провадження № 1-в/632/185/21

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2021 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у залі суду у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайський подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Осівці Брусилівського району Житомирської області, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:
До Первомайського міськрйонного суду Харківської області надійшло подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 .
В судовому засіданні представник ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» подання підтримав, просив задовольнити.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 підтримали подання та просили замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Прокурор вважав подання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, яка на його думку є пасивною, зокрема, засуджений мав лише два заохочення за останній незначний проміжок часу відбування покарання, не був працевлаштований, не відзначився зразковою поведінкою за весь час відбування покарання. Також, прокурор просив звернути увагу на тяжкість і характер вчинених засудженим правопорушень, а саме, що останнім були вчинені злочини проти життя та здоров`я людини з настанням незворотних наслідків. Враховуючи зазначені обставини прокурор просив відмовити у задоволенні подання.
Представник спостережної комісії при виконкомі Первомайської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали особової справи засудженого, доходить такого висновку.
Відповідно до приписів частини першої статті 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Конституційний Суд України в Рішенні від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 сформулював юридичну позицію, згідно з якою держава, виконуючи свій головний обов`язок - утвердження і забезпечення прав і свобод людини - повинна не тільки утримуватися від порушень або непропорційних обмежень прав і свобод людини, але й уживати належних заходів для забезпечення можливості їх повної реалізації кожним, хто перебуває під її юрисдикцією; із цією метою законодавець та інші органи публічної влади мають забезпечувати ефективне юридичне регулювання, яке відповідає конституційним принципам і нормам, та створювати механізми, що є неодмінними для задоволення потреб та інтересів людини (абзац перший пункту 3 мотивувальної частини).
Згідно із ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З огляду на викладене, суд вважає можливим розглянути у порядку ст. 82 КК України по суті подання ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про заміну невідбутої частини більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 , який на даний час є повнолітньою особою.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року, за яким останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 09 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за вказаним вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 листопада 2016 року, за яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 11 років 06 місяців позбавлення волі, Слободянюку призначено остаточно покарання у виді 13 років 06 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 03 липня 2014 року по 27 квітня 2017 року та з 28 квітня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок набрав законної сили 07 вересня 2019 року.
Початок строку відбування покарання - 07 вересня 2019 року, кінець строку - 25 жовтня 2022 року.
Згідно із вимогами статті 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до рекомендацій, наданих у постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за певних умов.

Згідно із ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 , останній за час відбування покарання мав три стягнення, які погашені відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України та два заохочення.
Як вбачається із характеристики, наданої ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», засуджений ОСОБА_5 за час перебування з 09 липня 2014 року по 23 жовтня 2019 року у ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)» характеризувався задовільно, допускав невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, за що тричі був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався. Перебуваючи в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у період з 23 жовтня 2019 року по 02 листопада 2019 року невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, адміністрацією установи не заохочувався. Перебуваючи з 02 листопада 2019 року у ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» характеризувався з позитивного боку, невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав, заохочувався 2 рази, стягнень не було, залучався до виконання робіт з благоустрою установи, у відношеннях з персоналом установи дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин, приймає участь у програмі диференційного виховного впливу «Духовне відродження», у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує з ними рівні та доброзичливі стосунки.
Розглядаючи подання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі, суд бере до уваги, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, а тому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних, як про особу засудженого, так і даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує заміні невідбутої частини покарання на більш м`яке. При цьому, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 у 2015 році мав 3 стягнення у виді догани за зберігання заборонених предметі та порушення правил розпорядку дня, нетактовну поведінку, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. 27 березня 2020 та 20 серпня 2021 року був заохочений, зокрема, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, а також з нагоди відзначення 30-ї річниці незалежності України та за результатами проведення Спартакіади серед засуджених установи. Відомостей щодо працевлаштування засудженого під час відбування покарання та відшкодування шкоди, завданої вчиненими злочинами протягом відбування покарання суду не надано.
Дослідженням матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 встановлено, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, про що свідчить наявність лише двох заохочень за весь час відбування покарання. Також, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 був засуджений за тяжкий та особливо тяжкий злочин, вчинений за попередньою змовою групою осіб, проти життя та здоров`я людини, з настанням незворотних наслідків. Злочин, за яким ОСОБА_5 засуджено за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року, було вчинено останнім у слідчому ізоляторі під час розгляду кримінального провадження, за яким останньому було висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини та у подальшому засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, п.п. 4, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України.
Отже, на думку суду, на даний час не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, та є можливим, в умовах обмеження волі. Ті обставини, що за час відбування покарання засуджений два рази заохочувався, не вказують про наявність підстав для застосування ст. 82 КК України, позаяк вказані обставини враховуються в сукупності з іншими даними. А тому, суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що засуджений став на шлях виправлення.
За таких обставин суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.
На підставі викладеного, та керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенніДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)» про засудженому ОСОБА_5 заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, яке призначене за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2019 року - відмовити.
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 539 КПК України роз`яснити, що розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо неповнолітнього засудженого може мати місце не раніше як через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, а для особи, яка тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя:ОСОБА_1