ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6403/21
провадження № 1-кп/753/1225/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 000397, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожанка

Фастівського району Київської області, який працює в

Національному банку України на посаді головного

економіста, з вищою освітою, одруженого, має на

утриманні трьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований

та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 06 лютого 2021 року, діючи умисно, з метою завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця, і розуміючи, що чинить протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення до органу досудового розслідування, про те, що 06 лютого 2021 року приблизно о 15 год. 17 хв. за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 1Б, виявив незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, достовірно знаючи, що злочин, передбачений ст. 289 КК України, стосовно нього не вчинявся звернувся з заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

Вказане звернення було зареєстровано до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення за № 7520.

За результатами проведення першочергових слідчих дій було встановлено, що зазначений злочин стосовно ОСОБА_5 фактично не вчинявся.

За такого формулювання ОСОБА_5 було висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України.

ІІ. Позиції учасників судового провадження
У судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та призначити покарання у виді виправних робіт із відрахуванням з заробітку 15% у дохід держави.

Обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив повністю, захисник просила про виправдання ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

ІІІ. Докази у провадженні, надані стороною обвинувачення

Законодавець не вимагає від суду викладати докази у певній послідовності, тому вони будуть проаналізовані майже у тому порядку, як були досліджені під час судового розгляду.

Допит обвинуваченого та свідків
3.1 Обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив та надав суду наступі показання.

Купівля цього автомобіля для його сім`ї була дуже очікуваною подією, оскільки він виховує двох малолітніх дітей, також має батьків похилого віку, які часто хворіють та до котрих він постійно має їздити.

Достатніх грошей у нього не було, тому замовили автомобіль зі Штатів, бо так дешевше. Після проплатили кошти й чекали автомобіль, у цей період його дружина втратила роботу і на сьогоднішній день залишається безробітною. Також, коли чекали цей автомобіль, у грудні місяці 2020 року через соціальні мережі, побачили повідомлення, що у місті Києві було викрадено 14 автомобілів такої ж марки як у нього.

Отже, коли отримали автомобіль, то вирішили встановити, як йому здавалося, тоді найкращу сигналізацію, яка дає можливість відслідковувати автомобіль в реальному часі і бачити що з ним робиться.

Після встановлення цієї сигналізації пройшов деякий час, близько місяця, і в цей день, коли він їздив по своїм справам, поставив автомобіль на стоянку, прийшов додому, і йому надійшли повідомлення на мобільний телефон, що автомобіль знятий з сигналізації, двигун заведений і рухається по карті.
У той момент йому здавалося, що весь світ перевернувся, тому що фактично усі кошти були витрачені на купівлю цього автомобіля, дружина без роботи і можна сказати, що життя зупинилось, все як в тумані тоді було і одразу зателефонував прямо з квартири в поліцію, постукав до сусіда і просив його допомоги, щоб він його підвіз.

Вже коли приїхали на стоянку, то виявилось, що автомобіль там знаходиться, але був такий стан, що він не розумів взагалі, що діється і побачивши ще таку кількість працівників поліції, яку він бачив фактично тільки в кіно, тому що він ніколи в житті не дзвонив в поліцію, не знав як вести себе.

Але побачивши його стан, працівники поліції почали погрожувати йому, що він взагалі не адекватний, що його треба відправити в психлікарню, відібрати дітей і так далі, тому що тоді він не хотів жодні документи підписувати.

Але йому сказали, що це дуже серйозна була заява про викрадення автомобіля, тому треба це оформити формально. Він питав у працівників поліції, що йому буде за це, вони сказали, що заплатить штраф, тому погодився і підписав фактично.

