Дата документу 04.11.2021 Справа № 937/335/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 937/335/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/1015/21 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 4 листопада 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про відсторонення від посади

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0000750 від 20 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000750 від 20.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні доручено групі прокурорів відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Департаменту Патрульної поліції Національної поліції України № 953 о/с від 06.12.2019 капрала поліції ОСОБА_8 призначено на посаду інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Наказом Голови Національної поліції України № 121 о/с від 31.01.2020 капралові поліції інспектору взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 присвоєне спеціальне звання молодший лейтенант поліції.

Завдання, обов`язки, повноваження та відповідальність інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 передбачені посадовою інструкцією інспектора взводу роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.07.2018 № 3202, з якою ОСОБА_8 ознайомлений 25.04.2020.

Відповідно до п.4 розділу І «Загальні положення» вказаної посадової інструкції у своїй діяльності інспектор взводу роти ТОР (Тактико-оперативне реагування) керується Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції», та іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, Положенням Департаменту та Управління, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України, цією Інструкцією, іншими наказами, розпорядженнями та дорученнями керівництва, які регулюють його діяльність, встановлюють права та обов`язки тощо.

Відповідно до положень Закону України «Про Національну поліцію» інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 під час виконання своїх завдань забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяють їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Згідно з ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду та працівників правоохоронних органів» від 23.12.1993 ОСОБА_8 , займаючи на час вчинення кримінального правопорушення означену посаду в правоохоронній системі, був представником влади службовою особою правоохоронного органу, що мав владні повноваження та виконував службові обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Таким чином, ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення здійснював функції представника влади та, відповідно до примітки ч.1 ст.364 КК України, був службовою особою органу Національної поліції України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, згідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно з ч.4 ст.7 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським за будь-яких обставин заборонено сприяти, здійснювати, підбурювати або терпимо ставитися до будь-яких форм катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.2 ч.3 ст.13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонує патрульна поліція.

В свою чергу, відповідно до ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ст.29 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України. Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

Також, відповідно до ч.2 ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», під час проведення превентивних поліцейських заходів поліція зобов`язана повідомити особі про причини застосування до неї превентивних заходів, а також довести до її відома нормативно-правові акти, на підставі яких застосовуються такі заходи.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу як фізичний вплив (силу) та застосування спеціальних засобів.

Частиною 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону України «Про Національну поліцію», вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Частиною 1 ст.62 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.28 Конституції України, ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.ст.3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність.

Таким чином, ОСОБА_8 , будучи працівником правоохоронного органу, нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також діючи в порушення основних засад нормативно-правових актів, які регулюють службу в поліції та гарантують конституційні права та свободи громадян, умисно групою осіб вчинив дії, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, за наступних обставин.

Так, у відповідності до розстановки сил та засобів автопатрулю роти ТОР УПП в Запорізькій області ДПП НП України від 14.10.2020, затвердженої начальником УПП в Запорізькій області ДПП НП України 14.10.2020, з 07:30 14.10.2020 у місті Запоріжжя на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 у складі наряду Драгун Т-5 несли службу інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 та поліцейський взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП ОСОБА_10 .

Крім того, відповідно до розстановки сил та засобів автопатрулю роти ТОР УПП в Запорізькій області ДПП НП України від 14.10.2020, затвердженої начальником УПП в Запорізькій області ДПП НП України 14.10.2020, з 07:30 14.10.2020 у місті Запоріжжя, на службовому автомобілі «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_2 у складі наряду Драгун Т-6 несли службу інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_11 , інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_12 та інспектор взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_13 .

14.10.2020, приблизно о 17 год. 00 хв., більш точний час встановити не виявилось можливим, наряд автопатрулю роти ТОР УПП в Запорізькій області ДПП НП України Драгун Т-6 у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , перебуваючи в однострої, обладнаному знаками належності до Національної поліції України, у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків, під час здійснення патрулювання на службовому автомобілі «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_2 неподалік від будинку АДРЕСА_2 , помітили на відкритій ділянці місцевості громадянина ОСОБА_14 та громадянку ОСОБА_15 .

Далі, наряд автопатрулю роти ТОР УПП в Запорізькій області ДПП НП України Драгун Т-6 у складі ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , з метою з`ясування причини перебування ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на вищевказаній ділянці місцевості, зупинили службовий автомобіль «Skoda Rapid» вздовж проїжджої частини по вул. Верхній неподалік від буд. 5 в м. Запоріжжі та підійшли до вищевказаних громадян.

