Справа № 755/1762/20
№ 1-кп/755/24/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000782 від 30.01.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Геронимівка, Черкаського р-ну, Черкаської обл., українця, громадянина України, працюючого двірником у ЖЕД № 404, одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні трьох дітей: 2005 р.н., 2008 р.н. та 2013 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

особи, яку звільнено від

кримінальної відповідальності ОСОБА_15 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним
29 січня 2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, у ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які перебували на загальному коридорі першого поверху першого під`їзду будинку по АДРЕСА_3 , на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , виник конфлікт. У свою чергу, підґрунтям конфлікту стало незаконне зайняття підвального приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , з боку ОСОБА_5 . У свою чергу, на ґрунті вказаного конфлікту, у ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, керуючись мотивом особистої неприязності до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , виник протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень останнім. Разом з тим, керуючись мотивом особистої неприязності, ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_12 та кулаком правої руки одразу наніс один удар в область лівого ока останньої та у подальшому, до протиправних дій ОСОБА_5 приєдналась його дружина ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та одразу почала наносити множинні удари руками в різні частини тіла ОСОБА_12 , у ході яких, ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тримаючи в руці ключі від квартири, декілька разів нанесла удари по голові потерпілої ОСОБА_12 . Продовжуючи свої протиправні дії та маючи на меті спричинити тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, почала умисно наносити удари руками по тулубу потерпілої ОСОБА_11 , внаслідок чого, остання почала кликати на допомогу. Зокрема, у ході побиття ОСОБА_11 , з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, на крики та прохання про допомогу з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з кв. АДРЕСА_4 , вийшов ОСОБА_10 , який у свою чергу, намагався захистити ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від протиправних дій з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , намагаючись зіштовхнути потерпілу ОСОБА_12 зі сходів, втратив рівновагу на впав на підлогу, але все одно продовжив наносити удари ногами потерпілій ОСОБА_12 , після чого, підвівшись, вхопив за тулуб останню та корпусом її тіла бив об стіни будинку, після чого, умисно укусив її за кисть правої руки, чим спричинив останній фізичного болю та наніс тілесні ушкодження. Продовжуючи свої протиправні наміри, ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тримаючи у руці невстановлений досудовим розслідуванням предмет, що відноситься до аерозольних засобів, розпилила в обличчя потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 речовину подразнюючої дії, внаслідок чого, заподіяла останнім фізичного болю та тілесні ушкодження.

Згідно з висновком експерта № 042-408-2019 від 27.03.2019 року: 1.2.3.4. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних викладених у «Висновку експертного дослідження» № 041-203-2019 від 30.01.2019 року, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019 року, у неї мали місце тілесні ушкодження: а) садна в тім`яній ділянці зліва, на долонній поверхні лівої кисті в проекції - підвищення першого пальця; синці в лобно-скроневій ділянці зліва з переходом на повіки лівого ока, на підборідді зліва, в проекції нижньої щелепи справа; б) хімічний опік шкіри повік 1 ступеня обох очей; в) укушена рана (1), садна (6) на тильній поверхні лівої кисті в проекції першої п`ясної кістки. Відповідно до п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказані тілесні ушкодження у п. п. а), б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. в) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, зазначених у п. в) даних Підсумків, свідчать про те, що вони утворились в результаті травматичної дії тупими предметами, що могло бути внаслідок укусу зубами людини; у п. б) даних Підсумків - утворилось від дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів; у п. а) даних Підсумків - утворились в результаті травматичної дії тупими предметами, що могло бути внаслідок ударів руками чи іншими тупими предметами. За давністю всі вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати вказаному терміну.

Відповідно до висновку експерта № 042-898-2019 від 20.05.2019 року: 1.2.3.4.5. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019, у неї мало місце тілесне ушкодження: хімічний опік 1 ступеню шкіри повік обох очей. Відповідно до п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вказане ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось від однієї дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів, за давністю вказаному терміну.

Згідно висновку експерта № 11-1/379 від 06.12.2019 року: На наданих на дослідження фрагменті тканини, серветці, виявлено отруйну речовину подразнюючої дії - н-нонаноїлморфолін (морфолідпеларгонової кислоти (МПК)).

Відповідно до висновку експерта № 042-899-2019 від 20.05.2019 року: 1.2.3.4.5. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019, у нього мало місце тілесне ушкодження: хімічний опік 1 ступеню шкіри повік обох очей. Відповідно до п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вказане ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось від однієї дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів, за давністю може відповідати вказаному терміну.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 2 ст. 125 КК України не визнав та пояснив, що всі його дії були самозахистом, оскільки до події 29.01.2019 року, з 2008 року були конфліктні ситуації зі сторони потерпілих, які їм постійно заздрили, оскільки у них є автомобілі, живуть добре, а останні погрожували, що його спалять, або ж обіллють фарбою автомобіль. Зазначив, що конфлікт у них давній, а що стосується зайняття підвального приміщення, то він змушений був вирішувати питання щодо аварійної ситуації у ньому, а саме, щодо прориву води та опалення, оскільки ЖЕК не реагував на їхні скарги, а там була зовсім аварійна ситуація. Його дружина ОСОБА_15 попередила аварійну службу про те, що їх затоплюють сусіди зверху і самостійно перекрила воду, оскільки виходу іншого не було, однак, це жителями було сприйнято негативно та почалися конфлікти, хоча він приклав багато зусиль, щоб все відремонтувати та привести до ладу. Ці події були приблизно у 2016 році. Що стосується безпосередньо події, то 29 січня 2019 року, вони зранку з дружиною збиралися на роботу та збиралися відвезти дітей до школи, тому дружина ОСОБА_15 віддала йому рюкзаки дітей та попросила віднести їх до автомобіля. Він вийшов до автомобіля та залишив там сумки, зайшов до квартири та сказав, що почув розмову потерпілих, а саме, йому здалося, що то був ОСОБА_10 , який з кимось прощався. За ним слідом, до квартири зайшов син ОСОБА_16 , який плакав та повідомив, що щось сталося, що його вдарили, однак, він не зрозумів, що саме, тому, вийшов з квартири з телефоном, щоби увімкнути відеокамеру та все зазняти і побачив, що у цей час, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спускалися до нього сходами зверху і він став спиною до квартири АДРЕСА_5 , намагаючись щось сфотографувати. У цей час, він побачив у ОСОБА_19 у руці, як йому здалося ніж, та остання почала кричати йому, чи дати йому сірників та замахувалася на нього правою рукою і він, у свою чергу, відштовхнув її у плече, оскільки сприйняв це, як провокацію, а позаду неї, стояла ОСОБА_17 , яка почала бити його по голові. Після цього, з квартири вийшла його дружина ОСОБА_20 , яка намагалася за нього заступитися. Далі, минуло не більше 20 секунд, як з`явився ОСОБА_10 та, стоячи над ним, зверху на сходах, схопив його за куртку, чим обмежив його здатність рухатися та щось бачити. У процесі бійки він взагалі не побачив сина ОСОБА_21 , але, чув лише його голос. Він не бачив також й інших подій, а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 почали його бити та били його об стіни, а він, в свою чергу, намагався відбитися ногами, оскільки його рухи були обмежені. Його штовхали об перила та об стіни, били його з усіх сторін, зокрема, ОСОБА_18 тримала його за геніталії, а ОСОБА_17 звалила його з ніг. Далі, він почув, як ОСОБА_22 сказав, що ОСОБА_10 , необхідно зламати другу ногу, а його дружина ОСОБА_20 кликала на допомогу. У цей час, зі своєї квартири вийшов сусід ОСОБА_23 та намагався відтягнути ОСОБА_24 та ОСОБА_25 від нього та йому вдалося їх розборонити. Зазначив, що малолітніх його дітей у цей час на сходах не було, також, він не бачив, як ОСОБА_20 розпилювала аерозоль, лише відчув запах. Показав, що особисто він, цілеспрямованих ударів ОСОБА_26 та ОСОБА_27 не наносив, не душив, а можливо вкусив ОСОБА_24 , коли та сама йому рукою роздирала рот, а навпаки, це останні напали на них та їм нанесли тілесні ушкодження, оскільки, він потім знаходився на амбулаторному лікуванні, а після, події, видимих тілесних ушкоджень на потерпілих не бачив, лише бачив, що у них були червоні обличчя. Зокрема, зазначив, що цивільний позов не визнає у повному обсязі, вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки, потерпілі самі спровокували конфлікт, він тільки захищався, а останні на ґрунті заздрощів постійно конфліктують, знімають їх сім`ю, слідкують за ними та він чув, як останні давали вказівки свідку ОСОБА_28 як і що йому говорити. Зокрема, зазначив, що в той день вони також викликали швидку допомогу та поліцію, яка не приїхала, а він особисто у подальшому заяву до органів поліції не подавав. Крім того, пояснив, що потерпілі самі винні в даній ситуації, а їх неправдиві показання є нічим іншим, як бажанням заробити за їх рахунок гроші, що і стало причиною заявлення цивільного позову.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, показала, що до події 29.01.2019 року мали місце конфліктні ситуації між її родиною та родиною потерпілих. Даний конфлікт виник з підстав того, що її родина орендували підвальне приміщення, а потерпілі та свідки неодноразово просили допустити їх до підвалу. Вони орендували дане приміщення на законних підставах, оскільки там була аварійна ситуація із системою опалення, що впливало на стан їх житла. Сім`я потерпілих неодноразово їх звинувачувала у тому, що не було опалення, хоча насправді, це сталося через аварійну ситуацію, а ніяк не з їх вини, так як, довготривалий час ніхто не проводив ремонт у підвальному приміщенні, вона зверталася до відповідних служб з вимогою провести ремонтні роботи, однак, на її запити ніхто не відповідав. Конфлікт почався ще з 2013-2014 року, а потерпілі їм заздрили тому, що вони придбали другий автомобіль. Вони протиправного нічого не вчиняли, а навпаки, їх сусідка ОСОБА_29 затоплює їхню квартиру з 2003 року і вона скаржилася, однак, остання не реагувала жодним чином та у грудні 2018 року вона звернулася до аварійної служби, а сім`ї, яка їх затопила, не було в той час вдома, тому необхідно було перекрити воду по всьому стояку, після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прийшли до них з питанням, для чого вони вимкнули водопостачання, вони сварилися та провокували конфлікт, при цьому, нецензурно лаялися, хоча, холодна вода у будинку була. Потерпілі зверталися із позовними заявами до судів, однак, їм було відмовлено. Пізніше, їх сім`я встановила відеокамеру для спостереження, оскільки їх автомобіль, який стояв у дворі, підпалили, зокрема, його постійно псували, обливали кислотою і все це відбувалося у 2018 році, а потерпілі говорили про те, що де б вони не ховали автомобіль, вони все одно його знайдуть. Щодо події, то 29.01.2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, вони збиралися виходити на роботу та відвезти дітей до школи, тому, вона попрохала сина ОСОБА_16 винести сміття, а її чоловік ОСОБА_30 пішов до автомобіля, щоб скласти сумки. Через деякий час, повернувся з вулиці син ОСОБА_16 у сльозах, у нього були ушкодження м`яких тканин голови та повідомив, що їх завдала ОСОБА_18 , яка його штовхнула, тому, її чоловік вийшов на коридор. Уже коли вона вийшла з квартири, то побачила ОСОБА_24 та ОСОБА_25 і вона запитала, навіщо ОСОБА_31 чіпає її дитину, а в цей час, її діти ОСОБА_16 та ОСОБА_32 стояли перед нею, а ОСОБА_17 стояла на сходах, а її чоловік ОСОБА_30 в цей час з ОСОБА_33 стояли у кутку поряд з квартирою АДРЕСА_5 та билися. ОСОБА_18 била її чоловіка по тулубу, била ногами по геніталіям. Вона намагалася відтягувати ОСОБА_24 від свого чоловіка, але в цей час, ОСОБА_17 почала тримала її за волосся та вона попросила дітей зайти до квартири, а ОСОБА_18 у цей час, потягнула її чоловіка вниз до виходу. Далі, з`явився на сходах ОСОБА_10 , перехилився через сходи і схопив за куртку її чоловіка ОСОБА_34 , який у цей час, з ОСОБА_33 були на площадці поряд із виходом, а ОСОБА_17 побігла до них. Вона кликала на допомогу, оскільки була шокована тим, що відбувалося та у цілях захисту винесла з квартири балончик з аерозолем, здається для взуття, почала його розприскувати хаотично всім навколо, а її син ОСОБА_22 кричав ОСОБА_10 , щоб той відпустив її чоловіка, інакше, зламає йому іншу ногу, але син його не бив. У цей час, майже на кінець бійки, вибіг сусід ОСОБА_23 і почав відтягувати ОСОБА_24 від її чоловіка, а вона почала просто хаотично розпилювати аерозоль в цілях самозахисту. Щодо заподіяння ушкоджень ОСОБА_12 , то зазначила, що можливо могла її вдарити ключами, коли виходила із квартири, оскільки у неї був шоковий стан, а тому, точно не пригадує, що саме відбувалося. Щодо ОСОБА_11 , то останню вона не била, а просто відштовхувала. Крім того, вона особисто не бачила, щоб її чоловік ОСОБА_35 наносив кулаками удари ОСОБА_26 , оскільки вона знаходилася на порозі квартири, і що стало початком конфлікту між ними, вона також не бачила, а побачила конфлікт вже у той момент, коли ОСОБА_18 тримала її чоловіка за геніталії та кричала йому, а ОСОБА_17 у цей час, стояла вище на сходах. Коли ОСОБА_36 тримали за геніталії, то ОСОБА_10 тримав його за куртку, тому, її чоловік не міг захиститися самостійно. На її думку, ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були готові вбити її чоловіка під сходами. Зокрема, зазначила, що потерпілі самі спровокували конфлікт, вони з чоловіком захищали свою сім`ю.

Оцінка суду
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо не визнання своєї провини у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілих, свідків, які попереджались про кримінальну відповідальність, а саме:

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що до події вона у жодних стосунках з ОСОБА_5 та ОСОБА_15 не перебувала, а вона з родиною у даному будинку проживає з 1972 року, а сім`я ОСОБА_37 з 2004 року і до 2018 року між ними ніколи не було конфліктів. Конфлікти почалися, коли обвинувачені незаконно заволоділи підвальним приміщенням у їх будинку, у зв`язку з чим, ними було подано позов до останніх. До події, у їх бік ОСОБА_38 були адресовані нецензурні написи на стінах, їх ображали, обвинувачений ОСОБА_5 часто заглядав у їх вікна. Її родина та сім`я ОСОБА_37 проживають в одному під`їзді, вони на третьому поверсі, а обвинувачені на першому. За день до події, тобто, 28.01.2019 року, вони з дочкою їздили до адміністрації зі скаргами на незаконні дії ОСОБА_37 та до їх будинку приїжджала спеціальна служба, щоб зняти металеві листи з підвального приміщення в цілях забезпечення безпеки у разі виникнення пожежі, які сім`я ОСОБА_37 незаконно встановила, що, на її думку і стало конфліктом, оскільки останні були дуже образливі на її сім`ю, так як їм за незаконні дії необхідно було ще й сплатити штраф. Так, 29 січня 2019 року, за адресою: м. Київ, вул. Азербайджанська, 2, вони з родиною сиділи снідали та побачили у вікно, яке виходить у двір, що обвинувачений ОСОБА_5 підігнав автомобіль, нервово бігав навколо нього, палив та заглядав до них у вікна. Через декілька хвилин, обвинувачений виніс три рюкзаки та поклав їх до автомобіля і вони звернули на це увагу, бо зазвичай, кожен член їхньої сім`ї самостійно виносив свій рюкзак. Також, вони звернули увагу на літеру «П», яка була написана на будинку навпроти, оскільки обвинувачений «художник» і після будь-якого конфлікту, стіни будинку всі обписані, а тому, вони знали, що потрібно чекати чогось. Вони з донькою ОСОБА_39 зібралися вийти на вулицю, вона взяла сміття, а донька зачинила двері, а чоловік залишився вдома, оскільки знаходився на лікарняному, так як була травма ноги. Оскільки, під`їзди у будинку вузькі, а тому, йти поруч неможливо і коли вони спускалися з дочкою, то побачили, що на першому поверсі стояв ОСОБА_5 біля своєї квартири, його руки знаходилися у кишенях і коли вона вже майже спустилася, то він поставив руки в боки, розвернувся до неї та її не пропускав. Вона стала трішки вище і в цей час, побачила, як вийшли з квартири два неповнолітніх сини ОСОБА_37 , піднялися наверх та стали між нею та її донькою, яка стояла приблизно на три сходинки вище. Вона розвернулася до синів обвинувачених та в цей час, відчинилися двері квартири АДРЕСА_6 , звідки вийшла ОСОБА_15 , а вона, в свою чергу, повернулася до ОСОБА_5 та той вдарив її рукою в око, а потім, ззаду, по голові її вдарила чимось гострим, мабуть ключем, ОСОБА_15 і вона відчула, що у неї з голови почала йти кров, а її донька почала говорити, щоб не чіпали її маму. Коли її донька ОСОБА_17 почала кликати на допомогу, то вона побачила, як із відчиненої квартири біжить старший син ОСОБА_15 ОСОБА_40 , який теж із розмаху її вдарив. Потім, ОСОБА_5 схватив її за руки і вони з ОСОБА_15 продовжили її бити. Конфлікт з обвинуваченим ОСОБА_5 у неї почався, коли останній її вдарив і одразу, ззаду, з ключем накинулася на неї ОСОБА_15 , а вона знаходилася між ними двома. Її донька не могла пройти, оскільки їй заважали сини ОСОБА_37 . Коли її били ОСОБА_41 , то в якийсь момент вона підняла голову та побачила свого чоловіка з гіпсом на нозі, у нижній білизні та футболці, який спустився на перший поверх і ОСОБА_22 йому сказав, що йому необхідно зламати і другу ногу. У той момент, вона знаходилася на краю сходів до виходу з під`їзду і обвинувачений ОСОБА_5 штовхнув її донизу, до дверей під`їзду, де перед нею знаходилося ще приблизно десять сходинок, однак, її за руку схопила донька, а сам обвинувачений не втримався та впав на підлогу в сидяче положення та почав потім бити їх обох ногами, оскільки вони знаходилися від нього нижче. Потім, ОСОБА_5 підскочив, схопив її за руки, доньку відкинув у бік та почав стягувати її вниз у тамбур під`їзду, схопив її за плечі та почав бити її об перила та стіни, а потім почав її душити, а вона почала відбиватися і в якийсь момент, останній її вкусив за руку. Далі, вона побачила сусіда з четвертої квартири ОСОБА_42 , який стягнув з неї обвинуваченого і всі заспокоїлися, оскільки у всіх вже не було сил. Вони почали підійматись по сходах, які ведуть до першого поверху, ОСОБА_23 пішов перший, а коли піднявся на самий верх, пішла по сходах вона, а за нею обвинувачений ОСОБА_5 . Далі, вона побачила, як біжить ОСОБА_15 та почала бризкати аерозолем в обличчя ОСОБА_43 . Вона потягнулася до ОСОБА_15 , щоб забрати балончик з аерозолем та в цей момент, ОСОБА_5 схопив її за дві руки, а ОСОБА_15 підбігла до неї та почала бризка їй в обличчя аерозолем. Потім, збігла зверху її донька ОСОБА_17 та рукавом закрила їй обличчя, після чого, ОСОБА_15 почала бризкати з балончика на її доньку та ображати нецензурно. Коли у під`їзді вже не було чим дихати, Філіпенки пішли до своєї квартири, а вони з донькою вийшли з під`їзду та почали умиватися снігом, після чого, піднялися до своєї квартири та викликали швидку медичну допомогу і поліцію. Потім, вона побачили, що вхідні двері до квартири залишилися відчиненими, а ключів у неї немає, а тому, зрозуміла, що вони знаходяться десь внизу. Вона зібрала сміття та пішла виносити його на вулицю, а в цей час, на вулиці, у дворі, знаходився ОСОБА_5 з двірником, нецензурно лаявся, знімав на телефон та запитав її, чи вона сховала ножі, яких у неї не було і це його вигадки. Далі, вона викинула сміття та піднялася до себе в квартиру, а згодом, приїхала швидка медична допомога та поліція, лікарі побачили їхній стан, викликали ще швидку допомогу та потім вони поїхали до лікарні. Згодом, коли вони повернулись додому, на них чекав черговий нецензурний напис на стіні, написаний зеленою фарбою. Після події, обвинувачені вибачення не прохали, заподіяну ними шкоду не відшкодували. Зокрема, зазначила, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити;