Відповідаючи на питання прокурора повідомив, що того дня прибув додому біля третьої години, й коли був вдома, десь через півгодини почали приходити поідомлення. Поліцію викликав з квартири, після чого з сусідом ОСОБА_9 на його автомобілі поїхали на стоянку, приїхавши на паркінг поліцію ще не бачив, заїхали на другий поверх із його сусідом, й бачили, що автомобіль на місці. Надалі, коли ОСОБА_9 поїхав додому, а він йшов до входу в паркінг, то побачив поліцію. Повторно в поліцію не телефонував, але працівник поліції його набрав, щоб спитати, де він, й він підійшов до них. Надалі він з працівниками поліції пішли до його автомобіля, у нього тоді був шоковий стан, його всього трусило, він взагалі не пам`ятав фактично, що тоді відбувалось. Він працівникам поліції повідомив, що спрацювала сигналізація, показував телефон, за яким автомобіль все ще рухався, двигун заведений. Не пам`ятає, щоб розказував поліції про переслідувачів, мав шоковий стан і хотів, щоб його залишили в спокої. Працівники поліції оглядали камери. При цьому, коли він розмовляв з працівниками поліції його всього трусило, вони йому говорили, що він психічно хворий, телефонували його дружині з питанням чи може вона підтвердити, що керував авто у стані сп`яніння. Після того як поставив автомобіль, то дозволив собі випити вдома бокал пива, більше дозволити собі не може, тому що має малолітніх дітей. Підпис на протоколі його, але перед тим як його ставити йому роз`яснили, що таким чином треба лише оформити подію та їх виїзд. Звичайно повідомляв працівникам поліції, що автомобіль не викрадали, оскільки вони всі перебували з ним на другому поверсі й розмова відбувалась біля автомобіля. Не заперечував, що підписав протокол, але йому повідомили, що це лише формальність.

Відповідаючи на питання захисника повідомив, що зателефонував в поліцію, оскільки йому на телефон надійшло повідомлення, що автомобіль знятий з сигналізації, двигун заведений і він рухається по карті поліції так і повідомляв. Свідку ОСОБА_9 також показував свій телефон і мобільний додаток. Працівники поліції після того, як звинуватили, що треба помістити в психіатричну лікарню, телефонували дружині, що він начебто п`яний їздить за кермом і тому подібне, сказали, що його повідомлення про викрадення автомобіля це дуже серйозне повідомлення і його треба якось оформити і сказали, що це треба писати протокол. Він питав, що йому тоді буде, на що відповіли, що заплатить штраф і на цьому все закінчиться. Тому погодився, одразу так і думав, навіть, коли ці документи надійшли до слідчого, він до адвоката не звертався. Але надалі слідчий Слюсар о пів восьмої години вечора, коли він був з дітьми один, сказав, що треба підійти на розмову. Слідчий підійшов до його будинку і просив вийти буквально на одну хвилину, а надалі вручив йому підозру у кафе і тоді тільки звернувся до послуг адвоката. 06 лютого 2021 року на момент прийняття заяви протоколом працівникам поліції було відомо, що автомобіль на паркінгу, бо вони там були. Він не пам`ятає чи надавали йому на підпис добровільну згоду на проведення огляду автомобіля і коли, до складання протоколу чи після. Працівники поліції не повідомляли, що у подальшому протокол огляду місця події яким фактично оглянуто було автомобіль, буде використано в кримінальному провадженні проти нього, бо взагалі не говорили, що в нього може бути кримінальне провадження. Працівники поліції не повідомляли, що не уповноважені оглядати автомобіль. Перед зробленим відеозаписом щодо відбирання пояснень працівники поліції не роз`яснювали йому жодних прав, зокрема і право на відмову від дачі показань та право на захист. Він взагалі не знав як себе поводити з працівниками поліції, тому що фактично за все життя він не порушив жодного закону, навіть не порушував Правила дорожнього руху.

Щодо обставин вручення підозри, то відбувалось це так: йому зателефонував слідчий ОСОБА_10 на мобільний телефон, чи в п`ятницю чи в суботу, він не пам`ятає вже, і сказав, що треба переговорити і зустрітися. Він відповів, що зараз знаходиться сам з малолітніми дітьми, дружина в лікаря і він не може їх залишити у двох, тому що їм по 4 та 9 років, але повідомили, що це взагалі не надовго, треба переговорити, вирішити питання, буквально одна хвилина і все. Тоді він погодився, попросив зачекати, але коли зустрівся із слідчим, то останній почав вручати йому підозру, хотів вийти. Підозру вручали в кафе, в його будинку, підбігли хлопці якісь, не в формі, і перегородили йому дорогу, сказали, що вони не випустять його звідти, він сказав, що не буде нічого підписувати, вони почали знімати все на відеокамеру, казали, що він відмовляється і так далі, але він зрозумів, що виходу ніякого немає і підписав, фактично вони його тримали десь пів години і його діти були одні в квартирі.

