Справа №361/4376/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/824/3223/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
09 вересня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2021 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бровари, Київської області, із середньою освітою, офіційно не працюючу, не одружену, маючу на утриманні малолітніх дітей, є інвалідом другої групи довічно, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму,
визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунтовому покритті біля переїзду помітила поліетиленовий згорток із кристалоподібною речовиною білого кольору та, взявши його до рук, ОСОБА_8 зрозуміла, що вказана речовина, це наркотичний засіб «метадон», оскільки періодично його вживає.
В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено «метадон», для особистого вживання без мети збуту.
Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, ОСОБА_8 помістила поліетиленовий згорток із наркотичним засобом, обіг якого обмежено «метадон», до лівої зовнішньої кишені куртки, в яку була одягнена.
Таким чином, ОСОБА_8 почала незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», масою 0,176г, для власного вживання без мети збуту.
Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_8 зберігала у лівій зовнішній кишені куртки, до 11 години 50 хвилин 12 квітня 2021 року, а саме до моменту вилучення наркотичного засобу працівниками Броварського РУП ГУНП в Київській області, яку остання добровільно видала працівникам поліції, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 .
Не погоджуючись з вироком суду, захисником подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, та призначити ОСОБА_8 менш суворе покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.
Не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зазначає, що призначене судом покарання у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень є непомірним для обвинуваченої, оскільки ОСОБА_8 є інвалідом IIгрупи довічно, а тому з урахуванням наявних в матеріалах справи даних про її особу, є всі підстави для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Суд першої інстанції, мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_8 покарання врахував, що обвинувачена вчинила кримінальний проступок, дані про її особу, яка раніше судима, є інвалідом 2 групи довічно, на утриманні має малолітніх дітей.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину визнано місцевим судом як обставину, яка згідно з ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 .
Обставин, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання судом першої інстанції не встановлено.
Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо шляхом призначення їй покарання у виді штрафу.
Доводи апеляційної скарги про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.
Так, виходячи зі змісту ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише в тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини КК України, було б явно недоцільним.
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, судом при призначенні покарання взято до уваги обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченій, зокрема і ті, на які посилається в поданій апеляційній скарзі захисник, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, стан здоров`я обвинуваченої, наявність на її утриманні двох малолітніх дітей. Тому, наведені обставини не дають підстав для призначення більш м`якого покарання, із застосуванням ст. 69 КК України.
Також колегія суддів вважає, що інші, зазначені в апеляційній скарзі обставини, які на думку захисника, є такими що пом`якшують покарання, є даними, що характеризують особу обвинуваченої, і були повністю враховані судом при призначенні покарання. Вказані обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання, й повторно враховані судом апеляційної інстанції.
На переконання колегії суддів, призначене судом покарання обвинуваченій ОСОБА_8 з огляду на вимоги статей 50, 65 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність та відповідає основній його меті як заходу примусу.
Таким чином, будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, апеляційним судом під час апеляційного розгляду встановлено не було.
З урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а тому залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а вирок - без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: