ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
слідчого ОСОБА_7
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 січня 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна документів, вилучених 05 січня 2022 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що в порушення вимог ст.64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, а не прокурор.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на перераховане в ньому майно, вилучене 05 січня 2022 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що відповідно до ст.171 КПК України слідчий за погодженням прокурора має право на подання до слідчого судді клопотання про арешт майна, в той час як положення ст.64-2 КПК України визначають лише права та обов`язки, щодо майна якої вирішується питання про арешт.
При цьому, прокурор посилається на те, що вилучені в ході згаданого обшуку документи є речовими доказами та потребують детального дослідження, необхідні для проведення, зокрема, економічних та почеркознавчих експертиз, а тому на ці докази слід накласти арешт з метою їх збереження.
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; міркування прокурора та представника власника майна на підтримку апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи скарги, поданої до суду апеляційної інстанції та дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Цих вимог слідчим суддею дотримано не було.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2021 року за №0000066, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, розглядаючи в наведеному кримінальному провадженні клопотання про арешт документів, вилучених 05 січня 2022 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , встановив, що це майно належить третій особі, та, відмовляючи в задоволенні цього клопотання виходив з того, що в порушення вимог ст.64-2 КПК України з ним звернувся слідчий, а не прокурор.
Колегія суддів уважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що слідчий за погодженням прокурора має право на подання до слідчого судді клопотання про арешт майна.
Так, у відповідності до ч.1 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Тобто, зазначена норма містить чіткий перелік суб`єктів, які мають право подати до слідчого судді клопотання про накладення арешту на майно, та нею прямо передбачено, що слідчий, за наявності погодження прокурора, наділений таким правом і відповідно за означених умов є належною процесуальною особою для звернення із клопотанням про арешт майна.

У той же час, ст.64-2 КПК України є нормою-дефінцією, яка визначає лише права та обов`язки третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її завданням не є встановлення диференційованого порядку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно в порівнянні з приписами названої вище ч.1 ст.171 КПК України.

У кримінальному ж провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 лютого 2021 року за №0000066, з клопотанням про арешт майна - документів, вилучених 05 січня 2022 року в ході обшуку за адресою: вул. Коцюбинського, 6 м. Полтава, звернувся слідчий Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , через це у досліджуваній ситуації клопотання про арешт указаного майна подано з дотриманням вимог ч.1 ст.171 КПК України.

Наведене залишилось поза увагою слідчого судді, який дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Допущені слідчим суддею порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки перешкодили постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для його скасування.

При цьому, слід зазначити, що вирішення порушених в поданому клопотанні питань належить до компетенції слідчого судді, разом з тим, оскаржувана ухвала не містить мотивів, які би свідчили про розгляд поданого клопотання по суті, а тому ці питання не можуть бути предметом дослідження в порядку апеляційної процедури.

Урахувавши зазначене вище, зважаючи на те, що слідчий суддя розгляд клопотання про арешт майна по суті фактично не здійснив, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 24 січня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна, вилученого 05 січня 2022 року в ході обшуку за адресою: вул. Коцюбинського, 6 м. Полтава, скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4