ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/3286/20 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі засудженого ОСОБА_7 , який на участі у розгляді справи не наполягав, без участі представника ДУ «Олексіївська ВК №25» належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зміст оскарженого судового рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 , 1983 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Таке рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_7 не відбув передбачені ч.3 ст.81 КК України дві третини строку покарання, а також своєю поведінкою і ставлення до праці не довів, що став на шлях виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення та замінити невідбуту частину покарання більш м`яким у зв`язку із належними умовами тримання в слідчому ізоляторі.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, зазначив, що було порушено його право на захист, оскільки всі судові рішення та слідчі дії були проведенні без участі захисника.

Вказує, що умови утримання в слідчому ізолятор не відповідає нормам чинного законодавства.

Також вказує, що судом першої інстанції не було вирішено питання про зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме в період його перебування у слідчому ізоляторі №23 м.Полтави.

Вказує, що пом`якшуючою обставиною є те, що він за період відбування покарання в місцях позбавлення волі довів своє виправлення , позитивно характеризується адміністрацією установи, регулярно приймає участь у заходах виховного характеру, приймає участь в суспільному житті колонії та відділенні, приймає участь в спортивних заходах. Працевлаштований на безоплатній основі, но праці ставиться сумлінно, нарікань не має, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, має постійне місце проживання, має дружину та трьох малолітніх дітей, непрацездатного батька. Вину у скоєному злочині усвідомив, щиро розкаявся. Намагається здобути професію, не має заборгованостей за виконавчим листом.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги засудженого, вважала оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Інші учасники, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від них не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали провадження та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.81 КК України вбачається, що до осіб, які відбувають покарання, у тому числі у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною працею та зразковою поведінкою довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим покарання.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 04 2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:

ОСОБА_7 засуджений вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 09.04.2020 року за ч.2 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України засуджено до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання 28.11.2019 року, кінець строку -28.11.2023 року.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно із положеннями п.2 ч. 4 ст. 82 Кримінального кодексу України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі.

Беручи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 не відбув частину строку призначеного покарання, достатню для застосування до нього умовно-дострокового звільнення або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Окрім того, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 04 грудня 2019 року. Під час тримання в ДУ «Полтавська УВП 23» допускав порушення вимог режиму тримання, за що був покараний у дисциплінарному порядку, не заохочувався адміністрацією, до праці не залучався.
З 15 липня 2020 року відбуває покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації ввічливий. Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватися, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, намагається виконувати доручену роботу в повному обсязі. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи з самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться з достатньою ініціативою. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок. Не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, до складу ради колективу засуджених відділення не входить, на профілактичному обліку не перебуває. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Такі відомості свідчать про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо обставини, які пом`якшують покарання засудженого.

Згідно до положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

За змістом ст.ст.100,154 КВК України, ст.ст.81,82 КК України процес виправлення засудженого для висновків про можливість його умовно-дострокового звільнення повинен мати послідовний характер: ст.100 КВК України - особа стає на шлях виправлення, ст.82 КК України - особа стала на шлях виправлення, ст.81 КК України особа довела своє виправлення.

На думку судової колегії, виходячи з характеристик особи засудженого протягом усього строку відбування покарання, застосування до ОСОБА_7 положень про умовно-дострокове звільнення або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким було б передчасним та неефективним.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування до засудженого положень ст.75 КК України колегія суддів відкидає, оскільки такі положення застосовуються судом під час призначення покарання із врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інші обставини справи. Тобто вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 в цій частині є поза межами КК України та КПК України.

Доводи засудженого щодо скасування ухвали суду першої інстанції з підстав неналежних умов утримання в слідчому ізолятор, які як на його думку, не відповідають нормам чинного законодавства, колегія суддів до уваги не бере виходячи з наступного.

Статтею 100 КВК України встановлено порядок Зміни умов тримання засуджених до позбавлення волі. Залежно від поведінки засудженого і ставлення до праці, в разі її наявності, та навчання умови відбування покарання змінюються в межах однієї колонії або шляхом переведення до колонії іншого виду. Зміна умов тримання в межах однієї колонії здійснюється за клопотанням начальника відділення соціально-психологічної служби постановою начальника колонії. У разі якщо така постанова передбачає збільшення обсягу встановлених обмежень і більш суворі умови тримання, вона погоджується із спостережною комісією. Зміна умов тримання засудженого шляхом переведення його до виправної колонії іншого рівня безпеки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, за поданням адміністрації виправної колонії, погодженим з начальником управління (відділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві та Київській області. У разі якщо таке подання передбачає переведення засудженого до установи виконання покарань з вищим рівнем безпеки, воно погоджується із спостережною комісією.

З аналізу вказаної правової норми, можна дійти висновку, що коло питань пов`язаних зі зміною умов тримання засудженого до позбавлення волі не перебуває в компетенції суду.

Доводи засудженого ОСОБА_7 , про те, що судом першої інстанції не було вирішено заявлене ним питання про зарахування у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме період його перебування у слідчому ізоляторі №23 м.Полтави, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до наявної в матеріалах провадження звукозапису судового засідання від 04.08.2021 року, апеляційним судом встановлено, що засудженим таких вимог заявлено не було, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості переглядати оскаржувану ухвалу від 04.08.2021 року з цих підстав.

Отже, викладені в оскарженій ухвалі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає вірними оскільки вони ґрунтуються на ретельному дослідженні поведінки засудженого за весь час відбування ним покарання та зважаючи на усі вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали за доводами апеляційної скарги та відмовляє у задоволенні апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ч.2 ст.376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого поданого щодо нього ж, а саме засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4