печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за скаргою ОСОБА_3 на дії Головного слідчого управління Національної поліції України, у рамках кримінального провадження № 0001349, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_4 на дії Головного слідчого управління Національної поліції України, у рамках кримінального провадження № 0001349, в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України. У вимогах даної скарги особа, що подала скаргу просить: місцезнаходження проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , вважати встановленим; винести постанову про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001349 у зв`язку із встановленням місцязнаходження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; зупинити розшук ОСОБА_3 , у зв`язку із встановленням його місцязнаходження за адресою: Klijanu iela 11, Sunisi, Garkalnes novads, LV-2137, Latvija; виключити інформацію із сайту Міністерства внутрішніх справ України Національної поліції України, відносно розшуку ОСОБА_3 .

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомив.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що заявник, слідчий в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду провадження повідомлялись належним чином про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд скарги за їх відсутності не направили, що є проявом принципу диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги без їх участі в судовому засіданні на підставі наявних доказів.

Вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, що оскарженню підлягають такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового провадження, як бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, вказаний перелік є вичерпним.

Частиною 2 статті 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Частиною 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий (прокурор) самостійно.

Так, згідно приписів статті 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій прокурор/слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

На підставі викладеного прихожу до висновку, вказана скарга не містить вимог, які можуть бути предметом розгляду слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, з урахуванням ст. 220 КПК України

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 303, 305-307, 309, 220 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії Головного слідчого управління Національної поліції України, у рамках кримінального провадження № 0001349 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1