Дата документу Справа № 333/1172/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/1172/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1384/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» - ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 18 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою цивільного відповідача Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» в особі генерального директора ОСОБА_9 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Сутковци Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_10 02.12.2019 року о 9 год. 35 хв., керуючи тролейбусом №108, здійснюючи рух по проїзній частині вул. Новокузнецькій по маршруту №3 (4-й Южний - вул. Піщана) в напрямку вул. Автозаводської під`їхала на зупинку громадського транспорту «Новокузнецька», де відчинила пасажирські двері тролейбусу для висадки та посадки пасажирів. В цей час на вказаній зупинці громадського транспорту, з метою зайти в салон тролейбусу, до задніх дверей підійшла пішохід ОСОБА_11 , яка взявшись рукою за ручки на задніх пасажирських дверях намагалась зайти до салону тролейбусу. В руці останньої знаходилась сумка. В цей момент водій ОСОБА_10 перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, закрила пасажирські двері, які, в свою чергу затиснули сумку та руку ОСОБА_11 та відновила рух прямо, в результаті чого пішохід ОСОБА_11 , тримаючись за сумку впала на проїзну частину.

Своїми діями водій ОСОБА_10 порушила вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, відповідно до яких: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод №9-75 від 04.02.2020 року з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження: закритий перелом лівої плечової кістки, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року:
ОСОБА_10 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом.

Цивільний позов ОСОБА_11 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант», Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в сумі 27 500 (двадцять сім тисяч п`ятсот) грн.

В решті позову відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати за залучення експертів в сумі 1570 гривень 10 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 ухвалено не обирати.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі цивільний відповідач Запорізьке комунальне підприємство міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» в особі генерального директора ОСОБА_9 не погоджується з оскаржуваним вироком в частині, що стосується вирішення цивільного позову, вважає його незаконним, ухваленим всупереч нормам матеріального права, без повного, всебічного та об`єктивного дослідження матеріалів кримінального провадження. Просить скасувати частково вирок суду, а саме в частині, що стосується вирішення цивільного позову, та ухвалити новий вирок в цій частині, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на момент ДТП тролейбус, бортовий номер 108, був застрахований за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, у зв`язку з чим вважає, що відповідальність за завдання, в тому числі, моральної шкоди (в межах ліміту, який становить 50000 грн.) повинна бути покладена на страховика ТДВ «СК «Мотор-Гарант».

Суд, у даному випадку, помилково застосував ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, на сьогоднішній день тролейбуси не підпадають під дію Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки щодо такого транспортного засобу не встановлений коригуючий коефіцієнт, а отже щодо нього не може бути укладено договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Від представника цивільного відповідача ТДВ «СК Мотор-Гарант» ОСОБА_12 надійшла заява, в якій остання просить судове засідання щодо розгляду апеляційної скарги цивільного відповідача ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» проводити без участі ТДВ «СК Мотор-Гарант». Крім того, зазначає, що в матеріалах провадження наявний відзив на позовну заяву ОСОБА_11 стосовно предмету спору. Позовні вимоги до ТДВ «СК Мотор-Гарант» не визнають у повному обсязі та просять відмовити позивачу у їх задоволенні.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_11 та її представник адвокат ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої сторони.

Обвинувачена ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченої, апеляційний суд, з урахуванням відсутності заперечень захисника, а також відповідно до положень ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченої ОСОБА_10 .

Позиції учасників судового провадження.

Представник цивільного відповідача ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» - ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, зазначивши про незгоду з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову. Вказав, що відповідно до Договору про добровільне страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами ліміт відповідальності за випадками спричинення збитків життю, здоров`ю та працездатності третіх осіб складає 50000 грн., а тому стягнута судом першої інстанції сума моральної шкоди в розмірі 30000 грн. не перевищує ліміту. Також зазначив, що у даному випадку суд неправильно застосував Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу. Зазначила, що суд невірно застосував Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки у даному випадку було укладено Договір про добровільне страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами. Ліміт стягнутої судом суми моральної шкоди не перевищує ліміту, визначеного у Договорі про добровільне страхування.

Прокурор у судовому засіданні погодився із доводами апеляційної скарги, при цьому, просив змінити вирок суду, оскільки ухвалення нового вироку, як того просить апелянт, у даному випадку не узгоджується з положеннями ст. 420 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, учасниками провадження не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

При цьому слід зауважити, що рішення суду в частині вирішення заявлених ОСОБА_11 в уточненому цивільному позові вимог до Страхової компанії «Мотор-Гарант» про стягнення витрат на лікування (т.1 а.с.53-55) учасниками не оспорюється, що також згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, не передбачає ревізії апеляційною інстанцією.

Вирішуючи питання про правильність розв`язання судом цивільного позову в частині позовних вимог ОСОБА_11 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Цих вимог закону в ході вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 до ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс» місцевим судом не дотримано.

Стаття 5 Закону України «Про страхування» передбачає два види страхування: добровільне та обов`язкове.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що тролейбус, бортовий номер 108, на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами № 0 від 19.07.2019 року.

Відповідно до п. 3.2.2. вказаного Договору до страхових випадків відносяться настання цивільної відповідальності власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю третіх осіб внаслідок ДТП, в тому числі відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи цивільний позов у даному кримінальному провадженні, належним чином не перевірив доводи цивільного відповідача ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс», що привело до неправильного застосування Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме статті 26-1, відповідно до якої страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Як наслідок, районний суд дійшов помилкового висновку. При добровільному страхуванні та відповідно до умов укладеного Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами № 0 від 19.07.2019 року між ТДВ «СК «Мотор-Гарант» та ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс», Страховик несе відповідальність в межах 100 відсотків від ліміту відповідальності (без застосування франшизи), який становить 50000 грн.

Зміст оскаржуваного вироку засвідчує, що суд першої інстанції фактично прийшов до висновку про наявність у ТДВ «СК «Мотор-Гарант» зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди, але посилаючись на ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважав за необхідне стягнути заявлену позивачем суму з ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс», що на думку судової колегії, виявляє протиріччя у висновках районного суду та є передчасним.

Так, зроблений висновок місцевого суду щодо стягнення моральної шкоди не базується на ґрунтовному аналізі вище наведеного договору, а тому обставині добровільного страхування.

Слід констатувати, що рішення в частині розв`язання цивільного позову, заявленого до ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс» прийнято без перевірки доводів даного цивільного відповідача, що з урахуванням відсутності відповідних клопотань в порядку ч.3 ст. 404 КПК України, унеможливлює вирішення судом апеляційної інстанції цивільного позову потерпілої про відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

Одночасно судова колегія зауважує, що заявлена ЗКП МЕ «Запоріжелектротранс» апеляційна вимога про ухвалення нового вироку не відповідає вимогам ст. 420 КПК України щодо підстав ухвалення апеляційним судом свого вироку.

З метою дотримання засад законності, забезпечення змагальності сторін кримінального провадження, що гарантуються ст. 7 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_11 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про стягнення моральної шкоди скасувати та призначити новий розгляд провадження в цій частині в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу цивільного відповідача Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» в особі генерального директора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2021 року відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову, заявленого ОСОБА_11 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» скасувати, призначити новий розгляд провадження в цій частині цивільного позову в порядку цивільного судочинства в тому ж суді.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4