У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

23.02.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючої, судді - ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4
та його захисника - ОСОБА_5 ,
під час відкритого судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою закінчується 12.03.2022, а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, раніше був судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, однак на шлях виправлення не став, під час іспитового строку, наданого судом, знову вчинив такий же злочин, не має законних засобів для існування, перебував у розшуку більше 5 років, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він знову вчинить нові злочини та буде переховуватися від суду. Крім того ОСОБА_4 неодружений, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, переховувався від органів досудового розслідування та суду, а тому з урахуванням тяжкості вчинених ним злочинів, є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений буде надалі переховуватися від суду. Відтак жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, зазначених вище.
Захисник ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання та продовження терміну перебування ОСОБА_4 під вартою, оскільки останній перебуває під вартою уже більше 7 місяців, у нього є цивільна дружина, діти, постійне зареєстроване місце проживання, тобто наявні міцні соціальні зв`язки. Просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт з забороною залишати місце реєстрації з 22.00 до 06.00 год., а у випадку відмови в задоволенні такого клопотання просить зменшити суму застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки визначений ухвалою розмір застави є непомірним для ОСОБА_4 .. Обвинувачений в судовому засіданні підтримує думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження утримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу суд бере до уваги те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості та тяжкого в редакції КК України станом на момент вчинення злочинів, має непогашену судимість за вчинення аналогічного корисливого злочину, не має зареєстрованого шлюбу, самовільно залишив зареєстроване місце проживання, знаючи про обмеження, встановлені відносно нього при обранні раніше застосованого запобіжного заходу, що підтверджує відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та можливість вчинення ним нових злочинів, ухилявся від явки в суд, за що був оголошений в розшук ухвалою суду, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вищевказані обставини дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: продовжити вчинення кримінальних правопорушень та ухилитися від суду.

Суд враховує заперечення захисника обвинуваченого, проте такі є непереконливими, ОСОБА_4 більше чотирьох років перебував у розшуку, а відтак суд не має підстав стверджувати, що він більше не буде переховуватися від суду.

Таким чином, ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу, а, отже, не суперечитиме вимогам ст.5 Конвенції та практиці ЄСПЛ.

Із цих підстав суд приходить до переконання, що застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, не зможе створити тих умов, за яких у ОСОБА_4 буде відсутня можливість ухилитися від явки до суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Не знаходить суд і підстав для зміни розміру застави, така була визначена із дотриманням вимог ст.182 КПК України, при її визначенні суд не вправі враховувати лише визначені в статті межі і майновий стан обвинуваченого, а повинен враховувати також обставини кримінальних правопорушень, сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України, які на думку суду є суттєвими.

Враховуючи викладене, керуючись ст.331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 , жителю АДРЕСА_2 , терміном на 60 днів, тобто до 23 квітня 2022 року включно на умовах, визначених в ухвалі Городоцького районного суду Львівської області від 05.08.2021 в частині визначення розміру застави та виконання обов`язків, відповідно.
В судовому засіданні оголосити перерву до 14.30 год. 17.03.2022, про що повідомити учасників судового розгляду, викликати в судове засідання свідків та потерплий ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1