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що до події не перебувала з обвинуваченими в жодних стосунках, але вони проживають в одному будинку. До події, у них, починаючи з 2018 року постійно були конфлікти з ОСОБА_5 та ОСОБА_15 через їх незаконне заволодіння підвальним приміщенням в їх будинку і з приводу цього, вони подали до суду цивільний позов до них. Вона проживає в квартирі АДРЕСА_7 разом із татом ОСОБА_10 , мамою ОСОБА_12 та бабусею. Напередодні, 28.01.2019 року, тобто за день до події, вони з мамою їздили до адміністрації зі скаргами на незаконні дії ОСОБА_37 та до їх будинку приїжджала спеціальна служба, щоб зняти металеві листи з підвального приміщення в цілях забезпечення безпеки у разі виникнення пожежі, які сім`я ОСОБА_37 незаконно встановила, що, на її думку і стало конфліктом, оскільки останні були дуже образливі на її сім`ю, так як їм за незаконні дії необхідно було ще й сплатити штраф. Так, у під`їзді, на сходинковому майданчику знаходиться по чотири квартири. 29 січня 2019 року, приблизно 07 годині 50 хвилин, вони виходили з мамою з квартири, мама пішла попереду, оскільки мала винести сміття, а вона, зачинила квартиру та пішла за нею. Вони спустилися на сходинкову клітину першого поверху, де одразу, справа, знаходилася квартира АДРЕСА_6 , де проживає сім`я ОСОБА_37 . Коли її мама ОСОБА_12 наближалась по сходинках на перший поверх, то там, прямо на проході, стояв обвинувачений ОСОБА_5 , тому, її мама спустилась та спробувала обійти обвинуваченого, однак, останній, поставив руки в боки, чим перегородив дорогу та стояв обличчям до своєї квартири. У цей час, вона, не дійшовши до сходинкового майданчика першого поверху, приблизно на 2-3 сходинки, зупинилась та підходячи до останніх сходинок, відчинились двері квартири АДРЕСА_6 , звідки вийшли два сини ОСОБА_44 та ОСОБА_32 , яким приблизно по 12 і 10 років, які стали перед нею, а потім, за ними вийшла ОСОБА_15 , залишивши навстіж двері квартири. У цей момент, її мама опинилась між обома ОСОБА_38 та стояла обличчям до ОСОБА_5 , а останній стояв обличчям до своєї квартири, у той час, як ОСОБА_15 знаходилася за спиною у мами. Зазначила, що все відбувалося одночасно. Так, у момент, коли її мама не могла пройти повз ОСОБА_5 , вона запитала у нього чи фарби не вистачило на надписи і одразу після цього, відбувся конфлікт, однак, між нею та її мамою стояли їх сини та ОСОБА_15 . Вона, у свою чергу, бачила звіриний погляд ОСОБА_5 , після чого, останній вдарив правим кулаком її маму в ліве око, після чого, вона крикнула, щоб той не чіпав її маму та почала до неї тягнутись, але, оскільки їй загородили дорогу двоє синів ОСОБА_37 , то вона не могла дотягнутися. У цей момент, ОСОБА_15 , тримаючи в руці щось гостре, вдарила тричі маму ззаду по голові, вона почала кричала, щоб та відпустили її маму, після чого, ОСОБА_15 взяла її за волосся та витягла перед собою, а вона намагалася вирватися, кликала на допомогу, а ОСОБА_5 продовжував бити її маму, штовхав її об двері квартир, спиною, боком, як виходило. Далі, їй вдалося вирватися від ОСОБА_15 і одразу після цього, з квартири АДРЕСА_6 почав бігти старший син ОСОБА_45 , який одразу вдарив маму в щелепу, від чого, у неї залишився синець. Вона підняла свій погляд на верхні сходинки і побачила свого тата ОСОБА_10 , який стояв на тому ж місці, де вона стояла спочатку, у майці, нижній білизні і босоніж, оскільки у той день знаходився вдома зі зламаною ногою, а сини ОСОБА_37 продовжували стояти на тому ж місці. Її тато не міг дотягтись до них, стояв і дивився, що відбувається. ОСОБА_22 звернувся до її тата зі словами: «чому ти сюди прийшов» і що він йому зараз другу ногу зламає. Далі, на її тата ОСОБА_10 почала кидатись обвинувачена ОСОБА_15 , потягла його за майку, від чого, вона порвалася, а далі, остання почала наносити йому хаотичні удари по його тулубу. ОСОБА_15 і ОСОБА_22 почали бити її тата разом, а він, тримався у цей час, за перило, оскільки їх сини продовжували стояти між ними. У цей момент, ОСОБА_5 штовхнув маму в бік десяти сходинок, що ведуть до виходу з під`їзду, а її рука рефлекторно потягнулась до мами і та схопилась за її руку, після чого, ОСОБА_5 її штовхнув, від чого, вони злетіли зі сходинок, а сам обвинувачений втратив рівновагу та впав на підлогу в сидяче положення та продовжував їх бити по ногах, сидячи на підлозі, так як вони були нижче. Далі, обвинувачений ОСОБА_5 піднявся і накинувся ззаду на її маму, але вона не могла стягнути його з останньої. У ході даної ситуації, вони опинились під сходами та вона почула, як із четвертої квартири вибіг їх сусід ОСОБА_23 та запитав, що відбувається, і її тато ОСОБА_10 став прохати, щоб той, допоміг її мамі, на що сусід запитав, де вона, і тато повідомив, що під сходами. Потім, сусід підійшов до них та почав стягувати обвинуваченого ОСОБА_5 , однак, той в цей час, встиг вкусити її маму за кисть лівої руки, від чого, у неї пішла кров, та почав її душити, обхопивши шию ліктем. Вона розуміла, що сусід ОСОБА_23 допоможе її мамі, а тому, побігла допомагати батькові, який стояв на тому ж місці та в цей момент, ОСОБА_15 дістала аерозоль з якоюсь хімією і почала впритул бризкати батькові в обличчя, очі, рот, а вона почала відмахувалась і закривати рукавом його обличчя, у ході чого, у неї також потрапив аерозоль. Все це супроводжувалось нецензурними словами та ОСОБА_15 почала бризкати аерозолем її мамі в обличчя, вона потяглась до неї, а ОСОБА_5 в цей час, тримав мамі руки. Вона намагалась хоч якось мамі закрити рукавом обличчя, оскільки через концентрацію хімічної речовини в під`їзді не було чим дихати. Потім, ОСОБА_15 побігла до себе в квартиру, а вони з мамою вийшли на вулицю, почали вмиватись снігом, оскільки пекло обличчя. Через хвилину, вони пішли додому та почали змивати все проточною водою, після чого, мама викликала швидку медичну допомогу та поліцію. Коли приїхала швидка медична допомога, то лікарі, побачивши їхній стан, викликали ще швидку медичну допомогу і їх відвезли до лікарні. Коли їх забирала до лікарні швидка медична допомога, ОСОБА_5 знаходився серед двору, де зібрав навколо себе двірників і сусідів та щось їм розповідав, показував на вікна, чіплявся до водія швидкої, потім до поліцейського, говорив, що її мама знаходилася з ножами, а ОСОБА_15 , у свою чергу, забрала дітей, посадила їх до автомобіля та вони від`їхали до іншого будинку. Зокрема, зазначила, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та пояснила, що ОСОБА_5 та ОСОБА_15 дають неправдиві показання, нічим їх не підтверджують та продовжують до цього часу нецензурно виражатися в їх сторону;