На момент дзвінка на 102 у нього не було умислу повідомляти завідомо неправдиве повідомлення про викрадення автомобіля, оскільки прийшло повідомлення, бачив, що його автомобіль рухається і побачивши такі повідомлення в соцмережах скільки було викрадено такої марки автомобілів, тому був просто у цьому впевнений.

З приводу цієї ситуації звертався спочатку на фірму, де встановлювали цю сигналізацію, однак там не допомогли і надали контакти фірми розробника цієї сигналізації, вона в Росії. Надалі написав звернення на фірму, відповіли на електронну пошту, що це було сповіщення із запізненням, передавались попередні події щодо руху автомобілі. Того дня відбувся збій програми.

На питання головуючого уточнив, що того дня такий збій у програмі відбувся вперше з моменту встановлення програми, поліції показував додаток із зображенням автомобіля, що продовжував рухатись. У додатку видно як автомобіль рухається у режимі реального часу за картою і він це показував працівникам поліції, яких було багато, всім показував. Одразу як приїхала поліція, то вони бачили, що автомобіль стоїть на парковці, не був викрадений, але прийняття заяви про вчинене правопорушення розпочали набагато пізніше, приблизно о 17 годині, було темно вже, працівники поліції під час оформлення перебували і в його автомобілі також, бо було холодно.

3.2 Під час допиту свідка ОСОБА_11 , останній повідомив суду, що 06 лютого 2021 року він був у слідчо-оперативній групі, тобто був на добовому чергуванні у складі групи № 1, йому було повідомлено з чергової частини про те, що було незаконне заволодіння транспортним засобом, та викликають слідчо-оперативну групу на місце вчинення злочину. Прибувши за адресою Драгоманова 1-Б, вони побачили громадянина ОСОБА_5 , який повідомив йому, їм, слідчо-оперативній групі, про те, що його транспортним засобом незаконно заволоділи декілька осіб, а саме назвав двоє осіб, яка ситуація і що він розповідав, що був по своїх справах в Київській області, приїхав додому, поставив машину на криту паркову, що за вулицею Драгоманова 1-Б, або 3- або чотириповерхова паркова, та пішов додому. Потім, коли прийшов додому, через декілька хвилин до нього на телефон приходить повідомлення про те, що двигун його автомобіля завівся та його транспортний засіб прямує по Харківському шосе у бік міста Бориспіль. Після чого вони повідомили про це чергову частину, керівництво повідомили, з`їхалась частина керівництва Дарницького управління поліції, також була викликана група міста, були викликані кінологи, була викликана лабораторія, для того, щоб повністю був проведений огляд місця події. Під час розмови він повідомив, що коли йому прийшло повідомлення на телефон, він вибіг з квартири та побачив свого сусіда по поверху та попросив його поїхати до місця, щоб перехопити свій транспортний засіб. Чомусь, вже потім, коли він почав обдумувати цю ситуацію, чомусь він не поїхав по Харківському шосе в бік міста Бориспіль, де показує на карті його автомобіль, а він чомусь поїхав до парковки, де раніше поставив свій автомобіль. Також він сказав їм, що коли він під`їжав до парковки, коли звернув на вулицю Драгоманова, він побачив як його автомобіль виїжджає з парковки, повертає у бік вулиці Анни Ахматової, вони наздоганяють цей автомобіль, перекривають йому рух, блокують, з його автомобіля вибігають двоє осіб одягнені в чорну куртку і чорні штани, та вони убігають по вулиці Драгоманова 2. Вони почали брати пояснення від нього, почали оглядати місце події, оперативні працівники, оглядали камери відеоспостереження, і приблизно мабуть 2-3 години якщо не більше огляд місця події проводився. Приблизно через 3 години, до них підходив уповноважений ОСОБА_12 , він був на той час відповідальним по управлінню, та повідомив про те, що ОСОБА_13 сказав не правду, що трапилось з автомобілем, чи виїжав чи не виїжав, по камерам видно як машина заїжджає, виходить ОСОБА_13 , після чого не бачимо як машина виїжджає, тобто було оглянуто майже кожну секунду цієї події. Після чого ОСОБА_13 повідомив, що так, дійсно, машина нікуди не виїжджала, що вона стояла як він її припаркував на другому поверсі, так вона і стояла, ні на сантиметр вона не від`їжджала, ніхто цим транспортним засобом не заволодів. Після чого він склав рапорт щодо цієї події.