Після чого, ОСОБА_12 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку № 25 по вул. Верхній в м. Запоріжжі, грубо порушуючи вимоги ч.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію», не повідомивши ОСОБА_14 про причини застосування до нього превентивного заходу, а також не роз`яснивши нормативно-правові акти, на підставі яких застосовується превентивний захід, здійснив поверхневу перевірку ОСОБА_14 , під час якої наказав останньому зняти взуття, шкарпетки та спустити штани. Під час проведення поверхневої перевірки у ОСОБА_14 речей, обіг яких заборонено чи обмежено, або речей, які становлять загрозу життю чи здоров`ю такої особи або інших осіб, виявлено не було.

14.10.2020, приблизно о 17 год. 24 хв., більш точний час встановити не виявилось можливим, на місце події за адресою: вул. Верхня, неподалік від будинку № 25 в м. Запоріжжі у зв`язку із виконанням своїх службових обов`язків на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander», перебуваючи в однострої, обладнаному знаками належності до Національної поліції України, прибув наряд автопатрулю роти ТОР УПП в Запорізькій області ДПП НП України Драгун Т-5 у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

В цей час у інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_8 , якому був раніше знайомий ОСОБА_14 , та у інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області ОСОБА_12 виник спільний злочинний умисел, направлений на перевищення влади та службових повноважень із використанням фізичного насильства та болісних і таких, що ображають особисту гідність потерпілого ОСОБА_14 дій, тобто на спільне умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм повноважень.

Після чого, 14.10.2020 приблизно о 17 год. 30 хв., більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку № 25 по вул. Верхній в м. Запоріжжі, грубо порушуючи вимоги ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_14 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, наніс удар долонею правої руки в район лівої вушної раковини та лівого ока ОСОБА_14 , тим самим спричинивши фізичний біль останньому.

Далі, ОСОБА_12 , продовжуючи свої протиправні дії, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_14 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 не вчиняє жодних правопорушень та не чинить йому опору, грубо порушуючи ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», умисно наніс ОСОБА_14 своєю правою рукою зажатою в кулак один удар в область ребер з лівої сторони нижньої частини тулубу, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_14 .

В подальшому, ОСОБА_12 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, схопив своєю правою рукою праву руку ОСОБА_14 та, силоміць утримуючи та контролюючи руку потерпілого, наніс рукою ОСОБА_14 близько 10 ударів в район обличчя останнього, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_14 , який, усвідомлюючи той факт, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 є працівниками поліції, був позбавлений фактичної можливості захищатися від неправомірних дій останніх.

Після чого, ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_12 злочинний умисел, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості неподалік від будинку № 25 по вул. Верхній в м. Запоріжжі, грубо порушуючи вимоги ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», не оголосивши попередження ОСОБА_14 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, наніс удар коліном ноги, якої самої під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, в район колінного суглобу лівої ноги ОСОБА_14 , тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_14 .

Продовжуючи спільні протиправні дії, направлені на перевищення влади та службових повноважень із використанням болісних дій, ОСОБА_12 умисно двома пальцями своєї правої руки почав викручувати ніс потерпілому ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив останньому фізичний біль.

Після чого, ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, продовжуючи свої протиправні дії, наніс близько п`яти ударів долонею своєї правої руки в район лівої вушної раковини та лівого ока ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив останньому фізичний біль.

В подальшому, ОСОБА_12 , продовжуючи спільні протиправні дії, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, почав своїми руками одночасно викручувати ліво та праве вухо потерпілого ОСОБА_14 , чим спричинив фізичний біль потерпілому.

Продовжуючи свої спільні протиправні дії, направлені на перевищення влади та службових повноважень із використанням болісних дій, ОСОБА_8 умисно схопив своєю правою рукою вказівний палець правої руки ОСОБА_14 та почав викручувати його в сторону, в цей час ОСОБА_12 своїми руками тримав ОСОБА_14 за плечі, щоб останній не вирвався, тим самим ОСОБА_12 та ОСОБА_8 спричинили фізичний біль ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_8 злочинного умислу, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_14 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, грубо порушуючи ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», умисно почав натискати долонею своєї правої руки в район лівого ока ОСОБА_14 , тримаючи останнього лівою рукою біля себе, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_14 .

