Справа №635/5467/21
Провадження по справі №1-в/635/557/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Баранове Валківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі. Строк покарання обчислювати з 04.07.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року залишено без змін, відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 04.07.2015 року по 28.04.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 06 червня 2017 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 28 квітня 2016 року залишено без змін.

Початок строку відбування покарання 04 липня 2015 року.

Кінець строку відбування покарання 10 вересня 2023 року.

З 16 серпня 2019 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

В.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 за погодженням із головою спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області ОСОБА_7 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що засуджений до промислової зони установи не працевлаштований, але залучається до робіт з благоустрою установи, стягнень не має, заохочувався два рази, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт», розкаюється у вчиненому злочині, відбув 3/4 фактичного строку покарання. Засуджений підтримує соціально-корисні зв`язки з близькими родичами шляхом листування.

Засуджений та представник установи виконання покарань надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти звільнення засудженого від відбування покарання умовно-достроково, посилаючись на відсутність підстав для задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні подання установи виконання покарань підтримав, просив звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково, зазначив, що засудженим відбуто більше 3/4 призначеного покарання, він є учасником бойових дій, має заохочення, жодного разу не порушував дисципліну та ввічливо ставиться до персоналу установи, раніше був працевлаштований, на даний час не працює у зв`язку з карантином.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає подання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 07 липня 2015 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період утримання в установі виконання покарань №6 м.Артемівськ характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 05 травня 2017 року утримувався у ДУ «Київський слідчий ізолятор», за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав, до праці не залучався. З 14 січня 2018 року відбував покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№56), за час відбування покарання характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався один раз. З 27 січня 2019 року відбував покарання в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6), за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. З 24 травня 2019 року відбував покарання у ДУ «Роменська виправна колонія (№56), за час відбування покарання характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав. З 16 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_8 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_9 від 29 червня 2021 року, ОСОБА_6 з 16 серпня 2019 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, заохочувався один раз, стягнень не має. По прибуттю до установи був працевлаштований до промислової зони, до праці ставився позитивно, поставлені задачі виконував своєчасно. На даний час до промислової зони ОСОБА_6 не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, розуміє їх необхідність; не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці; виконує роботи з самообслуговування, має достатній рівень навичок. Засуджений у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, на критику на свою адресу реагує адекватно; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи; сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується; відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації якої ставиться позитивно; приймає участь у роботі самодіяльних організацій; підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною та батьками шляхом листування та телефонних розмов, стосунки доброзичливі.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_6 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

1) 17.02.1997 року Московським районним судом м.Харків за ч.3 ст.140 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання умовно з випробувальним терміном 3 роки;

2) 05.08.1998 року Московським районним судом м.Харків за ч.2 ст.140, ч.3 ст. 140, ст. 17, ч.2 ст. 140, ч.1 ст. 142, ч.2 ст. 206, ст..ст. 42, 43 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 18.07.2002 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 9 днів за постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 17.07.2000 року на підставі ст.53 КК України;

3) 18.05.2001 року Московським районним судом м.Харків за ч.1 ст.222 , ст.43 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 17.09.2004 року умовно-достроково на 4 місяці 21 день за постановою Харківського районного суду Харківської області від 09.09.2004 року на підставі ст.81 КК України;

4) 09.08.2005 року Московським районним судом м.Харків за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.11.2006 року за відбуванням строку покарання;

5) 19.11.2007 року Вовчанським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 07.12.2012 року умовно-достроково на 7 місяців 28 днів за постановою Харківського районного суду Харківської області від 29.11.2011 року на підставі ст.81 КК України,

