Справа № 523/2729/18
Провадження №1-кп/523/278/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року

Колегія суддів Суворовського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

потерпілого ОСОБА_16

захисників ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

обвинувачених (підсудних) - ОСОБА_22 , ОСОБА_23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000025 від 03.01.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малігонове, Ширяївського району, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, працюючого підсобним робітником СФГ «Земля», зареєстрованого й проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Малігонове, Ширяївського району, Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого підсобним робітником СФГ «Земля», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
03.01.2018 року, приблизно о 03:30 години, підсудні ОСОБА_22 та ОСОБА_23 спільно з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, діючи умисно, за попередньою змовою між собою й згідно розробленого плану, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, з використанням раніше знайденого ключа, відчинили вхідні двері та проникли в приміщення автогазозаправочного пункту (АГЗП) ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл», розташованого по пр.Добровольського 6а в м.Одесі, де підсудний ОСОБА_23 підбіг до оператора АГЗП - потерпілого ОСОБА_16 , який відпочивав, та став наносити йому чисельні удари руками і ногами в область голови і тулубу, а інша особа, у свою чергу, передав йому стілець, яким підсудний ОСОБА_23 прижав потерпілого до підлоги, позбавивши таким чином останнього можливості чинити опір нападникам або звернутися по допомогу.

При цьому, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, завдав декілька ударів потерпілому ОСОБА_16 по голові, а підсудний ОСОБА_23 , утримуючи потерпілого з використанням стільця у прижатому до підлоги стані, продовжував наносити удари останньому та висловлював погрози вбивством, які потерпілий, у свою чергу, прийняв як реальні.

Внаслідок означених дій, потерпілому ОСОБА_16 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця та забійної рани лівої вушної скойки, синці правої вушної скойки, повік правого ока, повік лівого ока з переходом на скроневу область, які згідно висновку судово-медичної експертизи №51 від 12.01.2018 року та п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, у тому числі як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В подальшому, підсудні ОСОБА_22 та інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, перебуваючи в приміщенні АГЗП та скориставшись безпорадним станом потерпілого ОСОБА_16 і його нездатністю перешкоджати їх протиправним діям, заволоділи належним вказаному потерпілому майном: мобільним телефоном марки «Самсунг» в корпусі білого кольору, імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 1900 гривень, з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності не представляє, та пневматичним газобалонним пістолетом МР-654К № НОМЕР_4 , калібром 4,5мм, вартістю 3500 гривень, а також належним ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» майном: грошовими коштами в сумі 6565 гривень та мобільним телефоном марки «Самсунг» в корпусі темно-синього кольору, імей: НОМЕР_5 , вартістю 150 гривень, зі сім-картою мобільного оператора «лайфселл» № НОМЕР_6 , вартістю 30 гривень.

Після чого, підсудні ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, заволодівши зазначеним майном, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом та спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму 5400 гривень, а ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» - в сумі 6745 гривень.

В судове засідання представник потерпілого ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» ОСОБА_24 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, жодного разу не з`явився, але до суду надішли його заява та заяви директорів ТОВ щодо розгляду справи без участі їх представника та відсутності матеріальних претензій підприємства до підсудних ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , на підставі чого, Колегія суддів з метою дотримання розумності строків судового розгляду й з урахуванням позиції інших сторін, вирішила здійснити розгляд кримінального провадження за відсутністю представника зазначеного потерпілого.
На початку судового розгляду підсудний ОСОБА_22 свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнавав частково, а підсудний ОСОБА_23 свою провину визнав повністю, але в подальшому підсудний ОСОБА_22 змінив свою позицію та також повністю визнав свою вину за висунутим обвинуваченням.

Допитаний же під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_16 пояснив суду про обставини несподіваного нападу на нього підсудних ОСОБА_23 і ОСОБА_22 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, із застосуванням до нього фізичної сили та побоїв, коли він відпочивав у приміщенні автозаправочного пункту і де він працював оператором, що потягло заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, а також про обставини блокування його руху підсудними з використанням стільця, внаслідок чого він був позбавлений можливості чинити спротив їх діям та про обставини висловлення ними погроз його вбивством, про подальше відкрите заволодіння підсудними його мобільним телефоном та пневматичним пістолетом, грошима і телефоном підприємства, що мало місце в ніч 03.01.2018 року на автогазозаправочному пункті ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» по пр.Добровольського 6а в м.Одесі.

