Справа № 216/6917/21
Провадження № 1-кп/216/1020/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0000980 від 07 вересня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 08.02.2001 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 3 ст. 140, чч. 1, 2 ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією майна, звільнений 19.05.2005 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 29 днів;

- 20.04.2010 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- 21.05.2012 року вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за чч. 3, 4 ст. 187, чч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений 12.02.2016 року за відбуттям строку покарання;

- 23.10.2018 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 06.11.2018 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, звільнений 23.07.2021 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2021 року близько 02.00 год. ОСОБА_3 , діючи повторно, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, прибув на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вчинити крадіжку телефонного кабелю, що належить ПАТ «Укртелеком». За допомогою принесених з собою знарядь злочину ОСОБА_3 , скориставшись відсутністю свідків, маючи вільний доступ до відчиненої підземної кабельної каналізації, розташованої поблизу буд. № 128 на вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, спустився до каналізації, в якій за допомогою підготовленого металевого садового секатора перерізав кабель та витягнув його на поверхню, тим самим таємно викрав належне ПАТ «Укртелеком» майно, а саме телефонний кабель марки ТПП 300х2х0,4 довжиною 75,8 метри вартістю 13 652 грн 72 коп. Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 за допомогою принесеного з собою металевого секатора розділив на частини викрадений телефонний кабель з метою подальшого заволодіння ним, але не довів свій злочинний намір до кінця через викриття його працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_3 намагався завдати потерпілому - ПАТ «Укртелеком» майнової шкоди на загальну суму 13 652 грн 72 коп.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і дав суду такі показання. Наприкінці серпня 2021 року в нічний час на вул. Кобилянського він побачив відчинений люк з кабелями, після чого вирізав кабель, витягнув його з люка, відтягнув неподалік (близько 30 метрів) і почав різати, де в цей час був виявлений працівниками поліції. Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, обіцяє виправитись та вважає справедливим покарання, яке йому просив призначити прокурор.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву, в якій просив провести судовий розгляд за його відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду, одночасно повідомивши про відсутність наміру пред`являти цивільний позов.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності представника потерпілого відповідно до положень ст. 325 КПК України.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого та беззаперечну згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого й прокурора, суд змістовно роз`яснив останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище, вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65-68 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому ОСОБА_3 раніше судимий, офіційно не працює, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, перебував під наглядом лікаря-психіатра в період з 1997 року до 1999 року з приводу порушення психологічного розвитку (а.к.п. 55-61).

Разом з тим суд бере до уваги, що фактично потерпілому ПАТ «Укртелеком» шкоди злочином не завдано, оскільки майно повернуто власнику.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку скоєння злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність офіційної роботи, родини та утриманців, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність у потерпілого матеріальний претензій до обвинуваченого внаслідок повернення майна, а також думку представника потерпілого про призначення останньому покарання на розсуд суду.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України.

Разом з тим, взявши до уваги думку прокурора про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, а також зважаючи на конкретні обставини цієї справи та на перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який повністю та беззастережно визнав свою вину, щиро розкаявся, морально засуджує свій негативний вчинок, висловлює жаль з приводу вчиненого та запевнив не допускати в майбутньому протиправної поведінки, тобто наявність сукупності обставин, яка знижує ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, суд вважає за необхідне на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 2 574 грн 30 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів (а.к.п. 31, 39).

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення цього вироку.

Речові докази, а саме:

- 21 фрагмент телефонного кабелю марки ТПП 300х2х0,4 загальною довжиною 73,85 метри, - вважати повернутим власнику згідно з розпискою від 10.09.2021 року (а.к.п. 27);

- металеві монтувалку та секатор (а.к.п. 26, 48), - знищити;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн 30 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1