Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

2 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000140 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Іршава Закарпатської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Святошинським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відповідно до висунутого обвинувачення 20 січня 2021 року близько 15 години 45 хвилин ОСОБА_7 , помітивши, що в приміщенні Швидко гроші, що на просп. Перемоги, 100-А в м. Києві, знаходиться одна працівниця ОСОБА_8 , реалізовуючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу проник у вказане приміщення і, погрожуючи предметом, схожим на ніж, та застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, заволодів грошовими коштами в сумі 26 789 гривень, що належали ТОВ Споживчий центр.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.01.2022 ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів по 20.03.2022 включно.

У заяві, поданій до Київського апеляційного суду, яка по суті є апеляційною скаргою, обвинувачений вказує, що, подаючи до суду клопотання про продовження йому строку тримання під вартою в черговий раз, прокурор посилається на одні й ті ж самі обставини, які є припущеннями і не підтверджуються доказами. Прокурор вказує, що він впливатиме на свідків, знищить докази, не має міцних соціальних зв`язків, у той час як всі свідки вже допитані і докази досліджені. Звертає увагу, що суду було повторно надано копії свідоцтв про народження його дітей та договір оренди житла в м. Києві терміном на 1 рік.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 і захисника ОСОБА_6 , які просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурора судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Суд вірно врахував, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна, а відтак, він обізнаний про тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим. Також суд взяв до уваги відсутність у обвинуваченого роботи та джерела доходів, постійного місця проживання не тільки в м. Києві, а і в Київській області, поставивши під сумнів реальність правочину договору оренди, про що навів в ухвалі ґрунтовні мотиви.

Всупереч доводам в апеляційній скарзі суд не мотивував своє рішення наявністю ризиків знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Вказані обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися і виправдовують подальше його тримання під вартою, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані дії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартоюзалишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3