У наданих до суду письмових заявах та клопотанні, потерпілий ОСОБА_16 вказує на те, що станом на теперішній час претензій до підсудних ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, - не має, у зв`язку з відшкодуванням ними завданих йому збитків, а також просить при призначенні покарання не позбавляти їх волі.

Після чого, підсудні ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , кожний з яких будучи допитаним в судовому засіданні, пояснили суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ними при вказаних вище обставинах, про обставини подальшого розподілу між ними викраденого майна, під час чого висловили щирий жаль з приводу скоєного та просили вибачення у потерпілого ОСОБА_16 , а також не оспорювали при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини інкримінованого їм кримінального правопорушення.

Згідно із ч.3 ст.349 КПК України, Колегія суддів за попереднім обговоренням з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону, визнала недоцільним за клопотанням прокурора дослідження інших доказів щодо тих обставин, які жодною із сторін не оспорюються. При цьому з`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин розглядуваного кримінального провадження в апеляційному порядку, Колегія суддів упевнилася в добровільності та істинності їх позиції.

Втім, Колегія суддів вважає, що винність підсудних ОСОБА_22 і ОСОБА_23 у вчиненні ними кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ними та ніким із учасників процесу не оспорюються, наряду з отриманими в суді показами потерпілого ОСОБА_16 та поясненнями зазначених підсудних, підтверджується іншими наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини, Колегією суддів встановлено, що підсудні ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , кожний, своїми умисними діями скоїли напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення, а відтак дії кожного з вказаних підсудних вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.3 ст.187 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.3 ст.187 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), зокрема вчинений за попередньою змовою групою осіб і поєднаний з проникненням у інше приміщення, що карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років.

Зі змісту ч.2 ст.28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, Колегія суддів при перевірки правильності кваліфікації дій підсудних ОСОБА_22 і ОСОБА_23 виходить з того, що характер та послідовність дій вказаних підсудних, що обумовлює доведеність попередньої змови між ними і розподіл ролей з метою заволодіння чужим майном, підготовка до його вчинення (придбання балаклав та рукавичок), засіб та раптовість нападу підсудного ОСОБА_23 на потерпілого ОСОБА_16 , який характеризувався проникненням до приміщення ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» з використанням раніше знайденого ключа та застосуванням фізичного насильства до потерпілого з блокуванням його руху і можливого опору, а також погроза вбивством потерпілого, що була сприйнята останнім реально, та момент втручання у це іншої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку із розшуком, що супроводжувалося завданням потерпілому ударів по голові, сукупність чого потягла заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, у тому числі таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, й на додаток до цього - наступна відкритість дій підсудного ОСОБА_22 разом з іншою особою із заволодіння майном потерпілого та ТОВ, подальший розподіл між підсудними викраденого майна, - поза розумним сумнівом свідчать про наявність та зміст умислу зазначених підсудних, направленого саме на скоєння ними за попередньою змовою розбою, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Аналогічні висновки викладені в п.п.6, 9, 11-12, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», за якими розбій як злочин проти власності (ст.187 КК України) це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, а під нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайно вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного чи психічного насильства, зазначеного в частині першій статті 187 КК.

Небезпечне для життя чи здоров`я насильство (ст.187 КК України) це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Положення ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України встановлюють, що, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудним ОСОБА_22 і ОСОБА_23 у цьому кримінальному провадженні, Колегія суддів приймає до уваги суспільно-небезпечний характер і обставини вчиненого ними, роль кожного з них у скоєнні інкримінованого діяння та те, що в силу ст.12 КК України вчинене ними кримінальне правопорушення відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти власності, а також Колегію суддів ураховується у певній мірі позиція потерпілого ОСОБА_16 з цього приводу та відшкодування з боку підсудних завданих йому і ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл» збитків, характеризуючі дані щодо кожного з підсудних.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_22 раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності, страждає на виразкову хворобу шлунку та хронічний холецистит; забезпечений місцем реєстрації в Одеській області, де характеризується позитивно й мешкає разом з батьком і матір`ю, яка страждає певним захворюванням; мав позитивну характеристику за місцем навчання у школі та за місцем попереднього працевлаштування у КП «Будова»; в теперішній час працює підсобним робітником у СФГ «Земля», де характеризується позитивно; на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та в КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебуває.

