Справа № 183/5100/21
№ 1-кп/183/1212/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Ухвалено 27 жовтня 2021 року в м. Новомосковськ Дніпропетровської області.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000002 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оломоуц Чехія, громадянина України, з професійною технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дититну, станом на 03.04.2021 головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у військовому званні штаб-сержант, непрацюючого, несудимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 80 (по особовому складу) від 16.06.2018 штаб-сержанта (прапорщика) ОСОБА_3 призначено на посаду головного сержанта - командира відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Поряд з цим, 13.06.2020 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 136 (по особовому складу) солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця відділення вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
За військовим званням начальниками є: військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини.
Відтак, штаб-сержант ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 28-32, 111 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та його функціональних обов`язків, являється прямим начальником за військовим званням та посадою для солдата ОСОБА_7 .
Штаб-сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за контрактом, у період виконання обов`язків за вказаною посадою, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно виконувати вимоги укладеного контракту та військової присяги, затвердженої Постановою Верховної Ради України «Про текст Військової присяги» від 06.12.1991, а також дотримуватись вимог ст. 11, 16, 28-34, 49, 50, 58, 59, 124 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 3, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, поважати гідність інших людей, подавати приклад зразкового виконання військового обов`язку, з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання і згуртування військового колективу, дотримуватись зазначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до військовослужбовців, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Крім того, штаб- сержант ОСОБА_3 повинен був доповідати командирові взводу стосовно проблемних питань проходження військової служби військовослужбовцями рядового і сержантського (старшинського) складу взводу, надавати сержанту із матеріального забезпечення (старшині) роти заявки щодо їх всебічного забезпечення; негайно доповідати командирові взводу та головному сержантові роти про надзвичайні події у взводі, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; бути взірцем для особового складу взводу щодо виконання службових обов`язків; піклуватися про підлеглих, ставитися до них із повагою, не принижувати їх честі та гідності, знати потреби військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу, порушувати перед командиром взводу та головним сержантом роти питання про задоволення цих потреб; сприяти формуванню в особового складу почуття взаємоповаги і взаємодовіри, відповідальності за успішні дії підрозділу.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.
Відповідно до ст. 426-1 КК України, внесеної Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень», який опубліковано у журналі Голос України від 25.04.2015 № 75 зазначено, що до Кримінального кодексу України внесені зміни та його доповнено статтею 426-1. При цьому, в ч. 4 зазначеної статті передбачає відповідальність, у тому числі за застосування насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 26.04.2015.
В свою чергу, штаб-сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , проходячи військову службу в умовах особливого періоду, діючи всупереч вищезазначених вимог законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, застосував насильство до підлеглого військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту солдата ОСОБА_7 , у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, за наступних обставин.
Так, 03.04.2021 близько 08.00 год. солдат ОСОБА_7 прибув до службового кабінету командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, яка по сумісництву є кімнатою канцелярії роти, яка знаходиться на першому поверсі казарми № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), після чого приступив до виконання завдань визначених командиром роти старшим лейтенантом ОСОБА_8 . При цьому, у вказаному службовому кабінеті вже перебував штаб- сержант ОСОБА_3 .
Того ж дня, приблизно о 08 год. 25 хв. до солдата ОСОБА_7 , який сидів на стільці за робочим (писемним) столом, що знаходиться у службовому кабінеті командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, яка по сумісництву є кімнатою канцелярії роти, яка знаходиться на першому поверсі казарми № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), підійшов штаб-сержант ОСОБА_3 та вказав солдату ОСОБА_7 заповнити журнал особового складу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , на що солдат ОСОБА_7 повідомив, що ним вже внесено до
вказаного журналу відповідні записи та внесення додаткових записів робити не потрібно.
03.04.2021, близько 08 год. 30 хв., штаб-сержант ОСОБА_3 , перебуваючи у службовому кабінеті командира роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, яка по сумісництву є кімнатою канцелярії роти, яка знаходиться на першому поверсі казарми № НОМЕР_3 / НОМЕР_4 військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), будучи невдоволеним відмовою солдата ОСОБА_7 виконувати його вказівку щодо заповнення журналу особового складу роти та його поведінкою, діючи всупереч закріпленого у військових статутах порядку взаємовідносин між військовослужбовцями, маючи на меті застосування насильства щодо підлеглого, бажаючи продемонструвати підлеглому свою владу та перевагу над ним, шляхом застосування насильства підняти у військовому колективі особистий авторитет командира, перевищуючи владу і службові повноваження, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, наніс підлеглому йому військовослужбовцю солдату ОСОБА_7 один удар правою ногою, взутою у військове взуття - чоботи з високим берцем, в ліву поверхню тулуба, біля ребер солдата ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у виді: «Закритої травми черева: гематоми в ділянці хвоста підшлункової залози, під капсульної гематоми по діафрагмальній поверхні селезінки з розривом її капсули та явищами внутрішньочеревної кровотечі, яка призвела до оперативного втручання спленектомія (видалення селезінки)», яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.
Таким чином ОСОБА_3 застосував насильство щодо підлеглого, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Під час судового провадження між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника та потерпілого було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, вчиненого ним за викладених в угоді обставин, у повному обсязі повідомленої йому підозри, передбаченої ч. 4 ст. 426-1 КК України прокурор та обвинувачений узгодили покарання за ч. 4 ст. 426-1 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, позитивної характеристики обвинуваченого, участі обвинуваченого у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, отриманого статусу учасника бойових дій, наявності обставин, що пом`якшують його покарання у виді щирого каяття, а також активного сприяння розкриттю злочину, відшкодуванню потерпілому матеріальної та моральної шкоди, тобто наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, керуючись положенням ст. 69 КК України, сторони дійшли згоди про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 426-1 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст.75 КК України сторони також визнали за доцільне звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.

У судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди.
Потерпілий ОСОБА_7 та представник потерпілого ОСОБА_6 не заперечували проти затвердження угоди.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, обставини обвинувачення підтвердив, в скоєному щиро кається. У обвинуваченого в судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам Розділу VI КПК України.

Суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та його дії кваліфікуються за ч. 4 ст. 426-1 КК України застосування насильства щодо підлеглого, яке спричинило тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 4 ст. 426-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки ОСОБА_3 вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, брав участь у проведенні антитерористичної операції, забезпеченні її проведення, отримав статус учасника бойових дій, матеріальну та моральну шкоду відшкодував потерпілому повністю.

На підставі викладеного та керуючись статтями 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 426-1 КК України.

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 жовтня 2021 року між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 426-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області - протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1