Справа №521/1464/21
Провадження 1-кп/521/977/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002772 від 30.12.2020 року відносно:
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на теперішній час відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», м. Одеса, раніше судимого, а саме:
- 30.12.2009 року Котовським міськрайсудом Одеської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 289, ст. 70, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 27.09.2012 року Котовським міськрайсудом Одеської обл. за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 13.02.2020 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.02.2020 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.
16.04.2020 року ОСОБА_4 прибув до Державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)», що розташована, за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, де він був ознайомлений по прибуттю до установи з правами та обов`язками засуджених, режимом утримання, порядком та умовами виконання покарання у виді позбавлення волі.
З моменту прибуття до ДУ «ОВК (№ 14)» засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи та станом на 16.12.2020 року мав 11 дисциплінарних стягнень за порушення режиму утримання, а саме: 3 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору ДУ «ОВК (№14)», 1 раз поміщався до приміщення камерного типу, оголошено 1 сувору догану та 1 догану.
Зокрема, на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 01.10.2020 року, відповідно до постанови начальника установи про переведення до приміщення камерного типу від 01.10.2020 року, засудженого ОСОБА_4 01.02.2020 року переведено до приміщення камерного типу строком на 1 місяць.
Однак, незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, ОСОБА_4 , належних висновків для себе не зробив та продовжував порушувати режим утримання.
Так, 01.10.2020 року - за зберігання забороненого предмету (мобільний телефон) засудженого ОСОБА_4 постановою Малиновського районного суду м. Одеси було переведено до ПКТ установи терміном на 1 місяць.
27.11.2020 року - за порушення форми одягу оголошено догану начальником ОВК-14;
14.12.2020 року - за порушення форми одягу оголошено сувору догану начальником ОВК-14;
14.12.2020 року - за зберігання забороненого предмету (мобільний телефон) засудженого було поміщено в ДІЗО строком на 10 діб.
Так, перебуваючи в ДІЗО 16.12.2020 року засуджений ОСОБА_4 , відповідно до абзацу 11 п. 6 Розділу XXI Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 року, згідно графіку чергування засуджених в камері № 9 ДІЗО на грудень 2020 року, повинен був здійснити прибирання в камері, та, відповідно до додатку № 20 до Правил (пункт 2 розділу XVI11 Правил), здійснювати прибирання камерного санвузла, а після закінчення прогулянки - двориків для прогулянок.
У зв`язку з вищевикладеним, з метою перевірки санітарного стану камер та дотримання засудженим Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, 16.12.2020 року приблизно о 06 годині 40 хвилин, черговим помічником начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , спільно з оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «ОВК (№14)» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 , старшим оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «ОВК (№14)» старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 , здійснено вихід до прогулянкового двору ДІЗО та було виявлено, що прогулянковий дворик ДІЗО перебуває в антисанітарному стані та потребує прибирання.
Після чого, черговим помічником начальника ДУ «ОВК (№ 14)» відділу нагляду і безпеки старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК №14» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2-А, 16.12.2020 року о 06 годині 42 хвилини 22 секунди, згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засудженому ОСОБА_4 , було висунуто законну вимогу приступити до чергування з прибирання прогулянкового дворику та видано для цього необхідний інвентар, на що засуджений ОСОБА_4 діючи умисно, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, відкрито, безпідставно, в категоричній формі відмовився виконувати дану вимогу, хоча фактично міг її виконати та був забезпечений для цього необхідним інвентарем.

Далі, оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «ОВК (№14)» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК (№14)» за адресою: Одеса, вул. Краснова, 2-А, 16.12.2020 року о 06 годині 43 хвилини 25 секунд, згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засудженому ОСОБА_4 , було повторно висунуто законну вимогу приступити до чергування з прибирання прогулянкового дворику та видано для цього необхідний інвентар, на що засуджений ОСОБА_4 відкрито, безпідставно, в категоричній формі відмовився виконувати дану вимогу, хоча фактично міг її виконати та був забезпечений для цього необхідним інвентарем.

Після цього, оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «ОВК (№14)» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ ДУ «ОВК (№14)» адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2-А, 16.12.2020 року о 06 годині 43 хвилини 42 секунди, згідно ч. 3 ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку виконання покарань, засудженому ОСОБА_4 , роз`яснено, що його дії підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст. 391 КК України, за злісну непокору вимогам адміністрації установи виконання покарань, та втретє висунуто законну вимогу приступити до чергування з прибирання прогулянкового дворику та видано для цього необхідний інвентар, на що засуджений ОСОБА_4 відкрито, безпідставно, в категоричній формі відмовився виконувати дану вимогу, хоча фактично міг її виконати, та був забезпечений для цього необхідним інвентарем.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 391 КК України, визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті. А саме свідомо ігнорував законні вимоги представників адміністрації ДУ «Одеська випрана колонія (№14) щодо здійснення прибирання, згідно графіку чергувань.У вчиненому розкаявся та просив суд суворо не карати.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Вина обвинуваченого повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин та щирим каяттям у вчиненому.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 391 КК України за кваліфікуючими ознаками злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочину.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином; особу винного, його вік та соціальне положення, стан здоров`я; те, що особа осудна та раніше вже була судима; на обліку лікаря психіатра не перебуває; повне визнання вини; за місцем відбування покарання характеризується посередньо; позицію прокурора щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, думку сторони захисту, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе виключно за умови ізоляції від суспільства та йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 391 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості, і саме таке покарання буде сприяти виправленню ОСОБА_4 та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так й іншими особами.
Підстав для застосування ст. 69, ст. 75 КК України стосовно обвинуваченого суд не вбачає.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України, та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання призначеного йому за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року, невідбута частина покарання станом на 23.11.2021 року становить 1 рік 2 місяці 1 день, суд призначає остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків з дотриманням вимог ч. 1, ч. 3 ст. 71 КК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
ОСОБА_4 знаходиться під вартою у зв`язку з відбуванням покарання у вигляді позбавлення волі за іншим вироком суду, у зв`язку з чим запобіжний захід до набрання вироком законної сили судом не обирається.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2020 року і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 23.11.2021 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 18.01.2021 року, а саме:
- документи відносно ОСОБА_4 , та диск відеозапису за участю ОСОБА_4 , які надійшли з ОВК №14, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Краснова, 2 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0002772.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1