Провадження №1-кс/522/9638/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність службових осіб органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -
В С Т А Н О В И В:
До провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність службових осіб органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, вказаних у його заяві від 15 вересня 2021 року.
В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилається на те, що 15 вересня 2021 року він звернувся до Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, із заявою про вчинення злочину.
У скарзі зазначає, що у 2005р. його колишня дружина ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) придбала недобудований будинок із земельною ділянкою вартістю 40 000$ у АДРЕСА_1 .
Після розлучення, маючи спільну дочку, вони підтримували спокійні дружні та довірливі відносини, він неодноразово приймав участь у вирішенні проблем дружини та їх дитини.
На момент купівлі будинку його дружина знаходилася в шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_5 .
У 2009р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розлучились, і ОСОБА_5 виїхав на інше місце проживання (що було підтверджено свідками під час судового розгляду), а у 2010 році ОСОБА_4 розлучилася із ОСОБА_5 через суд.
Зазначає, що з 2009 р. ОСОБА_3 за проханням його колишньої дружини почав опікуватись її будинком та маючи з нею усну домовленість, вона мала залишить свій будинок спільній доньці.
Маючи довірливі відносини із моєю колишньою дружиною та розуміючи, що цей будинок у майбутньому буде належати його дочці та її дітям, він почав займатися цим об`єктом як фінансово, так і професійно: привіз із м. Одеси бригаду будівельників, які зайнялись дахом і звичайний шифер змінили на новітню бітумну черепиию, сам керував та неодноразово приймав участь у будівельних та ремонтних роботах, повністю змінили дизайн прилеглої території, переобладнали внутрішні системи опалення та інше.
Сумісними зусиллями разом з моєю донькою та зятям, за сім років будинок не тільки був добудований, переобладнаний, та ділянка змінила свій зовнішній вигляд, але й виріс в ціні (так його оціночна ринкова вартість із 40 000$ у 2009 році піднялася у 6 разів до 250 000$ у 20015р).
Згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області 50% будинку переходить у власність ОСОБА_5
11.03.2016р- апеляційний суд Черкаської області ухвалив рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_5 вирішено задовольнити частково.
Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 17.11.15 року по даній справі скасовано.
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини будинку з надвірними спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 .
На час дії карантину його дочка із онуком приїжджає до будинку в м. Канів, що будували її батьки та де вона з сином прописані, а я приїжджаю до них в гості щоб побачитися із онуком.
Але не може увійти в дім, бо колишня дружина та її чоловік перешкоджають ОСОБА_3 дорогу, посилаючись на те, що вони власники цього дому».
Таким чином, на його думку відповідні дії ОСОБА_5 містять ознаки злочину, що передбачений статтею 190 Кримінального Кодексу України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
В поданій заяві від 15.09.2021 року заявник просив:
Відкрити кримінальне провадження по факту відповідної заяви та внести відомості до ЄДРДР, згідно статті 214 Кримінально-процесуального Кодексу України. Накласти арешт на будинок. Внести Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4. ст. 190 Кримінального кодексу України відносно ОСОБА_5 та його адвоката ОСОБА_6 . Визнати його, ОСОБА_3 потерпілим від кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого. Надати можливість дати додаткові свідчення. Повідомити письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.
В судове засідання ОСОБА_3 з`явився, скаргу підтримав у повному обсязі. Зазначив, що дім будувався на кошти його доньки протягом 7-8 років. Підтвердив, що власниками будинку зареєстровані подружжя ОСОБА_7 з 2016 року. Та ОСОБА_5 не надає можливості проживати донці ОСОБА_3 з дитиною у даному будинку.
Представник ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Дослідивши скаргу та долучені на її обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
Відповідно до долученої до скарги заяви, 15 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Приморського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області, із заявою про вчинення злочину, передбаченого статтею 190 Кримінального Кодексу України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто в вищезазначених статтях КПК України йдеться мова про внесення до ЄРДР саме таких відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.
Частина п`ята ст.214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, тощо.
Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, викладені обставини таких відомостей мають бути піддані оцінці.
Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.
Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку прокурора в результаті такої оцінки.
Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п.18 ст.3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Заявник, в якості обставин, які, на його думку, свідчать про вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вказує на заволодіння чужим майном.
Наведені в заяві дані про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, не місять фактичних відомостей чи посилання на обставини, які б свідчили про вчинення вказаного кримінального правопорушення. Ці дані ґрунтуються лише на припущеннях щодо противоправних дій, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст. 11 КК України, і тому не може вважатися такою, що підлягає внесенню до ЄРДР.
Крім того, із матеріалів поданої скарги вбачається, що станом на теперішній час між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ОСОБА_4 наявні цивільні правовідносини. Враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є власниками будинку, відомості, що містяться у заяві ОСОБА_3 , щодо наміру ними заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою не може свідчити про наявність злочинного умислу.
ОСОБА_3 у скарзі не послався на жодний доказ, який би вказував на вчинення кримінального правопорушення.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ним Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Слідчий суддя звертає увагу, що за вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Пунктом 1.2 розділу II Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4.5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Аналіз положень ст. ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Відповідно до висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.
Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Наведена правова позиція також закріплена у висновку Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року.
15.09.2021 року в заяві не було наведено об`єктивних даних та конкретних фактів, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.
Враховуючи вищевикладене, повноваження органу досудового розслідування в межах своєї компетенції та підслідності, положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 214-216, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність службових осіб органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 15.09.2021 року відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1