Номер провадження 1-кс/756/2497/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м .Києва зі скаргою на постанову начальника відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641. В обґрунтування поданої скарги зазначає, що оскаржувана постанова прийнята передчасно, без дослідження всіх обставин кримінального провадження, є невмотивованою, не містить переліку проведених в ході досудового розслідування слідчих (розшукових) дій, тому просить її скасувати.
Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 29 вересня 2021 року справу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися, повідомлялися належним чином засобами електронного зв`язку.
Від керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі прокурора. До заяви додана постанова прокурора від 07 жовтня 2021 року, якою скасовано постанову інспектора ВД Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641 від 11.08.2020 року.
Через відсутність матеріалів кримінального провадження розгляд справи відкладено на 08 жовтня 2021 року.
На запит суду від прокурора 08 жовтня 2021 року надійшли матеріали кримінального провадження № 0000641 від 11.08.2020 року.
Скаржник ОСОБА_3 08 жовтня 2021 року подав заяву про розгляд скарги без його участі на її задоволенні наполягав.
Враховуючи, що судом вжито необхідних та достатніх заходів, задля належного сповіщення сторін, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду скарги у відсутність осіб, які належно повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь в судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000641 від 11.08.2020 року, в яких міститься оскаржувана постанова про закриття провадження, приходить до наступного.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також у ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Як видно скаржником ОСОБА_3 до поданої скарги надано постанову начальника відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641.
Однак, при дослідженні матеріалів кримінального провадження № 0000641 слідчим суддею встановлено, що в матеріалах справи міститься інший текст постанови про закриття кримінального провадження прийнятої інспектором ВД Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 28 листопада 2020 року.
Також слідчим суддею досліджена постанова керівника Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 07 жовтня 2021 року про скасування постанови інспектора ВД Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_6 від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641.
Отже, приходжу до висновку, що за матеріалами кримінального провадження існує дві постанови про закриття провадження від 28 листопада 2020 року, одна з яких скасована постановою прокурора від 07 жовтня 2021 року.
Інша постанова про закриття кримінального провадження, що прийнята 28 листопада 2020 року начальником відділу дізнання ОСОБА_4 не скасована та є предметом оскарження.
Слідчий суддя, аналізуючи доводи особи, що подала скаргу в частині предмету оскарження, про невмотивованість прийнятого рішення невідповідність положенням КПК України рішення слідчого про закриття провадження, враховує наступне.
Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Із норм ст.26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
У той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.
Із положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Слідчим суддею досліджено оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження, в мотивувальній частині якої начальник відділу дійшов висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та в резолютивній частині дійшов висновку про закриття провадження за відсутністю ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.
Окрім того, в постанові відсутні висновки та мотиви, з яких начальник відділу дізнання виходив «про відсутність складу злочину».
За положенням статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, а не злочинів.
Суд приходить до переконання, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, крім вищезазначеного, не мотивована, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто суб`єктом оскарження не надано обґрунтовані відповіді на питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України/.
За таких обставин, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова начальника відділу дізнання від 28 листопада 2020 року ОСОБА_4 скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
Керуючись ст. ст. 284,303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, задовольнити.
Скасувати постанову начальника відділу дізнання Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 28 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000641 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1