Далі, ОСОБА_12 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_8 злочинного умислу, двома руками схопив праву руку ОСОБА_14 та почав викручувати та заводити її за спину потерпілого, тим самим спричинивши фізичний біль ОСОБА_14 .

Після чого, ОСОБА_8 , реалізовуючи спільний з ОСОБА_12 злочинний умисел, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, не оголосивши попередження ОСОБА_14 про застосування щодо нього фізичної сили, усвідомлюючи, що ОСОБА_14 жодного опору не чинить та не становить суспільної небезпеки, грубо порушуючи ст.44 Закону України «Про Національну поліцію», наніс своєю правою ногою удар в район гомілки лівої ноги ОСОБА_14 , тим самим підбивши останньому ноги, від чого ОСОБА_14 втратив рівновагу, та лівим ліктьовим суглобом вдарився о бетонний блок, який знаходився позаду ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив останньому фізичний біль.

В подальшому, ОСОБА_12 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізовуючи спільно з ОСОБА_8 злочинний умисел, будучи працівником правоохоронного органу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наблизившись впритул до ОСОБА_14 , умисно наніс своєю правою рукою зажатою в кулак один удар в область ребер з лівої сторони нижньої частини тулубу ОСОБА_14 та один удар долонею своєї правої руки в район лівого ока потерпілого ОСОБА_14 , в результаті чого спричинив останньому фізичний біль.

В результаті вищезазначених спільних умисних протиправних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_12 потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження, у вигляді садна на нижньому повіці лівого ока; садна на спинці носа; садна в ділянці завитка лівої вушної раковини; садна в лівій завушній ділянці; садна в ділянці противозавитка правої вушної раковини; синця в ділянці лівого ліктьового суглобу по задній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, внаслідок умисних, протиправних дій працівників правоохоронного органу ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , настали суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення гарантованих ст.ст.28, 29 Конституції України прав ОСОБА_14 на повагу до його гідності, свободи та особистої недоторканості, а також охоронюваних законом державних інтересів у виді підриву авторитету та престижу органів державної влади в особі органів Національної поліції України.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, а саме у перевищенні влади та службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством, та болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинене групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_9 , погоджене з прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 , в кримінальному провадженні № 0000750 від 20 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України, про відсторонення від посади.

Відсторонено підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від посади інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області, строком на два місяці.

Задовольняючи клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади, слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як відсторонення від посади є необхідним процесуальним рішенням, яке пов`язане перш за все із запобіганням протиправної поведінки підозрюваного, а також можливістю забезпечити проведення об`єктивного та неупередженого досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою вважає її необґрунтованою.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції та слідчим не доведено наявність підстав вважати, що перебування ОСОБА_8 на посаді інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області, під час досудового розслідування, може негативно впливати на його хід та незаконним способом, використовуючи свої службові повноваження впливати на потерпілого, свідків. Досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває понад один рік, протягом якого ОСОБА_8 продовжував сумлінно виконувати свої службові обов`язки, про що свідчить відсутність впродовж даного часу жодних скарг, зауважень, порушень тощо. Даний час є достатній з метою дослідження, чи вчиняє підозрюваний дії, спрямовані на здійснення впливу на потерпілого, свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом відсторонення ОСОБА_8 від займаної посади є безпідставним, необґрунтованим та не відповідає меті застосування. Задоволення клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 порушує права останнього на працю та приватне життя, які є взаємопов`язані між собою та займають центральне місце в системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Крім того, ОСОБА_8 раніше не судимий, перебуває в шлюбі, має батьків, які потребують догляду, моральної підтримки та матеріальної допомоги, а тому відсторонення останнього від займаної посади матиме негативні наслідки для всієї сім`ї. ОСОБА_8 має відмінну професійну репутацію, що підтверджується копією службової характеристики, подяками Департаменту патрульної поліції за віддану службу та високу професійну майстерність. У зв`язку із високим професійними навичками та сформованою довірою, ОСОБА_8 уповноважено виконувати обов`язки командира взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області, що підтверджується наказом від 20.01.2021 за № 34 о/с.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги сторони захисту.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Згідно ст.43 Конституції України, кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, а тому будь-які обмеження щодо реалізації цього права, у тому числі і відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинно здійснюватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому КПК України.

