ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН № 766/3909/17 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/896/21 Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: продовження строку запобіжного заходу
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, працевлаштованого, без реєстрації певного місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000079 від 05.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Вищевказаною ухвалою суду, задоволено клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, захисник подала на нього апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвали нову, якою обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистої поруки..

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду.

Зокрема, апелянт зазначає про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжку вчинену повторно, що в свою чергу тягне за собою перекваліфікацію його дій на ч. 1 ст. 185 КК України, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, на думку апелянта, було порушено порядок подання клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, викладений у ст. 188 КПК України.

Також, апелянт завертає увагу на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, позитивні характеристики, працевлаштований.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.
При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ст.194 ч.1 КПК України, а саме:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває кримінальне провадження № 0000079 від 05.01.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України.

Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд послався на обґрунтованість пред`явленої йому підозри та обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зазначені в оскаржуваній ухвалі та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі застосування до нього менш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Як вбачається з клопотання прокурора та матеріалів провадження, починаючи за монету розгляду кримінального провадження в суд першої інстанції, а саме з березня 2017 року, ОСОБА_7 , допускав неодноразову неявки в судові засідання у результаті чого оголошувався в розшук, останній раз ухвалою суду від 29.11.2019 року, аж до моменту звернення прокурора з відповідним клопотанням.

Крім того, перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, у нього відсутні місцині соціальні зв`язки та зареєстроване місце проживання, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, що свідчить про відсутність осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам, зазначеним в клопотанні прокурора та оскаржуваній ухвалі суду.

З урахуванням зазначеного та інших обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень у яких він обвинувачується, є підстави стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, які зазначені в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі суду, з підстав зазначених в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, зважаючи на що, доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які ми б підтверджувалось існування ризиків, є непереконливими.
З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутність доказів обґрунтування ризиків та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки таке рішення не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на стадії судового розгляду.
Саме обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, на даному етапі кримінального провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на викладене, є неспроможними доводи апеляційної скарги захисника про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, як крадіжку вчинену повторно, що в свою чергу тягне за собою перекваліфікацію його дій на ч. 1 ст. 185 КК України, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , в тому числі на які посилається в апеляційній скарзі захисник, було відомі суду піж час розгляду відповідного клопотання прокурора та цілком враховані судом.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати базовими підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду, чи вплинути на провинність прийняття відповідного процесуального рішення під час розгляду клопотання прокурора про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 серпня 2021 року, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: