Житомирський апеляційний суд
Справа №288/1573/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.121 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2021 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000213 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 червня 2021 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Корнин, Попільнянського району, Житомирської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, працюючого в ТОВ «Гама Інжиніринг», неодруженого, який на утриманні дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України та призначити йому покарання відповідно до санкції даної статті з застосуванням ст.75 КК України. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального права, невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що кваліфікуючи його дії за ч.1 ст.121 КК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки показам потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та обвинуваченого ОСОБА_8 .. Надає свою оцінку вказаним доказам, та вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження, оскільки умислу на заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень він не мав. Крім того, зазначає, що призначаючи йому покарання суд першої інстанції не врахував належним чином дані про його особу та безпідставно не застосував ст.75 КК України.

Вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 червня 2020 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 встановлено обчислювати з моменту приведення даного вироку до виконання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.
Як встановлено судом та зазначено у вироку, 23 серпня 2020 року, близько 03 години 00 хвилин, поблизу кафе «Дрова», що по вулиці Лугова, 72 в селі Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. В ході даної бійки ОСОБА_15 та ОСОБА_9 опинились на землі. При цьому, ОСОБА_15 знаходився у лежачому положенні, а ОСОБА_9 сидячи на ОСОБА_15 тримав руками останнього з метою припинення даного конфлікту. У цей час, у ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та спостерігав за даним конфліктом, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у вказаний час, перебуваючи поблизу кафе «Дрова», яке розташоване по вулиці Лугова, 72 в селі Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, підійшов до ОСОБА_9 , який перебував у сидячому положенні та сидів на ОСОБА_15 , який лежав на землі, після чого умисно наніс один удар правою ногою в голову ОСОБА_9 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому пірамідки правої скроневої кістки, забою головного мозку, внутрішньо-мозкових крововиливів та розриву правої барабанної перетинки, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в часткове підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, потерпілого та його представника в часткове підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 підтримав свою апеляційну скаргу лише в частині призначеного покарання і така позиція погоджена із захисником.

Враховуючи наведене, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 121 КК України кваліфіковані правильно.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується доказами дослідженими та перевіреними судом першої інстанції, яким була надана належна оцінка відповідно до ст.94 КПК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває та результати досудової доповіді відносно останнього.
З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України та вважав, що призначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Однак, після зміни захисника та узгодження позиції, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, повідомив, що відшкодував потерпілому матеріальні збитки та вибачився перед останнім. Також, обвинувачений ОСОБА_8 надав суду розписку потерпілого про відшкодування ним 30 000 грн. та відсутність до нього претензій матеріального характеру.

Потерпілий ОСОБА_9 та його представник в засіданні апеляційного суду підтвердили факт відшкодування обвинуваченим 30 000 грн. та вибачення останнього перед потерпілим. Крім того, потерпілий вважав вирок суду занадто суворим в частині призначеного покарання, частково погоджуючись з позицією обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд визнає відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Проте, вважає, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до висновку Досудової доповіді (а.п.57) орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», колегія суддів, приходить до висновку, що за наявності двох пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, які в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який вину визнав, раніше не судимий, працює, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває та думку потерпілого, який згідно письмового клопотання не заперечує щодо застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченому за наявності підстав, можливо застосувати до призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання вимоги ст. 75 КК України та звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, що на думку колегії суддів буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання, а саме застосуванню ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_8 іспитовий строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: