Справа № 559/1700/21
Провадження № 1-кп/559/247/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2021 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачено ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувалиний акт по обвинуваченю

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

за ч.1 ст.122 КК України,

встановив:
05 липня 2021 року близько 19 год. 06 хв. між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_5 , в ході розпиття спиртних напоїв, у квартирі за місцем спільного проживання, що в АДРЕСА_1 , виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , взявши ножа, який знаходився на ліжку під подушкою в кухні, де вказаним ножем, якого тримав у лівій руці, наніс ОСОБА_5 один удар в область правого плеча. У результаті вказаних дій ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді різано-колотої рани в ділянці грудного кінця правої ключиці. Закритий перелом краєвий грудинного кінця ключиці. Вказані тілесні ушкодження виникли від однієї дії тупого (-их) предмету (-ів), могли утворитися від удару гострим предметом по типу ножа (чи іншим колото-ріжучим предметом), зважаючи на підмічений лікарем характер рани («різано-колота»), розглядаються в єдиному механізмі, можливо в термін та за обставин, які зазначені у наданій постанові, і які відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) №151 від 08.07.2021, згідно, п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995), відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченго ч. 1 ст. 122 КК України середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні була заявлена угода про примирення між обвинуваченим та потерпілою. Згідно угоди про примирення від 07.09.2021 обвинувачений повністю визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 122 КК України. Сторони узгодили покарання ОСОБА_4 у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та покласти на останню обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Розкаюється у вчиненому.

Обвинувачений та потерпіла пояснили у судовому засіданні, що угоду укладали добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для них зрозумілі. Просять її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення, оскільки, вона не суперечить вимогам кримінального та кримінально процесуального законодавства.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у умисному спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та його дії кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 122 КК України.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України кримінальне правопорушення у вчиненні, якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до нетяжких злочинів, отже угода відповідає вимогам закону. Зміст угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При цьому, судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 визнає вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Сторони повністю усвідомлюють зміст угоди про примирення.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують відповідно ст. 67 КК України покарання ОСОБА_4 , при проведенні досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

При цьому, суд враховує особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України. Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину, ступеня здійснення злочинного наміру, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, перевіривши угоду про примирення, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно примирились, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про примирення, яка укладена 07.09.2021 року між потерпілою та обвинуваченим та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 368-371, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст .469, 471, 474, 475 КПК України, ст.ст. 75, 76, ч. 1 ст. 122 КК України, суд

ухвалив:
угоду про примирення, укладену 07.09.2021 року між потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: змив речовини бурого кольору із поверхні деревяного перила, контрольний змив із внутрішньої поверхні дерев`яних дверей, змив речовини бурого кольору із поверхні дерев`яної підлоги квартири, контрольний змив, із поверхні дерев`яної підлоги квартири, змив речовини зовні схожою на кров із поверхні дерев`яних дверей кухні, ніж із дерев`яною рукояткою із нашаруванням речовини бурого кольору - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1