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 353 КПК України, потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що до події, у будь-яких відносинах з обвинуваченими він не перебував, вони просто проживають в одному будинку. Сім`я ОСОБА_37 постійно вчиняли сварки із жителями їх будинку, у тому числі, із його родиною. Філіпенки працюють у ОСОБА_46 , а тому, нерідко зловживали своїми повноваженнями щодо утримання їх будинку. Так, обвинувачений ОСОБА_5 не пускав до підвального приміщення аварійну службу, перекривши у будинку водопровід, оскільки ключі до приміщення знаходилися лише в нього, постійно ображав його дружину, заподіював його родині шкоду, оскільки вони зверталися до різних установ щодо незаконних дій ОСОБА_37 щодо утримання їх будинку. За день до події, на підставі звернення його дружини до адміністрації, до їх будинку приїжджала спеціальна служба, щоб зняти металеві листи з вікон підвального приміщення в цілях забезпечення безпеки у разі виникнення пожежі, однак, ОСОБА_5 спровокував з цього приводу конфлікт, сварився та лаявся. 29 січня 2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, він проводжав дружину ОСОБА_12 та доньку ОСОБА_11 з дому на роботу, а сам залишився вдома, оскільки знаходився на лікарняному зі зламаною ногою. Дружина з донькою вийшли з квартири, а він підійшов до вікна на кухні, щоб їх побачити, почекав приблизно 30-40 секунд, однак, їх так і не побачив, а тому, вирішив перевірити, чи не сталося з ними нічого поганого і вийшов до під`їзду, будучи одягненим лише у домашній одяг. У цей час, сходами спускалося подружжя з дитиною із квартири АДРЕСА_8 . Далі, він почув крики своєї дружини та доньки, яка кричала, щоб не чіпали маму і він вирішив спуститися вниз. Він як міг йшов без милиці, тримаючись за поручні сходів та на першому поверсі побачив старшого сина ОСОБА_47 , двох молодших їх синів, обвинуваченого ОСОБА_5 , який бив його дружину, а позаду нього стояла його донька ОСОБА_48 , яку тримала за волосся ОСОБА_15 . Він намагався підійти, але через те, що у нього була зламана нога, йому було складно це зробити. Він намагався дотягнутися до ОСОБА_5 і в цей час, син ОСОБА_49 кричав, що зламає йому другу ногу. ОСОБА_15 розірвала його футболку, намагаючись утримати, однак, він все ж таки дотягнувся до обвинуваченого ОСОБА_5 і в цей момент, останній штовхнув його дружину вниз по сходах і вони разом впали. Потім, з квартири АДРЕСА_5 вийшов сусід ОСОБА_23 , який до цього часу не міг відчинити двері, оскільки йому заважала велика кількість людей, які знаходилися під квартирою. Тримаючись за поручні, він озирнувся і ОСОБА_15 розпилила йому в обличчя невідому речовину і його очі почали сильно пекти та у нього виступили сльози. Потім, ОСОБА_15 вдруге розпилила невідому речовину, шкіра обличчя від цього дуже пекла, а тому, він почав підійматися до квартири, щоб умитися. Далі, до квартири зайшли його дружина з донькою, в яких також сильно пекло обличчя і вони викликали швидку медичну допомогу, яка у подальшому, доставила їх до медичного закладу, який спеціалізується на опіках, де їм надали медичну допомогу. Зокрема, зазначив, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та зазначив, що на йог думку, цей конфлікт зі сторони ОСОБА_37 був спровокований тим, що його дружина намагалася захистити їх права, так як останні не допускали до підвального приміщення, вели себе зухвало та постійно з усіма сварилися;

- допитаний у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_50 суду показав, що, а ні з потерпілими, а ні з обвинуваченими в жодних стосунках не перебуває, вони просто проживають в одному будинку. Так, 29 січня 2019 року, приблизно о 08 годині ранку, він збирався до лікарні та почув шум і удари у вхідні двері його квартири. Він подивився у вічко дверей та побачив бійку, після чого, спробував відчинити двері, однак, йому не вдалося це зробити. Коли він все таки вийшов з квартири, то побачив ОСОБА_10 , який стояв на сходах, у нього була загіпсована нога, він її виставив вперед, нібито, обороняючись. Також, він побачив ОСОБА_15 та її синя ОСОБА_51 , який кричав ОСОБА_10 , що зламає також йому і другу ногу. ОСОБА_10 йому закричав, щоб він допоміг його дружині - ОСОБА_12 , а у свою чергу, їх донька ОСОБА_11 кричала, щоб не били її маму. Він спустився нижче, під сходи на першому поверсі, де знаходилися ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і в цей час, ОСОБА_5 правою рукою душив ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 намагалася відтягнути його від останньої. Він почав відтягувати обвинуваченого від ОСОБА_12 і коли вже це зробив, тобто конфлікт закінчився, то побачив, що ОСОБА_15 почала розпилювати невідому йому речовину, від чого, постраждали всі троє потерпілих, зокрема, трохи він також. Найбільше, як йому здалося, постраждав ОСОБА_10 , оскільки він перебував найближче до квартири, звідки ОСОБА_15 принесла дану речовину, зокрема, остання, цілеспрямовано залила обличчя потерпілого даною речовиною, після чого, обличчя потерпілого сильно почервоніло. Він бачив обвинувачену ОСОБА_15 лише тоді, коли вона розпилювала речовину в обличчя потерпілого, а до того, він її не бачив і не бачив, що вона робила до цього. Після того, як обвинувачена розпилила речовину, всі вийшли надвір, оскільки у під`їзді неможливо було дихати. Він бачив, як потерпілі викликали швидку медичну допомогу, у потерпілої ОСОБА_12 були сильні опіки. Зокрема, пояснив, що він чітко бачив, що ОСОБА_5 душив ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 намагалася його відтягнути, однак, той не відпускав і тільки він зміг їх розборонити. Крім того, зазначив, що йому незрозумілі дії ОСОБА_15 щодо розпилювання хімічної речовини, оскільки, він вже відтягнув ОСОБА_5 і бійки вже не було, тобто, потреб цього робити вже не було;

