ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи 766/6009/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/814/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
адвоката: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха Херсонської області, засудженого вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 липня 2015 року за ч.1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року відмовлено у задоволенні подання ДУ «Північна виправна колонія №90» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання начальника ДУ «Північна виправна колонія №90» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно нього.
Вважає ухвалу суду від 01 червня 2021 року незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд не врахував факти, які доводять, що він став на шлях виправлення та не становить загрози для суспільства.
Суд не прийняв до уваги, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання, характеризується позитивно, має 14 заохочень, у скоєному розкаюється.
Посилання суду на те, що він неодноразово судимий, не є вірним трактуванням, бо на момент скоєння останнього злочину, він в силу ст. 89 КК визнається таким, що не має судимості.
Стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення належним чином не дослідив матеріали справи, належної оцінки доказам у їх сукупності не надав, не врахував думку комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі.
Просить звернути увагу на вказані недоліки та прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Засуджений ОСОБА_8 завчасно, під особистий підпис повідомлений про дату та час апеляційного розгляду кримінального провадження, заяв чи клопотання про особисту участь у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції, на адресу суду не подавав, його участь під час апеляційного розгляду не є обов`язковою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі і які стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Висновок про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність підстав для заміни ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким.
З матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_8 відбуває покарання у виді 9 років позбавлення волі, призначене вироком Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 28 липня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України.
Початок строку відбування покарання 16 березня 2015 року. Кінець строку 16 березня 2024 року.
В державній установі «Північна виправна колонія №90» відбуває покарання з 19.09.2015 року.
Адміністрацією установи засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно.
До засудженого 14 разів застосовувались заходи заохочення, востаннє 18 січня 2021 року. Стягнень не має.
Матеріали кримінального провадження підтверджують, що ОСОБА_8 був працевлаштований з жовтня 2015 року по січень 2019 року, а також в періоди з жовтня 2019 року по грудень 2019 року по лютий 2020 року, серпні 2020 року, жовтні 2020 року, грудні 2020 року.
Відомості про працевлаштування засудженого в інший період в матеріалах провадження відсутні, що свідчить про те, що його трудова діяльність не має постійного характеру.
Водночас відомостей про те, що працевлаштування ОСОБА_8 у 2021 році неможливе через відсутність виробничих потужностей чи об`єму робіт, матеріали провадження не містять.
На день звернення до суду із поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, засуджений відбув 2/3 частини призначеного покарання.
Вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя особи, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи засудженого.
Дотримання умов режиму відбування покарання є мірою необхідної поведінки, обов`язком особи, засудженої до відбування покарання у виді позбавлення волі.
Наявність у засудженого невеликої кількості заохочень, відбуття ним визначеної частини строку покарання, періодичне його працевлаштування не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 82 КК України, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, його суспільною небезпечністю та репутацією особи засудженого в цілому за весь час відбування покарання, і не переконують у тому, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.
Відсутність у засудженого дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання та звернення установи виконання покарання до суду із поданням є лише передумовою, а не безумовною (визначальною) підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини які підлягають встановленню під час розгляду подання є безпідставними, оскільки суд дослідив відомості, які надані установою виконання покарання, врахував характеристику засудженого, відомості про стягнення та заохочення, а також відомості щодо працевлаштування останнього.
Додаткові матеріали, що характеризують особу засудженого та його поведінку під час відбування покарання до апеляційної скарги не додані.
Висновки суду ґрунтуються на правильному застосуванні вимог ст. 82 КК України.
Посилання суду на те, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча в силу ст. 89 КК України на час скоєння злочину, за який він відбуває покарання, він визнається таким, що не має судимості, в цілому не вплинуло на правильність висновків суду про те, що процес виправлення засудженого не досяг стадії, на якій можливо замінити покарання на більш м`яке.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. 404, 405, ч. 4 ст. 401, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 01 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання ДУ «Північна виправна колонія №90» про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4