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 є батьком малолітнього сина неповнолітнього сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.п.80), відносно якого він не позбавлений батьківських прав. Кримінальне правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, - за частиною 1 статті 122 КК України, відноситься до умисних кримінальних правопорушень, нетяжкого та яке ОСОБА_9 скоїв до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

За таких обставин, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_9 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

На підставі п.«В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного цим вироком покарання у зв`язку з амністією.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину задовольнити. Стягнути з ОСОБА_9 ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у сумі 5877 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 76 коп., та моральної шкоди у сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. заподіяної в результаті злочину, всього на загальну суму 155 877 (сто п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сімдесят сім) грн. 76 коп.

На вирок суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги, протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, потерпілому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1