- допитана у судовому засіданні, у порядку ст. 352 КПК України, свідок ОСОБА_52 суду показала, що напередодні події, спеціальна служба зняла залізні листи, які ОСОБА_5 незаконно прибив до вікон підвального приміщення, а тому, останній з даного приводу був невдоволений та сварився. Так, 29 січня 2019 року, зранку, ближче до 08 години 00 хвилин, вона почула жіночий крик, після чого, вийшла на сходи, кричали знизу, це був голос ОСОБА_11 , яка кликала на допомогу. Вона вийшла та подивилася вниз з четвертого поверху, де проживає і побачила на першому поверсі бійку, а тому, почала спускатися на перший поверх і в цей час, повз неї побіг, підстрибуючи на одній нозі, потерпілий ОСОБА_10 , оскільки у нього була загіпсована нога. Далі, вона побачила, як обвинувачена ОСОБА_15 била потерпілу ОСОБА_12 по голові ключами від автомобіля та ОСОБА_53 , який намагався відтягнути обвинуваченого ОСОБА_5 від ОСОБА_12 . У цей час, ОСОБА_15 та її старший син ОСОБА_54 не пускали ОСОБА_10 вниз, утримуючи його на місці, а останній, у свою чергу, прохав ОСОБА_53 допомогти ОСОБА_12 . Також, син ОСОБА_54 сказав ОСОБА_10 , що зламає йому і другу ногу. Далі, у якийсь момент, обвинувачена ОСОБА_15 принесла незрозумілу речовину та розпилила її на потерпілих. Першим, від невідомої речовини постраждав потерпілий ОСОБА_10 , він почав кричати, а вона у свою чергу, йому почала допомагати, а тому, дана речовина потрапила трохи і на неї. Далі, вона допомогла ОСОБА_10 піднятися до його квартири та допомогла умитися. Трохи пізніше, до квартири зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Зокрема, зазначила, що Філіпенки постійно конфліктують, їм не подобалося, що потерпілі намагалися довести, що вони вчиняють незаконні дії щодо підвального приміщення та вона надає правдиві показання і в неї немає підстав нікого оговорювати.

Суд, оцінює показання потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_53 та ОСОБА_55 , як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Так, зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.01.2019 року (т. 2 а.п. 109-110);

- рапортом слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_56 , з якого вбачається, що у провадженні СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження та в ході вивчення заяви встановлено, що 29.01.2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Азербайджанська, 2, ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 (ЖЕО № 6006 від 29.01.2019), а у ході досудового розслідування також встановлено, що до вказаного злочину причетна й ОСОБА_15 , яка, ймовірно, заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілим у виді хімічних опіків, внаслідок застосування аерозолю подразнюючої дії (т. 2 а.п. 112);

- протоколом огляду місця події від 29.01.2019 року, з якого вбачається, що предметом огляду є міжповерхова клітка на першому поверсі, на якій розміщено квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_5 . Дана міжповерхова клітка розташована на першому поверсі п`яти поверхового будинку АДРЕСА_3 . Праворуч від даної міжповерхової клітки розташовані сходи, що ведуть до вхідних дверей до під`їзду. Ліворуч від поверхової клітки розташовані сходи, що ведуть до другого поверху. Під час огляду, ОСОБА_12 надала рожевий светр зі слідами аерозолю, фрагмент футболки помаранчевий та змив із волосся ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 113-115);

- довідкою з Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_12 , у тому, що вона перебувала у приймальному відділенні КМКЛШМД з 29.01.2019 року (т. 2 а.п. 204);

- довідкою з Міської клінічної лікарні № 2 м. Києва від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_12 , у тому, що вона знаходилася на лікуванні в опіковому відділенні лікарні № 2 (т. 2 а.п. 205);

- довідкою з Олександрійської міської клінічної лікарні від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_12 , у тому, що вона зверталася до пункту невідкладної медичної допомоги з діагнозом: хімічний опік шкіри повік та обох очей (т. 2 а.п. 203);

- довідкою з Міської клінічної лікарні № 2 м. Києва від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_11 , у тому, що вона знаходилася на лікуванні в опіковому відділенні лікарні № 2 (т. 2 а.п. 217);

- довідкою з Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_11 , у тому, що вона перебувала у приймальному відділенні КМКЛШМД з 29.01.2019 року (т. 2 а.п. 216);

- довідкою з Міської клінічної лікарні № 2 м. Києва від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_10 , у тому, що він знаходився на лікуванні в опіковому відділенні лікарні № 2 (т. 2 а.п. 227);

- довідкою з Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_10 , у тому, що він перебував у приймальному відділенні КМКЛШМД з 29.01.2019 року (т. 2 а.п. 226);

- довідкою з Олександрійської міської клінічної лікарні від 29.01.2019 року, виданою ОСОБА_10 , у тому, що він звертався до пункту невідкладної медичної допомоги з діагнозом: хімічний опік шкіри повік та обох очей (т. 2 а.п. 228);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.06.2019 року, за участю потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , з якого вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 направляються вниз сходами, де на першому поверсі зустрічають ОСОБА_5 , котрий загороджує собою вихід для ОСОБА_12 , відчиняються двері та двоє дітей із квартири АДРЕСА_6 загороджують дорогу ОСОБА_11 , яка стоїть на сходах. ОСОБА_5 наносить удар кулаком правої руки у ліву вилицю ОСОБА_12 . У цей момент, з квартири АДРЕСА_6 виходить ОСОБА_15 та, тримаючи ключі у правій руці, наносить декілька вертикальних ударів по голові ОСОБА_12 (у тім`яну зону). У цей момент, з квартири АДРЕСА_6 вибігає ОСОБА_57 та, перебуваючи ззаду, наносить удар кулаком правої руки у праву вилицю ОСОБА_58 , після цього, ОСОБА_5 двома руками тримає руки ОСОБА_12 , а ОСОБА_57 продовжує наносити кулаком правої руки удари у ліву вилицю ОСОБА_12 . Одночасно, ОСОБА_15 лівою рукою тримаючи за волосся ОСОБА_11 , правою рукою наносить їй хаотичні удари в обличчя. ОСОБА_10 зі сходів тягнеться до ОСОБА_12 , а ОСОБА_57 наносить йому лівою рукою удар в обличчя. ОСОБА_5 зіштовхує зі сходів ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а сам, присівши на сходинку, наносить хаотичні удари ногами по ногах ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Після цього, ОСОБА_5 лівою рукою починає душити ОСОБА_12 та знаходиться під сходами, б`є головою об стіну ОСОБА_12 . При спробі ОСОБА_12 вирватися, кусає її за кисть лівої руки, за даними діями спостерігають свідки. Свідок ОСОБА_50 намагається розборонити ОСОБА_5 та ОСОБА_12 з ОСОБА_11 . У цей момент, ОСОБА_15 розпилює аерозоль з їдкою речовиною в обличчя ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Дані дії свідки підтверджують у точності до експерименту, зафіксованому на відео (т. 2 а.п. 192-195);