Відповідаючи на питання прокурора свідок повідомив, що після того як було написано заяву про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_13 було повідомлено про дачу завідомо неправдивих показань. Після цього, вже після мабуть трьох годин він все ж таки повідомив про те, що його транспортним засобом ніхто не заволодівав. Вони приїхали приблизно десь о 15 годині, приблизно о 15:20 прийшло повідомлення, вони приїхали хвилин мабуть за 5-7, заява була написана приблизно через хвилин 15-20 після того як вони приїхали на місце події. Проводився огляд місці події, також здійснювались пошуки відеокамер.

Відповідаючи на питання захисника, свідок повідомив, що заяву про вчинення правопорушення отримував не він, побачив її наприкінці, коли отримав всі матеріали. У Осадчого відбирали усні пояснення щодо ситуації, яка склалась, права роз`яснювались, але це підтвердити неможливо. Осадчий неодноразово показував свій телефон, показував його програму на мобільному телефоні і навіть під час розмови декілька разів ця програма спрацьовувала і показувала, що транспорт завівся та їде. Він показував, що ось, бачите, вона, мабуть, зависла ця програма. З приводу того, що він обдумував куди мав їхати одразу ОСОБА_13 як отримав таке повідомлення на свій телефон є його суб`єктивним враженням. У той момент ОСОБА_13 був схвильований, переживав. Не знаю чи було відображено в заяві про злочин про невідомих осіб.

На питання головуючого уточнив, що ОСОБА_13 їм зізнався, що він дуже переживав. Вони його питали, чому він так себе повів, на що він відповідав, що розхвилювався, не знав що буде, бо приїхало дуже багато людей, правоохоронців і почали одразу виконувати слідчі дії.

3.3 Під час допиту свідка ОСОБА_14 , останній повідомив суду, що того дня перебував на добовому чергуванні і був відповідальним за керівництво Дарницької патрульної поліції. Приблизно після обіду, ближче до вечора, по лінії 102 надійшов виклик про незаконне заволодіння транспортним засобом «Mitsubishi Outlander». Прибувши на місце події за адресою: вул. Драгоманова, 2, підійшли до чоловіка, який викликав поліцію по лінії 102, відповідно слідчим оперативної групи отримали попередні показання від особи. Він повідомив, що перебуваючи за місцем проживання, йому на телефон надійшов сигнал, зворотній зв`язок від автомобіля, який рухався і він вважав, що якісь невідомі особи здійснили протиправне заволодіння його транспортним засобом. Отримавши прикмети осіб та попередні показання, направився особисто з працівниками карного розшуку та іншими працівниками головного управління національної поліції, а там на місце прибули і кінологи, і керівництво, і особовий склад відділу національної поліції для того, щоб встановлювати обставини цього скоєного кримінального правопорушення, а саме почали опрацьовувати територію зазначену особою (тоді потерпілим), встановлювати, шукати відеокамери, з яких можна було б отримати відеофіксацію злочинців та рух автомобіля, якого здійснили незаконне заволодіння. Після двох-трьох годин десь опрацювання місця події, отримали відео, на якому було чітко видно як рухається автомобіль, який був зазначений в повідомленні по 102 про незаконне заволодіння, автомобіль заїхав з Здолбунівської на вулицю Драгоманова, потім ліворуч повернув на закриту парковку, а саме заїхав на паркувальний майданчик, де знаходився автомобіль та потерпілий, тобто з цього вони зрозуміли, що ніякого заволодіння із тих показань попередніх, які отримані від потерпілого, не було. Після чого, при розмові з потерпілим, він повідомив, що перебуваючи вдома, після роботи, він вживав спиртні напої, після чого отримав повідомлення на телефон, попросив сусіда відвезти його до місця, приїхавши на місце, побачив, що автомобіль перебуває на тому ж місці, де він його залишив. Особа повідомила, що не знала як діяти і викликала 102. Стало зрозуміло, що ніякого незаконного заволодіння не було. Після цього він залишив місце події, поїхав на місце скоєння іншого кримінального правопорушення.

Відповідаючи на питання прокурора, свідок повідомив, що обвинувачений про те, що автомобіль не викрадали повідомив вже після того, як йому показали відео, на якому було видно, що автомобіль рухається в бік паркувального майданчику і потім після парковки не виїжджає. Пояснив він це тим, що розхвилювався, розгубився і не знав як йому діяти, йому повідомили, що потрібно було просто зробити відміну, тобто набрати і сказати, що автомобіль знайдено і ніякого викрадення не було, технічна помилка.

Відповідаючи на питання захисника свідок повідомив, що пояснення він у Осадчого не відбирав, тому що він не є членом слідчо-оперативної групи. Осадчий давав усні показання про те, що під`їжаючи з сусідом до місця події побачив його автомобіль, який рухається йому на зустріч, після чого вони розвернулися і заблокували автомобіль. Він давав усні показання як особа, яка повідомила про скоєння кримінального правопорушення. Статтю 63 Конституції йому роз`яснювали усно при подальших допитах чи поясненнях, також він йому роз`яснював ці положення усно. З протоколом прийняття заяви ознайомлювався, а чи відображені там обставини про невстановлених осіб та куди вони побігли він не пам`ятає. Зміст його розмови з оператором спецлінії 102 йому не відомий. Осадчий на місці події пред`являв телефон з додатком, в якому було спрацювання сигналізації.

3.4 Під час допиту свідка ОСОБА_15 , останній повідомив суду, що у неділю, після обіду, дружина ОСОБА_16 подзвонила до нього в двері, просила допомоги, бо у них вкрали машину. ОСОБА_16 сказав йому сідаймо в машину й поїхали, на що він погодився. Вони сіли в автомобіль й поїхали в сторону паркінга. Питав у нього, як він знає, що авто вкрали, той відповідав, що з телефону знає, стоїть додаток, в якому машина їде. Через 5-7 хвилин заїхали на паркінг, він побачив, що машина стоїть, видохнув, каже слава богу, що машина на місці, по дорозі викликав поліцію. Після того, він сказав, що буде чекати поліцію, а йому сказав їхати додому.

Відповідаючи на питання захисника свідок повідомив, що ОСОБА_16 нічого не говорив, що збирається зробити завідомо неправдиве повідомлення про злочин. Вважає, що у той момент, його сусід був впевнений, що у нього вкрали автомобіль. Бачив у ОСОБА_16 в руках телефон із цим додатком, але в руки не брав. Знайомий із ОСОБА_16 та його сім`єю близько 8 років, може його охарактеризувати як спокійного сусіда, йому невідомо чи вчиняв він колись якісь правопорушення. На той момент ОСОБА_16 перебував у шоковому стані. У його присутності він телефонував в поліцію, заяву писав без нього, бо ОСОБА_16 залишив на парковці, а сам поїхав додому.

На питання головуючого уточнив, що у них в тамбурі дуже поганий зв`язок, в ліфті його взагалі немає, тому ОСОБА_16 телефонував в поліцію, коли вони їхали машиною на паркінг.

Свідок ОСОБА_17 у судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим судові засідання відкладались неодноразово, надалі прокурор просив суд сприяти у виклику цього свідка із наданням йому повістки, яку після засідання отримувати відмовився, та яка була надіслана судом рекомендованим листом, із поверненням до суду зворотного повідомлення про її невручення. Від допиту цього свідка прокурор відмовився.

Підсумовуючи щодо показань допитаних осіб, то суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого не є суперечливими, є детальними й такими, що відповідають матеріалам провадження, а тому суд визнає їх правдивими, на його користь свідчать й показання свідків сторони обвинувачення як сусіда, про допомогу якого просила дружина обвинуваченого, так і працівників поліції, яким ОСОБА_5 надав для огляду мобільний телефон із додатком, в якому відбувся збій, пояснював свої дії, що не мав жодного умислу на неправдиве повідомлення про злочини, водночас всі свідки підтвердили шоковий та стресовий стан обвинуваченого та вірили, що останній був переконаний у незаконному заволодінні його автомобілем, коли про це заявляв.