6) 28.01.2016 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України до 9 років позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року за вчинення особливо тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, а саме: закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, без зазначених в ч.2 ст.115 КК України ознак, при цьому ним були виконані усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Засуджений винним себе не визнав, з призначеним покарання був не згоден, подавав апеляційну та касаційні скарги, заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, в задоволенні яких йому було відмовлено.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у 2002, 2004 та 2012 роках, разом з цим до нього також застосовувалось звільнення з випробуванням, після чого він знову вчиняв злочини та був засуджений.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої інженером з організації та нормування праці планово-економічного відділу ОСОБА_10 , та довідки про заробітну плату ОСОБА_6 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_11 , засуджений в період з вересня 2019 року по листопад 2020 року був працевлаштований до Цехів №1 та №2, де займався переробкою вторсировини, виготовленням розкладачок, крісел, стільців, матраців, шезлонгів, санок та складових велесипеда. За виконання вказаної роботи йому нараховувалась заробітна плата. В період з грудня 2020 року по червень 2021 року засуджений не працював.

Згідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_11 від 12.07.2021, довідки, виданої начальником ДУ «Роменської виправної колонії (№56) ОСОБА_12 від 20.06.2019, а також змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_6 , вбачається, що з засудженого на користь потерпілого стягнуто моральну шкоду у розмірі 200000 гривень, однак на виконання до бугалтерії установи виконавчий лист не надходить, з особового рахунку засудженого утримань не було.

Департаментом з питань помилування Адміністрації Президента України 17.07.2018 вих №21-0133/18 клопотання ОСОБА_6 про помилування залишено без задоволення.

Згідно Витягу з протоколу №12 від 20.06.2019 року засідання комісії державної установи «Роменської виправна колонія №56» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки на підставі ст.101 КВК України, вирішено подати матеріали до міжрегіональної комісії щодо зміни умов тримання шляхом переведення засудженого ОСОБА_6 до виправної колонії середнього рівня безпеки.

Згідно Витягу з протоколу №41 від 07 жовтня 2020 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_6 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженого ОСОБА_6 на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 06 вересня 2017 року засуджений відмовився від режиму утримання та прийму їжі, у зв`язку з чим з ОСОБА_6 був переміщений в окрему камеру дисциплінарного ізолятора, приміщення камерного типу (окрему камеру) на загальних підставах.

Відповідно до рішення дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 15 вересня 2018 року за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, а саме: 11.09.2018 року засуджений не вийшов на сніданок, чим порушив ст.107 КВК України, з ОСОБА_6 проведено бесіду.

Крім того, в матеріалах справи наявна характеристика на засудженого від 23 квітня 2018 року, зі змісту якої вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень та заохочень не мав, на основному виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з власним небажанням працювати, не бажав приймати участь у роботах з благоустрою, не бажав приймати участь у проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходах серед засуджених, не приймав участі в програмах диференційного виховного впливу та в самодіяльних організаціях. Після чого, відповідно до характеристики від 20.06.2019 року ОСОБА_6 не працевлаштований, але приймав участь по благоустрою установи, за виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки був заохочений 18.01.2019 року.

Відповідно до характеристик від 07.10.2020 року та 31.11.2020 року засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень не мав, має одне заохочення за виконання обов`язків, покладених КВК України та ПВР установи, виконання правил трудового розпорядку та дотримання вимог пожежної безпеки; спочатку був працевлаштований на виробництві ДУ «Темнівстька виправна колонія (№100), однак в характеристиці від 31.11.2020 року зазначено, що засуджений вже не працює з власних міркувань; намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, але не завжди має охайний зовнішній вигляд; не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується; до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо; допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; участі в організації виховних заходів, які проводиться в установі, не приймає; приймає участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться без зацікавлення.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді двох заохочень ( у 2019 та 2020 роках) та відбуття ОСОБА_6 3/4 строку покарання без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Також суд враховує ту обставину, що за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року з ОСОБА_6 стягнуто моральну шкоду на користь потерпілого у розмірі 200000 гривень, отже починаючи з дня постановлення зазначеного вироку, а саме з 28 січня 2016 року засудженим не здійснено будь-яких заходів щодо ініціювання вирішення питання про відшкодування шкоди потерпілому, що також могло позитивно вплинути на питання щодо застосування до нього норм ст.81 КК України.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання в.о. начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2016 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1