В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в м. Біла Церква в порядку спрощеного провадження, у відкритому судовому засіданні, без виклику учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002444, яке внесене до ЄРДР 23 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, неодруженого, із базовою середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено таке.

23 листопада 2021 року близько 02:20 год., ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поряд з будівлею «Макдональдс» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського, буд. 53, вчинив словесну перепалку із потерпілим ОСОБА_5 .

Під час вказаної перепалки, ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс не менше двох ударів в область лівого ока потерпілого ОСОБА_5 , в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження у вигляді синця на повіках ліво кого ока, рани в області лівої брови та крововиливу на склері лівого ока, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 349 КПК України, допит обвинуваченого не здійснювався.

Згідно із ч. 2 ст. 382 КПК України, замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає: щире каяття.

Згідно із п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком, яке карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, на обставини вчинення кримінального правопорушення, яке вчинене в результаті сварки з потерпілим, яка ініційована саме ОСОБА_3 , установлені дані про особу ОСОБА_3 , який раніше не судимий (а.с. 74), у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.с. 76), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 77), обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, обставини, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе шляхом призначення максимального розміру штрафу, який передбачений у санкції ч. 2 ст. 125 КК України, в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень.

Таким чином, розмір штрафу, який призначений ОСОБА_3 становить 100 х 17 = 1 700 грн.

Суд вважає, що призначення більш суворого виду покарання не є необхідним, а розмір штрафу, незважаючи на відсутність роботи у ОСОБА_3 , не буде непосильним для нього.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 цього Кодексу

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області