Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/112/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, з повною загальною середньою освітою, який не одружений, не працює, без місця реєстрації, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме
з 22 грудня 2022 року до 19 лютого 2022 року.
Визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 грн.
У разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 22 грудня 2022 року до 19 лютого 2022 року, визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 грн. У разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 , неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та тяжким. Деякі злочини вчинені в період іспитового строку, офіційно обвинувачений не працевлаштований, отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, що може свідчити про те, що перебуваючи на волі без законного джерела доходу, ОСОБА_7 буде мати можливість допустити вчинення нових корисливих злочинів.
Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просить змінити ухвалу місцевого суду, як незаконну та застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченого за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 22 грудня 2022 року до 19 лютого 2022 року, визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 45 400 грн. У разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно наявності ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 , неодружений, на утриманні малолітніх дітей не має, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше багаторазово судимий за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, так як органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином та тяжким, деякі вчинені в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, що може свідчити про те, що перебуваючи на волі без законного джерела доходу, останній буде мати можливість допустити вчинення нових корисливих злочинів.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, не встановлено.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи ризик вчинення нових корисливих злочинів, на переконання колегії суддів, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми та не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, тримання під вартою ОСОБА_7 , як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Враховуючи наведене, є реальна можливість ухилення ОСОБА_7 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також відсутні відомості щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, безпідставними є доводи обвинуваченого про відсутність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Істотних порушень вимог КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 376, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2021 року, якою стосовно ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 22 грудня 2022 року до 19 лютого 2022 року, визначено заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімуму для працездатних осіб, що складає 45 400 грн, у разі внесення застави покладено обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4