Крім того, суд оцінює критично показання свідків, працівників поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_5 їм повідомив щодо заволодіння автомобілем десь через 2-3 години, а вони весь цей час проводили розшукові дії на парковці, де і був запаркований автомобіль, тобто знаходились поряд з цим автомобілем, в цьому автомобілі та з ОСОБА_5 .

Отже з показань свідків сторони обвинувачення не підтверджено вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Письмові матеріали провадження та відео/аудіозаписи
3.5 Стороною обвинувачення були надані суду на підтвердження обставин висунутого обвинувачення наступні письмові докази: рапорт працівника поліції; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06 лютого 2021 року; заява ОСОБА_5 про надання добровільної згоди працівникам поліції на проведення огляду автомобіля; протокол огляду місця події від 06 лютого 2021 року; запит та довідка про надання відеозапису з камер відеоспостереження; протоколи перегляду відеозапису від 25 лютого 2021 року, 26 лютого 2021 року із фотозображеннями та дисками із записом з камер спостереження та бодікамери; протокол огляду диску від 26 лютого 2021 року та диск із аудіозаписом звернення ОСОБА_5 на спецлінію «102»; постанови про визнання та приєднання речових доказів від 25 лютого 2021 року, 26 лютого 2021 року; копія паспорта, вимога про несудимість, довідки про не перебування останнього під наглядом лікарів нарколога та психіатра тощо.

Стороною захисту були оголошені зауваження на письмові докази щодо визнання їх недопустимими.

Так, захисником наголошено, що відповідно до рапорта працівника поліції та витягу з ЄРДР ОСОБА_5 06 лютого 2021 року саме о 15 год. 17 хв. здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинене правопорушення. Натомість у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення вказаний інший час, як і сам протокол містить виправлення щодо часу його складання з «17» год. на «16» год.

Щодо цих зауважень, то суд їх бере до уваги, як достатньо мотивовані та які знайшли своє підтвердження, оскільки як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у здійсненні завідомо неправдивого повідомлення про вчинений злочин 06 лютого 2021 року о 15 год. 17 хв.

Не має й жодних підстав вважати, що виправлення у протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення щодо часу його складання носять суто технічний характер, а не його спотворення щодо дійсного часу вчинення цієї дії.

Обвинувачений дав показання суду, що телефонував в поліцію біля 15 год, що підтверджується викликом на спецлінію «102», через 5-7 хвилин разом із своїм сусідом був на парковці, що підтверджує й свідок ОСОБА_15 . У свою чергу вказані твердження відповідають показанням свідка, а саме працівника поліції ОСОБА_11 про те, що від чергового отримали виклик приблизно о 15 год. 20 хв., через 5-7 хвилин прибули на місце події, а сам огляд місця події проводили 2-3 години та після того як отримали запис з відеокамер, що автомобіль дійсно весь цей час перебував на парковці розпочали оформлення матеріалів. Відбирання пояснень від ОСОБА_5 , що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського розпочато о 17 год. 22 хв.

Судом також був досліджений відеозапис з камер відеоспостереження, за яким вбачається, що автомобіль не виїжджав з парковки без власника.

Досліджувався під час судового розгляду відеозапис з бодікамери поліцейського, за змістом якої судом встановлено, що ОСОБА_5 надав поліцейському ідентичні показання як і суду, не змінюючи їх, про те, що отримав сповіщення на телефон про рух автомобіля, зателефонував в поліцію, покликав на допомогу сусіда й не знав як поводити себе з поліцією та повідомити, що автомобіль не був викрадений.

Під час судового розгляду досліджений був й аудіозапис щодо звернення ОСОБА_5 на спецлінію «102» як він повідомляє про незаконне заволодіння автомобілем з парковки.

Мотиви суду
3.6.1 ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Особа визнається винуватою у вчиненні злочину, обвинувачення у якому їй висунуто, лише за одночасної наявності всіх обов`язкових елементів складу злочину.

Об`єкт та об`єктивна сторона злочину, тобто об`єктивні ознаки складу у цьому випадку присутні, встановлений й суб`єкт злочину, але суд вважає, що суб`єктивна сторона відсутня, що унеможливлює визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення за таких підстав.

Вказаний злочин посягає на суспільні відносини, що забезпечують законну діяльність органу досудового розслідування під час здійснення кримінального судочинства. Повідомлення може бути вчинено у будь-який спосіб, у тому числі усно, як і було здійснено ОСОБА_8 .