За змістом ст.154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу.

Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.

Положенням ч.2 ст.157 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини: правову підставу для відсторонення від посади; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Приймаючи рішення про наявність підстав для відсторонення особи від посади слідчий суддя має виходити з вимог ст.157 КПК України, а саме: доведеність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який перебуваючи на посаді може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, доведені ці обставини мають бути ініціатором клопотання, тобто органом досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання слідчого про відсторонення ОСОБА_8 від посади слідчий суддя виходив з того, що з метою запобігання ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та незаконного впливу на потерпілого та свідків, такий захід кримінального провадження, як відсторонення від посади ОСОБА_8 на теперішній час виправдовує потреби досудового розслідування та ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Судова колегія погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.

Обов`язковою підставою для відсторонення особи від посади має бути повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000750 від 20.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.365 КК України.

12.10.2021 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України.

Висновок слідчого судді щодо обґрунтованості висунутої відносно ОСОБА_8 підозри підтверджуються наданими доказами, а саме: відомостями з протоколів допитів свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_14 ; висновком службового розслідування встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками роти ТОР УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 13.11.2020 року; протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_15 ; протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_14 ; висновком судово-медичного експерта від 23.11.2020 року.

Саме сукупність наданих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28 ч.2 ст.365 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

При цьому, відповідаючи на доводи сторони захисту щодо тривалості досудового розслідування, слід зауважити, що сама по собі дата повідомлення про підозру в порівнянні із внесеними до ЄРДР відомостями не має вирішального значення для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Натомість, саме з часу повідомлення ОСОБА_8 про підозру і виявляється початок ризиків негативної поведінки з боку останнього, який, розуміючи наслідки, може вдатися до дій, що створять перешкоди досудовому розслідуванню, оскільки до цього часу розслідування проводилося за фактом заявленого злочину і за відсутності підозрюваних осіб.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від займаної посади інспектора взводу № 1 роти тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області враховуючи, що на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, здійснюється допит свідків і збір доказів, та існують ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на вищезазначеній посаді, внаслідок наданих повноважень може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки обізнаний про осіб та адреси проживання останніх, чим може перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, санкція ч.2 ст.365 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, при цьому відсторонення підозрюваного від посади не потягне негативних наслідків для інших осіб.

На думку колегії суддів, тимчасове відсторонення підозрюваного ОСОБА_8 від займаної посади на даному етапі досудового розслідування є необхідним для встановлення істини у кримінальному провадженні, і застосовується з метою запобігти спробам останнього протиправно перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.65 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом. Вказана норма закону передбачає обов`язкове відсторонення особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, наділеною повноваженнями представника влади, якого повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину у сфері службової діяльності, колегія суддів вважає, що останній підлягає обов`язковому відстороненню від займаної посади.

Таким чином, доводи захисника про безпідставність відсторонення від посади ОСОБА_8 , з урахуванням висунутої підозри щодо обставин злочинної поведінки, не відповідають фактичним обставинам провадження.

При цьому відсторонення від посади має тимчасовий характер, тому не тягне за собою звільнення особи з займаної посади та не порушує конституційне право особи на працю.

Задачі кримінального провадження переважають можливі негативні наслідки особисто для ОСОБА_8 від відсторонення останнього від посади, що носить тимчасовий характер.

Крім того, органом досудового розслідування проводяться слідчі дії для встановлення доказової бази та нових свідків у зазначеному кримінальному провадженні, які ще не були допитані. Разом з тим, у разі встановлення нових свідків підозрюваний може здійснити спроби впливу на них.

Посилання сторони захисту на високі професійні навички ОСОБА_8 та сформовану довіру, підвищення останнього до виконуючого обов`язки командира взводу №1 тактико-оперативного реагування управління патрульної поліції в Запорізькій області не можуть свідчити про відсутність встановлених ризиків під час подальшого перебування на цій посаді та не заважало, з урахуванням висунутої підозри, вдатися до здійснення протиправних дій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.154-157 КПК України, вирішив питання про відсторонення підозрюваного від посади.

За таких обставин, оскільки ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою, то апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого про відсторонення від посади ОСОБА_8 строком на два місяці залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4