"04" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Так, під час досудового розслідування встановлено, що управлінням протидії кіберзлочинам в Харківській області ДК НПУ в ході проведення слідчих (розшукових) дій на підставі наданого їм доручення, отримано інформацію, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який володіє знаннями в сфері ІТ-технологій та досвідом програмування, розробив застосунок для мобільних телефонів, який зовні схожий на офіційний мобільний застосунок "ДІЯ" - сервіс з надання державних послуг он-лайн (розробник Міністерство цифрової трансформації України), який мав розповсюджуватись через telegram-канал та telegram-бот, в тому числі із можливістю відобразити в ньому хибну інформацію про проходження користувачем вакцинації на території України.
02.11.2021 на підставі ухвали Київського районного суду міста Харкова проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та в подальшому вилучено зазначене в клопотанні майно.
Зважаючи на вищевикладене, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що виявлені та вилучені в ході обшуку вищезазначені предмети та документи можуть містити інформацію яка матиме значення для досудового розслідування. У зв`язку з чим, необхідно накласти арешт на вищевказане вилучене майно.
У судове засідання прокурор ОСОБА_5 не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, надав до суду заяву, в якій він просить розглянути клопотання за його відсутності, клопотання підтримав, та просив про його задоволення.
Неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлений судом у встановленому законом порядку, надав до суду спільну заяву зі своїм законним представником ОСОБА_6 , в якій просять розгляд клопотання провести за їх відсутності, та проти його задоволення не заперечують.
02.11.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харків було проведено обшук, та вилучене майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі, кошти та документи є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, що не позбавляє в подальшому власників майна звернутись у порядку встановленому КПК України з клопотанням про скасування арешту на майно.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних
прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Визначити місцем зберігання арештованого майна: речей та предметів камеру схову СУ ГУ НП в Харківській області.
Визначити місцем зберігання арештованого майна: грошових коштів - відповідно до «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 в банківській установі, з якою ГУНП в Харківській області укладено відповідний договір зберігання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1