Справа № 490/7853/21
н/п 1-кп/490/684/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Самара, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу за контрактом на посаді старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «майор», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3
28.12.2017 громадянина майора ОСОБА_3 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу Міністра оборони України від 28.12.2017 №958 прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня строком на п`ять років, та призначено на посаду оперативного чергового відділення поточних бойових дій командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
10.01.2018 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2018 №9 майора ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та вважати таким, що посаду оперативного чергового відділення поточних бойових дій командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 прийняв.
15.03.2019 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.03.2019 №64 майора ОСОБА_3 призначено на посаду старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 .
Відтак, з 10.01.2018, тобто з моменту зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2021 №105 майору ОСОБА_3 надано на період з 31.05.2021 по 27.06.2021 щорічну основну відпустку за 2021 рік терміном 25 діб, а також 2 доби на дорогу та 1 святкову добу.
29.06.2021 майор ОСОБА_3 зобов`язаний був прибути з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).
Проте, 29.06.2021 майор ОСОБА_3 , з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза її межами за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно до військової частини.
04.10.2021 о 14 год. 00 хв. майор ОСОБА_3 добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві та заявив про себе та вчинений ним злочин.
Таким чином, майор ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, що полягає у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення за викладених вище обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Під час допиту ОСОБА_3 суду показав, що дійсно не з`явився вчасно на службу та перебував поза межами військової частини, у скоєному розкаюється.
Дослідивши обставини справи, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за службовою характеристикою зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, як сумлінний військовослужбовець, з 2015 по 2020 роки брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, має відзнаки, подяки та медалі, у 2015 році нагороджений медаллю «15 років сумлінної служби», у 2016 році має подяку за сумлінну службу та мужність, проявлені при вирішенні задач по захисту суверенітету та територіальної цілісності України, нагороджений відзнакою Президента України «За участь в антитерористичній операції», нагороджений медаллю «За жертовність і любов до України», у 2017 році подяка за активну життєву позицію, високі показники в бойовій підготовці та військовій дисципліні, сумлінне виконання службових обов`язків, у 2018 році відзначений почесним нагрудним знаком «За досягнення у військовій службі» ІІ ступеня та подякою за старанність, розумну ініціативу, високий професіоналізм та зразкову військову дисципліну, нагороджений медаллю «100 років прапору ВМС ЗС України», у 2019 нагороджений медаллю «20 років сумлінної служби», на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки Медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради від 10.12.2020 року ОСОБА_3 має ступінь втрати професійної працездатності у відсотках: 15%.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує з`явлення обвинуваченого із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім цього, на підставі ст. 66 КК України до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення вперше та особливі заслуги перед Україною.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальнсоті призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується положенням п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинено кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого кримінального правопорушення та ступінь його тяжкості, те що обвинуваченим вперше вчинене кримінальне правопорушення, стан здоров`я обвинуваченого, дані про його особу, особливі заслуги перед Україною, визнання особою факту вчинення злочинних дій та дійсне і відверте визнання своєї провини у вчиненому, суд знаходить доцільним, необхідним та достатніми для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, за наявності пом`якшуючих обставин, передбачених ч. 1, 2 ст. 66 КК України, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100,00 грн. (п`ять тисяч сто гривень).
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, та надіслати до органу пробації за місцем проживання обвинуваченого.

Суддя ОСОБА_1