Справа № 752/3871/20
Провадження № 1-кс/752/7181/21
У Х В А Л А
іменем України

31.08.2021 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р., -

в с т а н о в и в:

у серпні 2021 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся у суд з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р. Просить накласти арешт на грошові кошти, які належать підозрюваному ОСОБА_7 .

В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що першим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

12.08.2021 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

В органу досудового розслідування є підстави вважати, що майно, яке було вилучено 12.08.2021 р. під час проведення обшуків у кримінальному провадженні в житловому приміщенні, яке використовує підозрюваний ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені грошові кошти, зокрема 205 300 доларів США, 94 250 Євро, 33 100 російських рублів та 1 461 050 грн., які належать підозрюваному ОСОБА_7 .

На думку прокурора, на даний час у кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке може бути використане з метою забезпечення у подальшому відшкодування спричинених державі збитків у вигляді несплачених податків, зборів, інших обов"язкових платежів, а також забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_7 та адвокати ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання прокурора про арешт майна. Посилаються на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р. Зазначають про необгрунтованість підозри. На думку адвокатів, прокурор не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звертається із клопотанням. Крім того, вказують на відсутність правових підстав для накладення арешту у зв"язку із можливим забезпеченням відшкодування спричинених державі збитків. На підтвердження законності джерел походження посилаються на те, що 205 300 доларів США є коштами інших осіб, які передали їх ОСОБА_7 на зберігання, оскільки у нього є спеціально облаштований сейф, зокрема зятя ОСОБА_8 в розмірі 132 151 доларів США, що отримані останнім внаслідок відчуження двох квартир та автомобіля, а також давнього знайомого клієнта ОСОБА_9 в розмірі 74 200 доларів США, що отримані останнім внаслідок відчуження будинку. Інша частина коштів є збереженнями підозрюваного та отримана як заробітна плата, що підтверджується банківською випискою.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, тобто з метою конфіскації майна, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадку, передбаченому Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Першим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000672 від 02.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

12.08.2021 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

12.08.2021 на підставі ухвал Голосіївського районного суду м. Києва у даному кримінальному провадженні проведено ряд обшуків, в ході яких, окрім предметів та документів, на відшукання та вилучення яких прямо надано дозвіл відповідно до ухвал слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, вилучено інші предмети та майно, зокрема в житловому приміщенні, яке використовує підозрюваний ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучені грошові кошти.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р.

27 серпня 2021 року прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся у суд з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р. Просить накласти арешт на грошові кошти, які належать підозрюваному ОСОБА_7 та були вилучені 12.08.2021 р. в житловому приміщенні, яке використовує підозрюваний ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, прокурор зазначив, що метою такого заходу кримінального провадження є, зокрема забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Санкція ч. 3 ст. 212 КК України передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Зважаючи на існування достатніх підстав вважати, що суд може призначити останньому покарання у виді конфіскації майна, вважаю, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Що стосується посилань підозрюваного та адвокатів на необґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, та на неправильну кваліфікацію його дій, то слід зазначити, що слідчий суддя, на даній стадії кримінального провадження, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів його забезпечення, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Сукупність наданих суду матеріалів є достатньою для встановлення ймовірності причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, що у відповідності до практики Європейського суду з прав людини вказує на обґрунтованість підозри.

Таким чином суд вважає, що надані прокурором матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на належні ОСОБА_7 грошові кошти з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи і посилання адвокатів на ті обставини, що 205 300 доларів США є коштами інших осіб, які передали їх ОСОБА_7 на зберігання. Відповідні копії договорів відчуження ОСОБА_8 двох квартир та автомобіля, а також договору зберігання та купівлі-продажу будинку ОСОБА_9 суд не може прийняти до уваги на підтвердження таких доводів сторони захисту.

Разом з тим, суд погоджується з доводами захисту про відсутність підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення відшкодування спричинених державі збитків, оскільки в матеріалах, доданих прокурором до клопотання, відсутні відповідні докази заподіяння збитків, а також відсутній цивільний позов, поданий уповноваженою особою.

Керуючись ст.ст.170 - 172 КПК України, суд -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000672 від 02.12.2019 р. - задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти, зокрема 205 300 доларів США, 94 250 Євро, 33 100 російських рублів та 1 461 050 грн., які належать підозрюваному ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя