справа № 208/184/22
№ провадження 1-кс/208/103/22
УХВАЛА
Іменем України

03 лютого 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Каріни Зікрач від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 24.12.2020 року за ч. 1 ст. 129 КК України, -
встановив:
17.01.2022 року в провадження слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_1 надійшла означена скарга потерпілого ОСОБА_3 , згідно якої, прохає скасувати постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 24.12.2020 року за ч. 1 ст. 129 КК України та зобов`язати виконати ряд слідчих дій. Ухвалою слідчого судді від 17.01.2022 року за вказаною скаргою відкрито провадження.

Скарга вмотивована тим, що дізнавачем СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження, при цьому копію постанови йому направлено не було. Про існування даної постанови він дізнався, коли знайшов у своєму під`їзді конверт, який був розкритий та містив в собі лише повідомлення про закриття справи на 1 аркуші, проте самої постанови у конверті не було.
В судовому засіданні заявник зазначив, що дізнавачем належним чином не надана правова оцінка та не проведені всі слідчі дії в кримінальному провадженні за його заявою. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Дізнавач СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 суду пояснила, що всі заяви, клопотання, які надходили від ОСОБА_3 , були розглянуті, а відповіді на них були передані до канцелярії РУП для відправки Горбаню. Також дізнавач надала довідку, в якій викладено всі процесуальні дії, які були проведені у даному кримінальному провадженні. Стосовно того, що вона не відповідає на дзвінки ОСОБА_3 , зазначила, що це її особистий телефон, тому вона не зобов`язана відповідати на дзвінки, які надходять на її телефон. На службовий телефон Горбань не дзвонив. До того ж, в той час як він телефонував, вона перебувала у відпустці.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000368 від 24.12.2020 року за ч. 1 ст. 129 КК України, закрите постановою слідчого від 30.12.2021 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що висновок дізнавача про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення ґрунтується на тому, що встановити обставини кримінального правопорушення та зібрати докази, необхідні для повідомлення про підозру у вчинені даного кримінального правопорушення немає можливості.

Слідчий суддя вважає, що з таким висновком дізнавача погодитись не можна, оскаржувана постанова від 30.12.2021 року взагалі не містить процесуального аналізу, який ґрунтується на належних та допустимих доказах, щодо викладених у заяві про кримінальне правопорушення обставин та мотивів, з яких дізнавач дійшов висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення. Посилання на те, що не можливо встановити місцезнаходження свідків, не може слугувати підставою для закриття провадження, оскільки для з`ясування істини у кримінальному провадженні необхідно провести певні слідчі дії, передбачені главою 20 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування зобов`язані детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діянні особи складу злочину, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних права є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю.

Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (Рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (Рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (Рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України), однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях. Керуючись викладеним та ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

постановив:
Скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову дізнавача сектору дізнання Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області Каріни Зікрач від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 24.12.2020 року за ч. 1 ст. 129 КК України, - задовольнити частково.

Постанову дізнавача СД Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 30.12.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000368 від 24.12.2020 року за ч. 1 ст. 129 КК України - скасувати.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1