Номер провадження: 11-кп/813/353/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Селидове, Селидівського району, Донецької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, із середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, а в останнє:

-24.02.2020 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки, на підставі ч.1 ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із випробуванням тривалістю 1 рік,

-На підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000057 від 09.02.2021 року за ч.3 ст.185 КК України утримується в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з 09.02.2021 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України
установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції
Оскаржуваним вироком Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 року ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді арешту строком на 3 місяці.

На підставі ст.71, ст.72 КК України за сукупністю вироків до призначеного ОСОБА_7 за цим вироком покарання, із застосуванням ст.72 КК України, згідно до якої менш суворий вид покарання 3 місяці арешту переводиться в більш суворий вид покарання 3 місяці позбавлення волі, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 24.02.2020 року у вигляді 2 років 10 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахується з моменту проголошення вироку, тобто з 19.03.2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 09.02.2021 року до 19.03.2021 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Також вироком вирішено питання про речові докази.
Згідно оскаржуваного вироку, 20.09.2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи у денний час у торговій залі магазину «ЄВА», який розташований за адресою: місто Одеса вулиця Ніжинська, будинок №79, побачив на стелажі товари для чоловічих потреб.
В цей час у ОСОБА_7 , виник намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: Гарньєр Амбре Соляр, молочка - автозагар, ємкістю 150 мл. у кількості 1 штуки, Лореаль Мен Експерт, лосьйона після бриття, чоловічого, 100 мл. у кількості 1 штуки.
Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 20.09.2020 року приблизно о 14 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в торговому залі магазину «ЄВА», який розташований за адресою: м. Одеса вул. Ніжинська, буд. №79, власником якого є ТОВ «РУШ», підійшов до стелажу, на якому розміщувалась категорія товарів для чоловічих потреб та, продовжуючи реалізацію свого наміру, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії залишаються непомітними, таємно викрав з вище вказаного стелажу:
-Гарньєр Амбре Соляр, молочко - автозагар, ємкістю 150 мл. 1 шт. вартістю 134 грн. 06 коп.,
-Лореаль Мен Експерт, лосьйон після бриття, чоловічий, ємкістю 100 мл., 1 шт. вартістю 145 грн. 38 коп., всього майна, належного ТОВ «РУШ» () на суму 279 грн. 44 коп.
Таємно викравши майно ТОВ «РУШ» () на суму 279 грн. 44 коп. ОСОБА_7 покинув місце скоєного ним кримінального проступку, тим самим спричинив ТОВ «РУШ» () матеріальний збиток у вище указаному розмірі.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження та доведеності його вини, не погоджується з вироком місцевого суду.
В доповненнях до своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що під час досудового розслідування до нього з боку працівників поліції застосовувалися фізичний та моральний тиск; суд першої інстанції не врахував стан його здоров`я та не залучив під час судового розгляду йому захисника.
Крім того, просив його апеляційну скаргу розглядати без його участі.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги
Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, як крадіжка, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи тому суд першої інстанції, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин.
При цьому суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок районного суду на відповідність його вимогам закону, апеляційний суд прийшов до висновку про його законність та обґрунтованість.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про невірне застосування судом вимог кримінального закону при призначені покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції врахував обставини, які у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого: щире каяття та відшкодування матеріальної шкоди потерпілому. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції визнано рецидив злочинів, враховуючи наявність попередніх судимостей.

З урахуванням вищенаведеного, а також приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який раніше судимий, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 три роки 1 один місяць, яке в свою чергу майже дорівнює мінімальному строку покарання, передбаченому ч.2 ст.63 КК України, що не може свідчити про суворість призначеного покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком суду, апеляційний суд вважає, що призначене йому покарання, за сукупністю вироків, є справедливим і призначено у відповідності до вимог ст.71 КК України з використанням часткового складання покарань, що спростовує доводи апелянта про тяжкість та несправедливість призначеного покарання. Підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні покарання відсутні.

Апеляційний суд приходить до висновку про те, що правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

З огляду на зазначене, доводи обвинуваченого, на які він посилаються в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції були враховані в повній мірі. При цьому, районний суд врахував всі обставини справи, у тому числі пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України апеляційний суд не вбачає.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду щодо застосування до нього фізичного та морального тиску під час досудового розслідування, апеляційний суд вжив заходів для їх перевірки та ухвалою від 26.08.2021 року доручив Територіальному управлінню ДБР, розташованому в м. Миколаєві внести відомості до ЄРДР, та провести досудове розслідування в порядку Глави 19 КПК України за фактами, викладеними в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього психологічного та фізичного насильства з боку працівників ВП №1 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.
За результатами розгляду заяви обвинуваченого ОСОБА_7 постановою слідчого Територіального управління ДБР ОСОБА_8 від 24.11.2021 року кримінальне провадження, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.
З огляду на викладене, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування до нього фізичного та морального тиску під час досудового розслідування спростовано.
Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, про що просить апелянт, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 19.03.2021 року, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же час, з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4