Крім того, підсудний ОСОБА_23 раніше не судимий та вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризувався за місцем служби у лавах ЗСУ; у 2005 році (тобто у 9-ть років) втратив батька; в теперішній час працює підсобним робітником у СФГ «Земля», де характеризується позитивно; забезпечений місцем реєстрації в Одеській області, де проживає разом з матір`ю; має позитивну характеристику за місцем мешкання; на обліку в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» та в КУ «Міський психіатричний диспансер» не перебуває.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудних ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , Колегія суддів відносить щире каяття та добровільне відшкодування ними завданих потерпілим збитків, а обставин, що обтяжують покарання зазначених підсудних, у кримінальному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини, особисту роль кожного у вчиненому й підвищену суспільну небезпечність доведеного підсудним ОСОБА_22 і ОСОБА_23 кримінального правопорушення, його особливу тяжкість і зухвалий спосіб вчинення, наслідки та корисливу спрямованість умислу кожного з підсудних у скоєному, характеризуючі їх особу дані, а також ураховуючи наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, Колегія суддів у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що комплексність наведених підстав обумовлює неможливість виправлення зазначених підсудних без тимчасової ізоляції від суспільства та внаслідок чого існує необхідність призначення кожному з підсудних покарання лише у виді позбавлення волі із конфіскацією належного їм майна, яке належить відбувати у кримінально-виконавчій установі закритого типу, що за переконанням Колегії суддів є необхідним й достатнім для виправлення вказаних підсудних й попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Положення ст.63 КК України встановлюють, що покарання у виді позбавленні волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Вирішуючи питання щодо зарахування попереднього ув`язнення підсудних ОСОБА_22 і ОСОБА_23 до строку призначеного їм покарання, Колегія суддів в силу ч.5 ст.72 КК України ураховує строк тримання кожного з них під вартою в цьому кримінальному провадженні.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, Колегія суддів вирішує за правилами ст.100 КПК України, а питання щодо арешту майна в порядку ст.174 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.31, 100, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-372 КПК України, Колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_22 , ОСОБА_23 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.187 КК України, кожного, призначивши покарання:

- ОСОБА_22 - у виді позбавлення волі строком на 7 років із конфіскацією усього майна, яке є його власністю, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу;

- ОСОБА_23 - у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців із конфіскацією усього майна, яке є його власністю, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Відповідно до ч.5 ст.72, ст.63 КК України, строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_22 і ОСОБА_23 рахувати з моменту приведення вироку до виконання та з часу поміщення вказаних засуджених для відбуття покарання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, зарахувавши їм в строк покарання час попереднього ув`язнення в період з 06.01.2018 до 17.01.2019 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі, кожному.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Самсунг» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , та пневматичний газобалонний пістолет МР-654К № НОМЕР_4 і газовий балон, а також мобільний телефон марки «Самсунг» імей: НОМЕР_5 , які передані під розписку потерпілому ОСОБА_16 та представнику потерпілого ТОВ «ЄГАЗ-Рітейл», відповідно, - вважати повернутими за належністю вказаним особам;

- чоловічі штани зеленого кольору, кросівки чорні із білою підошвою, ключ «FAVOUR», будівельні рукавички в кількості 2 пар (4шт), шапки-балаклави в кількості 2шт, чоловічу спортивну кофту чорного кольору з капюшоном, які зберігаються в камері сховище речових доказів Суворовського ВП в м.Одесі, - повернути за належністю власникам;

- ДВД-Р диск із записом камери зовнішнього спостереження супермаркету «Честор» за період часу з 03:00 до 04:00 годин 03.01.2018 року, долучений до матеріалів досудового розслідування, - продовжити зберігати у зазначених матеріалах.

В порядку ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений у кримінальному провадженні за ухвалою слідчого судді від 11.01.2018 року, а саме на мобільний телефон марки «Самсунг» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Самсунг» імей: НОМЕР_5 , ключ «FAVOUR», будівельні рукавички в кількості 2 пар (4шт), шапки-балаклави в кількості 2 шт, чоловічу спортивну кофту чорного кольору з капюшоном, - скасувати.

Виконання вироку в частині взяття під варту засуджених ОСОБА_22 і ОСОБА_23 та їх поміщення до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, після набрання вироком законної сили, покласти на ВП №3 (Суворовський ВП в м.Одесі) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити: до ВП №3 (Суворовського ВП в м.Одесі) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ «Одеській слідчий ізолятор» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - для виконання, в межах їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2