- висновком експерт № 042-408-2019 від 27.03.2019 року, з якого вбачається: 1.2.3.4. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних викладених у «Висновку експертного дослідження» № 041-203-2019 від 30.01.2019, свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019, у неї мали місце тілесні ушкодження: а) садна в тім`яній ділянці зліва, на долонній поверхні лівої кисті в проекції підвищення першого пальця; синці в лобно-скроневій ділянці зліва з переходом на повіки лівого ока, на підборідді зліва, в проекції нижньої щелепи справа; б) хімічний опік шкіри повік 1 ступеня обох очей; в) укушена рана (1), садна (6) на тильній поверхні лівої кисті в проекції першої п`ясної кістки. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», вказані тілесні ушкодження у п. п. а), б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. в) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Виявлені ушкодження не мають ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявлених ушкоджень, зазначених у п. в) даних Підсумків, свідчать про те, що вони утворились в результаті травматичної дії тупими предметами, що могло бути внаслідок укусу зубами людини; у п. б) даних Підсумків - утворилось від дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів; у п. а) даних Підсумків - утворились в результаті травматичної дії тупими предметами, що могло бути внаслідок ударів руками чи іншими тупими предметами. За давністю всі вищевказані тілесні ушкодження можуть відповідати вказаному терміну. З`ясування обставин спричинення тілесних ушкоджень є виключно компетенцією судово-слідчих органів (т. 2 а.п. 198-202);

- висновком експертного дослідження № 042-898-2019 від 20.05.2019 року, з якого вбачається: 1.2.З.4.5. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019, у неї мало місце тілесне ушкодження: хімічний опік 1 ступеню шкіри повік обох очей. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вказане ушкодження не має ознак небезпеки для здоров`я. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів, за давністю може відповідати вказаному терміну (т. 2 а.п. 212-215);

- картою виїзду швидкої медичної допомоги № 496 від 29.01.2019 року, з якої вбачається, що 29.01.2019 року було зареєстровано виклик та здійснено виїзд бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_12 , 51 рік, за адресою: АДРЕСА_10 . Попередній діагноз: хімічний опік І ступеню 3% шкіри обличчя, повік, обох кистей, садна лівої кисті (т. 2 а.п. 220);

- висновком експертного дослідження № 042-899-2019 від 20.05.2019 року, з якого вбачається: 1.2.З.4.5. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 29.01.2019, у нього мало місце тілесне ушкодження: хімічний опік 1 ступеню шкіри повік обох очей. Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», вказане тілесне ушкодження, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Вказане ушкодження не має ознак небезпеки для життя. Характер та морфологія виявленого тілесного ушкодження, свідчать про те, що воно утворилось внаслідок однієї дії подразнюючої речовини, не виключається внаслідок застосування аерозольних засобів, за давністю може відповідати вказаному терміну (т. 2 а.п. 222-224);

- висновком експерта № 11-1/379 від 06.12.2019 року, з якого вбачається: 1. На наданій на дослідження серветці виявлено отруйну речовину подразнюючої дії - н-нонаноїлморфолін (морфолід пеларгонової кислоти (МПК)) (т. 2 а.п. 237-239);

- висновком експерта № 11-1/380 від 06.12.2019 року, з якого вбачається: 1. На наданому на дослідження фрагменті тканини виявлено отруйну речовину подразнюючої дії - н-нонаноїлморфолін (морфолід пеларгонової кислоти (МПК)) (т. 2 а.п. 242-244);

- постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 20.01.2019 року, а саме, сейф пакетів: 0008524, в якому перебуває серветка та первинне пакування; 0008525, в якому перебуває фрагмент тканини та первинне пакування; 0029444, в якому перебуває светр та первинне пакування (т. 2 а.п. 245).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги, кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого.

Однак, при цьому, надані стороною обвинувачення письмові докази, що містяться у т. 2 а.п. 130-148, 175-191, які як пояснив прокурор, надала потерпіла сторона, суд визнає неналежними доказами у розумінні ст. 85 КПК України, оскільки ідентифікувати їх, що саме вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, що мають значення, не можливо.

Зокрема, що стосується доводів сторони захисту щодо необґрунтованості доказу - висновок експерта № 042-408-2019 від 27.03.2019 року щодо потерпілої ОСОБА_12 у частині, п. в) - укушена рана, що за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу, то суд визнає його належним доказом, у розумінні ст. 85 КПК України, кладе його в основу вироку, оскільки захисник не навів жодного доказу щодо невідповідності даного висновку вимогам законодавства, а натомість зазначив, що, на його думку, таке ушкодження повинно відновлюватися до 6 діб, а не понад, що не може бути підставою для визнання його необґрунтованим та неналежним.

Крім того, що стосується доводів сторони захисту в частині необхідності виправдування обвинуваченого ОСОБА_5 , так як потерпілі та свідки дають неправдиві показання, а обвинувачений захищався, то у суду немає підстав ставити показання потерпілих та свідків під сумнів, оскільки останні попереджалися про кримінальну відповідальність, були приведені судом до присяги, зокрема, їх показання узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності.

Тобто, суд вважає, що доводи сторони захисту щодо недопустимості та неналежності доказів є суб`єктивними та не узгоджуються з тими доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального проступку, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, є доведеною і тому, суд знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначення покарання
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, офіційно працює, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: 2005 р.н., 2008 р.н. та 2013 р.н.,

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі ч. 2 ст. 66 КК України, визнається, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки у формулюванні обвинувачення не вказано, що даний кримінальний проступок вчинено групою осіб за попередньою змовою.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, наявності пом`якшуючої обставини, а саме, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, яким необхідно допомагати, офіційно працює, дане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, суд дійшов висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку
Вирішуючи питання цивільного позову потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щодо відшкодування моральної шкоди, який обвинувачений ОСОБА_5 не визнав, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, потерпілі зазначають, що вони зазнали з боку ОСОБА_15 та ОСОБА_5 моральних страждань, що полягають у погіршенні стану здоров`я у зв`язку з хуліганськими діями останніх, порушенні нормального стану життя та праці, постійного та обґрунтованого побоювання за свою власність і здоров`я, зазнали фізичних ушкоджень, втратили нормальний сон, апетит, втратили можливість повноцінно бачити протягом трьох днів, постійно відчували болісні відчуття протягом двох тижнів, їх постійно супроводжують думки та спогади про негативні події, страх можливого повторення подій, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Оцінюючи завдану моральну шкоду у сумі 60 000 гривень, враховано матеріальний стан ОСОБА_15 та ОСОБА_5 , а саме те, що останні є працездатними, мають у власності майно.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілих, однак, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зокрема, суд зауважує, що відповідно, до практики Верховного Суду при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, потрібно враховувати і майновий стан винного, його стан здоров`я, тому, суд враховує те, що в обвинуваченого ОСОБА_5 на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, та те, що останній працює двірником і ця обставина ніким не оспорюється.

