Номер провадження: 11-кп/813/1714/21
Номер справи місцевого суду: 510/993/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя: ОСОБА_3 ,

судді ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 на ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 23 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000119, внесеному до ЄРДР 13.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 23 червня 2021 року було повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000119, внесеному до ЄРДР 13.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

Підставою для повернення обвинувального акту суд першої інстанції зазначив те, що в правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яка зазначена в обвинувальному акті, вказано, що ОСОБА_9 обвинувачується за ч. 1 ст. 122 КК України, при цьому дії не потягли за собою наслідки, передбачені тією ж статтею 122 КК України. Але, згідно до диспозиції ч. 1 ст. 122 КК України, цією нормою відповідальність передбачена за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Тобто, правова кваліфікація кримінального правопорушення в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 є некоректна, незрозуміла та суперечлива.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконна та необґрунтована з наступних підстав:

- суд вийшов за рамки тих питань, які вирішуються судом при підготовчому судовому засіданні та порушив положення ст. 337 КПК України, при цьому в ухвалі лише процитувавши клопотання захисника, не мотивувавши підстави, з яких саме повертає обвинувальний акт;

- з обвинувального акту відносно ОСОБА_9 вбачається, що у ньому викладені фактичні обставини, які були встановлені в ході досудового слідства та сформульоване обвинувачення, яке може бути відповідно до закону змінено при судовому розгляді, дана відповідна правова кваліфікація;

- обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства та скеровано до суду з необхідними додатками, з належним чином сформованим реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою підозрюваного про отримання відповідних копій процесуальних документів, зазначенням анкетних даних потерпілих.

Враховуючи наведене, прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.
В судовому засіданні прокурор, потерпілий та представник потерпілого підтримали апеляційну скаргу прокурора в повному обсязі та просили скасувати ухвалу суду та повернути обвинувальний акт до Ренійського районного суду Одеської області для продовження підготовчого судового засідання.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили апеляційний суд залишити ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Апеляційний суд вважає, що підстави для повернення обвинувального акту, наведені судом першої інстанції в ухвалі є надуманими, з огляду на наступне.

Так, згідно до положень ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пункт 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт, серед іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 1 ст. 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із аналізу вищевказаних положень кримінального процесуального закону вбачається, що при складенні обвинувального акту прокурор має право викласти в ньому ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими та на підставі цього на свій розсуд здійснити кваліфікацію кримінального правопорушення із посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.

Проаналізувавши обвинувальний акт на відповідність вимогам кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає у викладенні фактичних обставин та формулюванні обвинувачення таких недоліків, які б свідчили про його явну неконкретність та у зв`язку з цим перешкоджали б призначенню судового розгляду.

Водночас, апеляційний суд зазначає, що вирішувати питання щодо того, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, а також чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону про кримінальну відповідальність він передбачений, суд, відповідно до вимог п.п.1,2 ч. 1 ст. 368 КПК України вправі при ухваленні вироку.

Однак, суд першої інстанції в порушення вищезазначених норм, вийшов за межі наданих йому повноважень та вдався до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлення дійсних обставин якого та їх відповідність або невідповідність викладеним в обвинувальному акті фактичним обставинам здійснюється в процесі проведення судового розгляду кримінального провадження, відповідно до Глави 28 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження судом та надання належної оцінки доказам, зібраним під час проведення досудового розслідування кримінального провадження.

Так, з обвинувального акту вбачається, що в ньому містяться відомості про фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 122 КК України, а також міститься формулювання обвинувачення.

Крім того, в силу ст. 36 КПК України прокурор є самостійним у своїй діяльності , в тому числі і в частині викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації. До того ж, судом не враховано положення ст. 338 КПК України про право прокурора змінити обвинувачення під час судового розгляду з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.

Отже, застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України щодо можливості повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність його нормам КПК України в даному випадку є необґрунтованим, а доводи апеляційної скарги прокурора про істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що твердження суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставою для скасування судового рішення згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України.

Частина 3 ст. 415 КПК України встановлює, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

З огляду на вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України, тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 370-372, 376, 404, 407,409, 412 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_12 задовольнити.

Ухвалу Ренійського районного суду Одеської області від 23 червня 2021 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000119, внесеному до ЄРДР 13.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження № 0000119, внесеному до ЄРДР 13.04.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_13 ОСОБА_5 ОСОБА_4