ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/3654/20 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2954/21 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 04 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малинівка Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, неодруженого, із неповною вищою освітою, не працюючого, проживаючого без реєсрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01 червня 2011 р. Оболонським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

-07 квітня 2016 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 71, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 21 квітня 2017 р. за відбуттям строку покарання;

-12 грудня 2017 р. Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням на строк 2 роки;

-09 грудня 2020 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2020 р., та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 в строк покарання повністю відбуте ним покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2020 р. (з 05 листопада 2020 р. по 23 квітня 2021 р.), обчисливши початок строку відбування покарання з дня постановлення нового вироку 23 квітня 2021 р.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор».

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2020 року близько 15.00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де за усною домовленістю з власником квартири - потерпілим ОСОБА_9 , проводив ремонтні роботи, діючи з умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, із корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав металевий радіатор марки «DJOUL 22 500х1000», вартість якого за висновком судово-товарознавчої експертизи № 6/2584СЕ-20 від 24 грудня 2020 року становить 1260,0 грн., вентилятор марки «Домовент» моделі С 125 вартістю за висновком вказаної експертизи 209,0 грн., вентилятор марки «Домовент» моделі С 150 вартістю за висновком цієї ж експертизи 300,0 грн., ламінат «PRESTIGE» V4 PG206 дуб стоун 32/AC4 1380х191х8 мм, в кількості 19 упаковок вартістю за висновком даної експертизи 8854,0 грн.
Заволодівши викраденим, обвинувачений ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 10 623,0 грн.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначення основного покарання та призначити більш м`яке покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд призначив надто суворе покарання у розмірі 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, не в повній мірі врахував те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину та не створював перешкод у розкритті кримінального провадження, відшкодував шкоду потерпілому та попросив вибачення у потерпілого.

Позиції учасників судового апеляційного провадження.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого підтримав доводи апеляційної скарги підзахисного та просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника, також просив задоволення апеляційної скарги та пом`якшення призначеного покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін. Вказавши, що покарання не є надто суворим, оскільки призначено з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Потерпілий про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Що стосується апеляційних доводів щодо суворості призначеного ОСОБА_7 , покарання, то відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В ході перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує вимоги статті 65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності, має не погашену судимість, за місцем мешкання характеризується формально, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на час вчинення злочину не працював.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив, що дійсно в кінці жовтня 2020 р. він робив ремонт у квартирі потерпілого ОСОБА_9 . Коли потерпілий був відсутній, він викрав з квартири сталевий радіатор, два вентилятори, упаковки з ламінатом. Згодом частина викраденого була вилучена працівниками поліції. У вчиненому щиро кається.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, встановлено щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, суд визначив обвинуваченому саме такий строк покарання в межах санкції статті.

Таке покарання, на думку колегії суддів є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому, слід звернути увагу на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті.

Крім того, згідно з вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Оскільки дане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 30 жовтня 2020 року, тобто до постановлення попереднього вироку, то йому призначено покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, та повністю зараховано покарання, відбуте ним за вироком від 09 грудня 2020 року (з 05 листопада 2020 року по 23 квітня 2021 року), обчисливши початок строку відбування покарання з дня ухвалення нового вироку - 23 квітня 2021 року.

Тому, підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим, колегія суддів не знаходить.

Надаючи оцінку твердженням обвинуваченого щодо необхідності врахування таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, повністю визнання своєї вини, сприяння розкриттю злочину та не створення перешкод у розкритті кримінального провадження, відшкодування шкоди потерпілому, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Дані факти самі по собі, за відсутності інших суттєвих обставин, не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та не можуть слугувати безумовними підставами для пом`якшення обвинуваченому покарання, враховуючи, що призначене покарання не є максимальним, що передбачене санкцією інкримінованої йому статті.

Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, вказані обставини вже було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання та визнано обставинами, що його пом`якшує. Наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, на думку колегії суддів не є обов`язковими та безумовними підставами для ще більшого пом`якшення останньому покарання.

Таким чином, ґрунтуючись на принципах призначення покарання, визначених положеннями КПК України, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції призначено з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю відповідає меті його призначення та направлене на досягнення позитивних змін в особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, підстав для зміни вироку та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 23 04 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Апеляційну скаргу обвинуваченого, залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді
___________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4