Неправдивим таке повідомлення є, коли воно стосується злочину, якого насправді не було, або коли у ньому міститься інформація про вчинення злочину особою, яка насправді його завідомо для винного не вчиняла, або про вчинення особою більш тяжкого злочину, ніж той, що вона насправді вчинила.

Як встановлено судом, ОСОБА_8 06 лютого 2021 року о 15 год. 17 хв. повідомив на спецлінію 102 про викрадення у нього автомобіля. Вказана обставина ніким з учасників не заперечувалась, зокрема й обвинуваченим.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, про що відомості внесені 07 лютого 2021 року, ОСОБА_8 саме 06 лютого 2021 року о 15 год. 17 хв. здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

На момент здійснення цього повідомлення воно дійсно було неправдивим, оскільки ОСОБА_5 здійснив дзвінок будучи вдома, одразу як отримав з програмного забезпечення сповіщення про рух його автомобіля на мобільний телефон, та який надалі був ним виявлений на парковці без ознак незаконного заволодіння, а збій у програмному забезпеченні щодо руху автомобіля підтверджений був набагато пізніше.

Однак, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 383 КК України недостатньо лише того, що здійснене нею повідомлення органу досудового розслідування про вчинення злочину було неправдивим.

Законодавець абсолютно очевидно використав на початку диспозиції ч. 1 ст. 383 КК України термін «завідомо», оскільки такий злочин може бути вчинено лише із прямим умислом.

Отже, при завідомості особа знає наперед та усвідомлює, що її повідомлення про вчинення злочину не відповідає дійсності і саме так бажає вчинити.

Натомість, як з показань ОСОБА_8 , так і свідків сторони обвинувачення вбачається, що він у момент дзвінка на спецлінію 102 був абсолютно переконаний у тому, що його автомобілем незаконно заволоділи.

На підтвердження чого й свідчать його наступні дії, коли він вибіг з квартири з дружиною, побігли до сусіда й просили останнього підвезти його до парковки, отримавши сповіщення сигналізації від програмного забезпечення щодо руху його автомобіля.

Судом у свою чергу приймаються як належні й допустимі докази сторони захисту, проти долучення яких не заперечувала сторона обвинувачення, а саме: «расходная накладная» від 18 січня 2021 року № 00040 про встановлення автосигналізації; заява на ТОВ «Пандора Трейд» від 17 березня 2021 року із запитом про причини збою сигналізації; електронний лист компанії-виробника із поясненням причин збою.

Вказані докази підтверджують збій у програмному забезпеченні у день події та які водночас підтверджують, що ОСОБА_8 отриману інформацію з програмного забезпечення про рух його автомобіля, у той час як він його залишив на парковці, сприймав як реальну й правдиву.

За таких обставин, суд вважає недоведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_8 , що він 06 лютого 2021 року, діючи умисно, з метою завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця, і розуміючи, що чинить протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення до органу досудового розслідування, про те, що 06 лютого 2021 року приблизно о 15 год. 17 хв. за адресою: м. Київ, вул. Драгоманова, 1Б, виявив незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Оскільки під час дзвінка на спецлінію 102 та звертаючись за допомогою із повідомленням про незаконне заволодіння його транспортним засобом, ОСОБА_8 не діяв із метою завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину, не знав, що факт злочину не мав місця, не чинив протиправно, тим більше не був попереджений про кримінальну відповдальність за ст. 383 КК України під час дзвінка, про притягнення до якої не був попереджений належним чином й після нього.

3.6.2 Разом з тим, суд також вважає й недоведеним висунуте обвинувачення ОСОБА_5 у тому, що він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, достовірно знаючи, що злочин, передбачений ст. 289 КК України, стосовно нього не вчинявся звернувся з заявою про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення.

Позаяк з показань обвинуваченого судом встановлено, що він не був попереджений про кримінальну відповідальність, працівники поліції наполягали лише на тому, що це формальне оформлення, що будь-яких наслідків для нього це не становитиме і тому подібне, що ніяк не можна вважати належним попередженням про кримінальну відповідальність.