Враховуючи стан здоров`я потерпілих ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , їх переживання та емоційне навантаження, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди та її стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 10 000 гривень, тобто, по 5 000 гривень кожній потерпілій, оскільки, судом встановлено, що тілесні виявлені тілесні ушкодження у них були спричинені саме обвинуваченим ОСОБА_5 .

Що стосується питання відшкодування моральної шкоди та стягнення її саме з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_10 , то в цій частині суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цивільного позову, оскільки, як вбачається з формулювання обвинувачення, потерпілому ОСОБА_10 саме діями обвинуваченого ОСОБА_5 не було спричинено ніяких тілесних ушкоджень, а він отримав хімічний опік шкіри повік обох очей від застосування аерозольного засобу, що розпилювався ОСОБА_15 , а в частині моральної шкоди, завданої його родині дружині та дочці, то судом вирішено дане питання.

Зокрема, що стосується питання щодо відшкодування моральної шкоди та стягнення її розміру з ОСОБА_15 на користь усіх потерпілих, то суд зазначає, що відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року останню звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ст. 49 КК України.

Так, відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) зазначив: «Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.»

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільні позови потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, заявлені до ОСОБА_15 слід залишити без розгляду, з роз`ясненням права щодо вирішення в порядку цивільного судочинства.

Що стосується питання витрат на правову допомогу, відповідно до ст. 120 КПК України, то суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 звернулися до суду із заявами про стягнення з ОСОБА_15 і ОСОБА_5 понесені ними витрати на правову допомогу у розмірі по 27 тисяч гривень на користь кожного потерпілого.

Зокрема, зазначено, що кожний із них поніс витрати на правову допомогу під час розгляду даного кримінального провадження у суді, відповідно до укладених із адвокатом ОСОБА_9 договорів від 24.02.2021 року та від 26.04.2019 року (усього три Договори) про надання правової допомоги та додаткових угод до Договору, у розмірі по 27 тисяч гривень кожний. До даної заяв долучено акти приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 17.12.2021 року, в яких зазначено перелік виконаних робіт та найменування підготовленого документу. Так, з даних актів вбачається, що вартість виконаних робіт становить: ознайомлення із фотокопіями матеріалів кримінального провадження № 0000782, формування правової позиції 500 грн.; участь у судових засіданнях: 10.03.2021 р., 19.03.2021 р., 16.04.2021 р., 11.05.2021 р., 09.06.2021 р., 26.07.2021 р., 04.08.2021 р., 20.09.2021 р., 28.09.2021 р., 06.10.2021 р., 01.11.2021 р., 09.11.2021 р., 19.11.2021 р., 26.11.2021 р., 06.12.2021 р., 13.12.2021 р., 17.12.2021 р. по 1500 грн. за кожне судове засідання.

Відповідно до додаткових угод до вказаних вище Договорів, участь адвоката у судовому засіданні становить 1500 грн., а явка адвоката до суду у призначений день, якщо судове засідання не відбулося через незалежні від адвоката обставини становить 750 гривень (п. 1.1.-1.2).

Відповідно до Постанови від 17.09.2020 року у справі № 735/845/17 (провадження № 51-8746км18), Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як було зазначено вище, кожним із потерпілих було укладено із адвокатом ОСОБА_9 договори від 24.02.2021 року та від 26.04.2019 року (усього три Договори) про надання правової допомоги та додаткові угоди до Договору та відповідно до додаткових угод, участь адвоката у судовому засіданні становить 1500 грн., а явка адвоката до суду у призначений день, якщо судове засідання не відбулося через незалежні від адвоката обставини становить 750 гривень (п. 1.1.-1.2).

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження адвокат ОСОБА_9 представник потерпілих, був присутній у судових засіданнях 17 разів, з них не відбулося, тобто, було відкладено із різних на те причин (неявка адвокатів, обвинувачених, хвороба) 10 судових засідань, тобто, по суті відбулося 7 судових засідань, за участю представника потерпілих, а, відповідно до додаткових угод до вказаних вище Договорів, участь адвоката у судовому засіданні становить 1500 грн., а явка адвоката до суду у призначений день, якщо судове засідання не відбулося через незалежні від адвоката обставини становить 750 гривень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 понесені витрати на правову допомогу, що об`єктивно підтверджуються з урахуванням умов додаткових угод до вказаних вище Договорів, у розмірі 54 тисячі гривень, тобто по 18 тисяч на кожного окремо. При цьому суд, роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 , що після сплати вказаної суми, він має право звернутися в порядку регресу до ОСОБА_15 , яку ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки, дане питання заявлено потерпілою стороною після вирішення питання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності.

Питання щодо інших процесуальних витрат у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 128, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обрано.

Цивільний позов ОСОБА_12 та ОСОБА_11 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, тобто на користь кожної по 5 тисяч гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-медичних експертиз: № 042-408-2019 від 27.03.2019 року в розмірі 378 гривень 00 копійок; № 042-898-2019 від 20.05.2019 року в розмірі 378 гривень 00 копійок; № 042-899-2019 від 20.05.2019 року в розмірі 378 гривень 00 копійок, а також, судових експертиз: № 11-1/381 від 06.12.2019 року в розмірі 942 гривні 06 копійок; № 11-1/379 від 06.12.2019 року в розмірі 942 гривні 06 копійок; № 11-1/380 від 06.12.2019 року в розмірі 942 гривні 06 копійок, а всього, на загальну суму в розмірі 3 960 гривень 18 копійок. Роз`яснити ОСОБА_5 , що після сплати вказаної суми за ним залишається право, у порядку регресу, звернутися до ОСОБА_15 про стягнення з останньої частини витрачених коштів зі сплати процесуальних витрат, яку ухвалою від 17.12.2021 року звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 витрати на правову допомогу в розмірі 54 000 гривень, тобто на користь кожного по 18 тисяч гривень. Роз`яснити ОСОБА_5 , що після сплати вказаної суми за ним залишається право, у порядку регресу, звернутися до ОСОБА_15 про стягнення з останньої частини витрачених коштів зі сплати витрат на правову допомогу.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: сейф пакети: 0008524, в якому перебуває серветка та первинне пакування; 0008525, в якому перебуває фрагмент тканини та первинне пакування; 0029444, в якому перебуває светр та первинне пакування, що передані до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, ОСОБА_15 , захисникам, потерпілим, представнику потерпілих та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя