Провадження №1-кп/750/53/22
У Х В А Л А

05 січня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002059 від 07.07.2021, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор просив продовжити строк дії обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою до його застосування, на даний час не змінилися і продовжують існувати. Вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який не має.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність клопотання, просив змінити запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 08 січня 2022 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та наведені в попередніх судових рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, які продовжують існувати та які не зменшились, а саме ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у такому правопорушенні, може переховуватись від суду, залишити місце проживання у будь-який час, оскільки йому достеменно відомо щодо ймовірної відповідальності за даними кримінальними правопорушеннями, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що останній ніде офіційно не працює, оскільки доказів іншого не надано, не встановлена наявність стабільної роботи та відповідно доходів від такої, що свідчить про те, що джерелом його можуть бути доходи, отримані в результаті злочинної діяльності, не має сталих соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема й за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, інкриміновані йому дії вчинив в період непогашеної та не знятої судимості за раніше вчинений злочин, що є безсумнівним доводом на користь того, що обвинувачений має стійку схильність до вчинення злочинів, а тому наявність зазначеного ризику підтверджується поза розумним сумнівом, незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які є сусідами обвинуваченого, з метою зміни показів останніх на свою користь, і які на даний час ще не були допитані судом, також враховані мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Судом розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і такий, як домашній арешт, що просив обрати захисник, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростували неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу. Переконливих доводів щодо запобігання наявних ризиків не надано, а тому підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не вбачається.

Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним, з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою до 04 березня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 193, 199, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 04 березня 2022 року з подальшим триманням в Чернігівському слідчому ізоляторі.

В задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1