Єдиний унікальний номер 243/3289/21
Провадження №1-кп/243/245/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду клопотання прокурора, що заявлено в межах кримінального провадження, внесеного 26.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000062, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження в даному провадженні, на обґрунтування якого зазначив, що обвинувачений, якому винесено повідомлення про підозру, під час досудового розслідування оголошений в міжнародний розшук, що, на думку прокурора, враховуючи приписи ч. 3 ст. 323 КПК України, є підставою для призначення судом спеціального судового провадження.

Захисник адвокат ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, зазначив, що правова позиція захисника щодо винуватості або відсутності вини обвинуваченого з останнім не узгоджена, оскільки він жодного разу не спілкувався з обвинуваченим, процесуальні документи захисник отримував, але місцезнаходження обвинуваченого та його позицію по справі захисник не знає, вважав неможливим розгляд кримінального провадження без обвинуваченого.

Заслухавши доводи прокурора та думку захисника, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, в тому числі додані прокурором до клопотання документи, суд зазначає таке.

Так, відповідно до вимог розділу ІV КПК України участь обвинуваченого під час судового засідання та судового розгляду є обов`язковою, що відповідає гарантіям, закріпленим міжнародними нормативно-правовими актами в сфері захисту прав людини. Зокрема, приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. гарантовані засоби процесуального захисту, істотним елементом якого є право обвинувачуваного захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд.

За змістом ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч. 1 ст. 258-3 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Відповідно до абз. 2 ч. 3 згаданої статті за наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого

За змістом п. 20-1 перехідних положень КПК України тимчасово, але не пізніше дня початку діяльності Державного бюро розслідувань (опублікування у газеті "Урядовий кур`єр" відповідного повідомлення його керівником), судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема за ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук, чи який понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні дані, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Суд відмічає, що наведені приписи кримінального процесуального законодавства повинні застосовуватись з урахуванням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року та є міжнародним договором, а також практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд).

Приписами ст. 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Приписами ч. 2 ст. 1 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати кримінальне провадження за процедурою іn absentia. Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійсненне відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа «Сейдовіч проти Італії»). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів (справа «Т. проти Італії») або від співробітників засобів масової інформації (справа «Шомоді проти Італії»), є необґрунтованими.

Так, за змістом рішення ЄСПЛ у справі «Сейдович проти Італії» в разі відсутності даних про інформування в достатній мірі особи про притягнення її до кримінальної відповідальності та про пред`явлені йому обвинувачення, неможна робити висновок, що він намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання. Така ситуація може мати місце, зокрема, коли обвинувачений публічно або в письмовій формі заявляє про те, що не має наміру реагувати на повістку про явку до суду, яка була отримана не від властей, а з інших джерел, або, коли обвинуваченому вдалося уникнути арешту.

У справі «Колоцца проти Італії» ЄСПЛ зауважив, що гарантії, які містяться у статті 6 п. 3 Конвенції, є складовими елементами серед інших загального поняття «справедливий розгляд у суді» (див. рішення у справі «Годди проти Італії» від 9 квітня 1984 р. Серія А, т. 76, с. 11, п. 28). Це право необхідно поєднувати, шляхом пошуку «розумного співвідношення», з суспільним інтересом і, зокрема, з інтересами відправлення правосуддя. На аргумент Уряду про те, що неможливість проведення судового засідання у разі неявки сторони здатна паралізувати розгляд кримінальних справ, оскільки, наприклад, з часом може закінчитися термін давності кримінального переслідування, Суд зазначив, що ніщо не виправдовує в очах Суду повну і непоправну втрату права на участь у судових слуханнях.

Значущим у розумінні практики ЄСПЛ видається знаходження компромісу між санкціями, що вводяться законодавцем щодо підсудного, який не з`явився до суду, і його процесуальними правами, що гарантують справедливість судового розгляду Європейський суд у подібних справах окремо досліджує як заходи, що були вжиті владою для запобігання відмов від присутності на слуханнях справи, так і в цілому наявність у влади можливості вживати будь-які заходи. Крім того, підсудний, що не з`явився до зали судового засідання, ні за яких обставин не може бути позбавлений права на захист за посередництвом обраного ним захисника. При цьому Суд зазначає, що у будь-якому разі, до яких би заходів не вдавалася влада для забезпечення належної явки підсудного, вона не вправі застосовувати несумірні засоби для досягнення зазначеної мети.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За правилами ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Суд зауважує, що в даному кримінальному провадженні серед наданих стороною обвинувачення на підтвердження заявленого клопотання матеріалів, відсутні беззаперечні (недвозначні) докази, що підтверджують факт інформування ОСОБА_5 про притягнення його до кримінальної відповідальності, а саме, про те що, останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України за наданням стороною обвинувачення будь-яких даних, які підтверджують факт вручення письмового повідомлення про підозру або дійсного ознайомлення з його змістом, а також доказів, з яких можна зробити висновок, що обвинувачений намагався ухилитися від суду чи недвозначно відмовився від свого права прибути в судове засідання.

Крім того, в судовому засіданні захисник обвинуваченого, який здійснює захист останнього за призначенням, зазначив, що не бачив обвинуваченого жодного разу та узгодити з ним процесуальну позицію по справі змоги не мав.

До загальних засад кримінального провадження, зокрема, відносяться: законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань. При цьому зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у ст. 7 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

У справі «Годди проти Італії», в рамках якого встановлено не повідомлення обраного підсудним захисника про судовий розгляд та не з`ясування в достатньому обсязі про причини неявки обвинуваченого, Європейським Судом була сформульована наступна позиція: факт неявки підсудного в судове засідання, а також відсутність повідомлення його захисника вимагають від суду прояви активності в цілях досягнення належної реалізації процесуальних прав зацікавленої особи. Отже, суд повинен за власною ініціативою призупинити розгляд справи через необхідність з`ясування причин неявки сторін.

Враховуючи норми міжнародного законодавства в сфері захисту прав людини та наведену практику Європейського Суду, яка є частиною національного законодавства, існують обґрунтовані підстави вважати, що здійснення спеціального судового провадження на даній стадії може призвести до порушення ст. 6 Конвенції, оскільки обвинувачений позбавлений права захищати себе особисто чи скористатися правовою допомогою захисника, обраного ним особисто, допитувати свідків, що показують проти нього, або мати право на те, щоб ці свідки були допитані, надавати суду докази в обґрунтування своєї правової позиції та користуватися безкоштовною допомогою перекладача, якщо він не розуміє мови, що використовується в суді, або не говорить на цій мові.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження необхідно відмовити та оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , зупинивши провадження у кримінальному провадженні № 0000062 від 22.02.2021.

Крім цього, прокурором заявлене клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання зазначив, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 переховується від суду, може незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Зазначені ризики мотивує тим, що в судові засідання ОСОБА_5 не з`являється, будучи належним чином повідомлений, шляхом опублікування у засобах масової інформації загально державної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» повістки про виклик в судове засідання до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, про причини неявки суд не повідомив. Також, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Крім цього, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть запобігти зазначеним ризикам. Незастосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, унеможливлюють запобігання вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора заперечував, вважав неможливим розгляд клопотання у відсутності обвинуваченого.

Суд, заслухавши заявлене клопотання прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, - приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

26.03.2021 складено обвинувальний акт, але вручити його ОСОБА_5 не виявилося можливим у зв`язку з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності. Обвинувальний акт вручено відповідно до вимог ст. 293, 297-1 КПК України у порядок передбачений для вручення повідомлень.

Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, головуючий колегії судів на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинувачених до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо них запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування.

За наявними даними ОСОБА_5 є громадянином України, обвинувачується у вчиненні вказаних злочинів на тимчасово окупованій території України та там перебуває. З наданих суду матеріалів достовірно втсновоено, що обвинувчений перебуває на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, є ризик, передбачений п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України: обвинувачений переховується від суду, може незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити кримінальне правопорушення, а також враховуючи обставини в їх сукупності, передбачені ст.178 КПК України, що дає достатні підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю за можливе обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 193, 323, 335, 372, п. 20-1 розділу ХІ КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0000062 від 22.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Оголосити розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Організацію виконання розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 . доручити прокурору відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях щодо злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях у Донецькій області та в умовах збройного конфлікту Донецької обласної прокуратури, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000062 від 22.02.2021 року.

Зупинити судове провадження у цьому кримінальному провадженні

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України - задовольнити.

Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 , уродженця м. Шахтарськ Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання обвинуваченого і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження доставити обвинуваченого до суду для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Донецького апеляційного суду обвинуваченим протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали, а іншими учасниками судового розгляду в той же строк з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1