УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 522/10665/19
провадження № 51-570ск22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Одеського апеляційного суду

від 26 листопада 2021 року,
встановив:
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2021 року частково задоволено клопотання захисника та встановлено стороні обвинувачення процесуальний строк для долучення до обвинувального акту всіх письмових доказів сторони обвинувачення за 10 судових засідань, починаючи із 18 листопада 2021 року.
На вказане судове рішення прокурор подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої ухвалою Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
Не погодившись з рішеннями суду апеляційної інстанції, прокурор звернувся із касаційною скаргою, вважає, що, відмовляючи у відкритті провадження, апеляційний суд постановив рішення без урахування загальних засад кримінального провадження та Конституції України. Посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого висновку.
На думку Конституційного Суду України (рішення № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року), забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачений п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, слід розуміти як гарантоване особі право на перегляд її справи в цілому судом апеляційної інстанції, якому відповідає обов`язок цього суду переглянути по суті справу в спосіб всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження доказів з урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги та перевірити законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що вищезазначеною нормою Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого КПК визначає, в яких випадках і які саме рішення підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Рішення, яким завершується розгляд справи, може стати предметом перегляду в суді вищого рівня в апеляційному порядку, і подання апеляційної скарги щодо такого рішення не може бути заборонено законом. Водночас законом можуть бути встановлені обмеження чи навіть заборони щодо оскарження в апеляційному порядку окремих процедурних судових рішень, зокрема у ч. 1 ст. 392 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 392 КПК ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положенням ст. 394 цього Кодексу.
Оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 4 листопада 2021 року не входить до переліку ухвал суду постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування ухвали Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року.
Таким чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргу прокурора на ухвалу Одеського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3