З показань свідків також не отримано чіткої відповіді на неодноразові питання, то які ж роз`яснювались права ОСОБА_5 та чи роз`яснювались взагалі, чи був попереджений про кримінальну відповідальність тощо.

На підтвердження висунутого обвинувачення про те, що був попереджений про кримінальну відповідальність не можуть свідчити й письмові матеріали провадження.

3.6.3 Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів (письмових матеріалів, показань свідків та обвинуваченого, відео та аудіозаписів) з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що у діях ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, оскільки за наслідками проведеного судового розгляду не знайшло свого підтвердження прямий умисел в діях обвинуваченого на завідоме неправдиве повідомлення 06 лютого 2021 року о 15 год. 17 хв. про вчинений злочин.

Захисником під час судового розгляду також наголошувалось на недопустимості ряду доказів, що не може залишитись поза увагою суду.

Так, суд погоджується із доводами сторони захисту, що протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення є недопустимим доказом, оскільки обвинувачений не був попереджений про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 383 КК України, що суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій його було надано. Сторона кримінального провадження, якій надано речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються у протоколі огляду.

Таким чином, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ має бути надано стороні кримінального провадження добровільно або на підставі судового рішення.

Між тим, у матеріалах провадження відсутній процесуальний документ щодо вилучення цього диску або добровільної його видачі відповідною особою.

У зв`язку з чим суд не може не погодитись із твердженнями сторони захисту про визнання доказів недопустимими, оскільки відеозапис з камер відеоспостереження із записом події від 06 лютого 2021 року отриманий на запит оперативних працівників, що не уповноважені на здійснення слідчих та процесуальних дій, до того ж до внесення відомостей до ЄРДР, без прийняття у подальшому жодних процесуальних рішень про використання цих доказів у кримінальному провадженні, як і протоколів огляду цього відеозапису.

Разом з тим, суд використовував інформацію з цих джерел для обґрунтування рішення про виправдання особи, виходячи з такого.

Серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, з огляду на положення ч. 6 ст. 368 КПК України, законодавець передбачив й те, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Наведені положення процесуального закону судом були дотримані, оскільки при ухваленні цього вироку враховані правові позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема викладені в постанові від 18 грудня 2019 року (провадження № 51-3127км19).

Так, докази, отримані стороною обвинувачення з істотним порушенням вимог КПК під час досудового розслідування, надані суду для доведення винуватості ОСОБА_5 й визнані судом недопустимими, не можуть бути покладені в основу обвинувачення, але інформація з цих джерел може використовуватися для обґрунтування висновків про невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Задля розв`язання завдань, визначених ст. 2 КПК України, зміст та форма кримінального провадження, яким відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого КК України, повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, визначених в ст. 7 КПК України, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність. В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України та положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Тобто зазначена конституційна норма та процесуальна норма, передбачена ст. 17 КПК України, на відміну від ст. 86 КПК України, передбачають неможливість використання недопустимих доказів саме для обґрунтування обвинувачення.

Системне тлумачення зазначених норм дає підстави до висновку, що докази, отримані стороною обвинувачення з істотним порушенням процесуального порядку, й визнані на цій підставі недопустимими, не можуть бути покладені в основу його обвинувачення, проте інформація з цих джерел може використовуватись для обґрунтування невинуватості виправданого. Позбавлення сторони захисту такого права призводить до покладення на неї негативних наслідків порушень закону, допущених стороною обвинувачення при отриманні доказів, що виправдовують особу1.

3.6.4 Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 06 лютого 2021 року о 15 год. 17 хв., тобто у момент, коли телефонував на спецлінію «102», добросовісно помилявся щодо вчинення злочину, який насправді не був вчинений. Поряд з цим, за підпис протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення під тиском, без роз`яснення прав, передбачених ст. 63 Конституції України, права на захист, не будучи попередженим про кримінальну відповідальність, до якої має бути притягнутий якраз не ОСОБА_8 .

ІV. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів у провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 94, 100, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме: протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 06 лютого 2021 року за зверненням ОСОБА_5 , диск із відеозаписом з бодікамери поліцейського № 3601, диск із аудіозаписом звернення ОСОБА_5 на спецлінію «102», зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

1 Постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18 грудня 2019 року (провадження № 51-3127км19). https://reyestr.court.gov.ua/Review/86505861