ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001572 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року, якою кримінальне провадження №0001572 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Краснопілля, Сумської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, учасника бойових дій, одруженого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року клопотання ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 - задоволено. Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності.
Кримінальне провадження №0001572, внесене 03.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.06.2017 року на автомобіль марки «AS-G 3302 ZNH» державний номерний знак НОМЕР_1 скасовано.
Речовий доказ - автомобіль марки «AS-G 3302 ZNH» державний номерний знак НОМЕР_1 (том 1 а.с.25) повернуто власнику ОСОБА_10 .
Речовий доказ - велосипед «Кольнаго» ( том 1 а.с.26) вирішено вважати повернутим власнику потерпілій ОСОБА_9 ( том 1 а.с.21).
Цивільний позов представника в інтересах потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 99 960 грн. 29 коп.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 35 000 гривень моральної шкоди.
Доля процесуальних витрат вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Згідно ухвали суду першої інстанції, 02 червня 2017 року близько о 12.00 год. ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «AS-G 3302 ZNH» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , здійснював рух зі сторони вулиці Ширшова по вулиці Коцюбинського в напрямку мосту №2 в м.Дніпро, в лівому ряді руху.
В дорозі, в районі перехрестя з вулицею Глінки в м.Дніпро, ОСОБА_7 не переконався в безпеці руху, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено» став здійснювати маневр лівого повороту на зустрічну полосу, при цьому не надав дорогу велосипеду «Кольнаго» під керуванням водія ОСОБА_9 , яка рухалася по вулиці Коцюбинського зі сторони мосту №2 в напрямку вулиці Ширшова, в правому ряді руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до негайного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду не прийняв, в результаті чого допустив зіткнення транспортних засобів.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синця та садна підборіддя більш ліворуч, закритого перелому лівої ключиці з задовільним стоянням відламків, закритого перелому зовнішньої лодижки лівого гомілковостопного суглобу з задовільним стоянням уламків, саден лівого стегна, лівого колінного суглобу та лівої гомілки, які відносяться до середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 16.13 Правил дорожнього руху України та вимоги дорожнього знаку 3.23 «Поворот ліворуч заборонено», які свідчать:
-п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;
-п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
-п.16.13 «Перед поворотом ліворуч чи розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч…»;
-Дорожній знак 3.23 «Поворот ліворуч заборонено». Забороняється поворот ліворуч транспортних засобів», невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з насідками, що настали.
З технічної точки зору дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.16.13 і дорожнього знаку 3.23 Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинному зв`язку з настанням обставин даної дорожньо-транспортної пригоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог. Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 99 960, 29 грн.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що з вищезазначеною ухвалою в частині задоволення позовних вимог погодитись не можна, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована у страховій компанії ПрАТ СК «Провідна», поліс АК/2045534. Відповідно до чинного на момент ДТП полісу страхова сума на відшкодування шкоди спричиненої життю і здоров`ю складає 200 000 грн., за матеріальну шкоду - 100 000 грн., а тому позовні вимоги щодо матеріальної шкоди покриваються страховим полісом, та повинні бути сплачені страховою компанією.
Крім того, така позиція підтверджується висновком ВС у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 у складі Великої палати, відповідно до якого, відшкодування в межах страхової суми повинен нести страховик, а у передбачених Законом випадках МТСБУ. Така ж думка викладена у постанові ВС від 19.05.2020 у справі N 375/1346/19. Однак, суд послався на висновок ВСУ у справі № 6-2808цс 15 від 20.01.2016 який не має юридичної сили, оскільки на сьогодні суди керуються останніми висновками ВС, наведеними вище. :

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні обвинувачений та захисник обвинуваченого підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.
Потерпіла не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_8 , та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності, а також закриття кримінального провадження №0001572, внесене 03.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.
В цій частині ухвалу суду першої інстанції не оскаржується, а тому перевірці в апеляційному порядку не підлягає.
Разом з тим, заслуговують на увагу доводи захисника обвинуваченого про порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цивільного позову.
Згідно з вимогами ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до вимог ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції, що діяла на момент вчинення злочину, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.ч. 1, 4-7 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні.
Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
При цьому, відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.
У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції зазначені положення закону не дотримано.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриваючи кримінальне провадження, суд необґрунтовано розглянув та частково задовольнив цивільний позов представника в інтересах потерпілої ОСОБА_9 .
За таких обставин, апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в частині прийнятого рішення щодо вирішення цивільного позову зміні. У такому разі цивільний позов представника в інтересах потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної та матеріальної шкоди слід залишити без розгляду.
Окрім того, в порядку ч. 7 ст. 128 КПК України, необхідно роз`яснити потерпілій, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2021 року, якою кримінальне провадження №0001572 щодо ОСОБА_7 , за ч. 1 ст. 286 КК України - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності в частині вирішення цивільного позову змінити.
Цивільний позов представника в інтересах потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про стягнення моральної та матеріальної шкоди залишити без розгляду.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4