КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 жовтня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року,

за участі:

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:
- легковий автомобіль «Nissan Qashqai», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- земельна ділянка з кадастровим номером :01:008:0013 площею 0,1 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, скасувати її в частині заборони користування відчуження та розпорядження майном та скасувати заборону уповноваженим органам державної влади, нотаріусам, державним реєстраторам, акредитованим суб`єктам, депозитарним установам здійснення будь-яких дій щодо реєстрації відчуження та розпорядження зазначеним рухомим майном.

Щодо підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що 09 вересня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого без виклику підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, копію ухвали не надіслано, а отримано 27 вересня 2021 року, під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, апеляційну скаргу подано 01 жовтня 2021 року.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, та такою, що порушує конституційні права власника.

Зокрема зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, через порушення правил підсудності, оскільки з дати внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування подано до Святошинського районного суду м. Києва низку клопотань в яких вбачається, що місце проведення досудового розслідування визначено за місцем розташування 1-го відділу управління розслідування особливо тяжких злочинів ГСУ НП України, розташованого за адресою: м. Київ, Святошинський район, бульв. Кольцова, 22-А.

Окрім того, постановою старшої слідчої в ОВС СУГУ НП України від 02 вересня 2021 року кримінальне провадження закрито в частині кваліфікації за ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України, відтак в такому заході забезпечені як арешт майна відпала потреба, що слідчим суддею не взято до уваги.

Слідчим суддею невраховано відсутність обґрунтованої підозри та свідків у кримінальному провадженні, а також те, що накладений на транспортний засіб арешт обмежує підозрюваного виконувати свої функціональні обов`язки, зокрема належним чином утримувати сім`ю.

Окрім того, висновком додатково інженерно-екологічної експертизи № 1-09/09 від 09.09.2021 року спростовується причетність підозрюваних до інкримінованих дій, разом з тим, ТОВ «БУДІНДУСТРІЯ-СЕРВІС ЛТД» впродовж 20 років здійснює свою діяльність відповідно до дозвільних документів та жодного разу не порушила умови користування надрами та має бездоганну ділову репутацію.

В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання йому завчасно повідомлено в передбаченому законом порядку, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який просив поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 09 вересня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання слідчого без виклику підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, копію ухвали не надіслано, а отримано 27 вересня 2021 року, під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, апеляційну скаргу подано 01 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 12 листопада 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001111, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 239-2, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в акваторії річок Десна та Дніпро, в тому числі на території Київської області, суб`єктами господарювання, здійснюється незаконний видобуток піску.
Окрім того, службові особи державних контролюючих органів, використовуючи своє становище, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, за попередньою змовою із суб`єктами господарювання, в інтересах останніх, не здійснюють належним чином покладені на них обов`язки, що спричинило тяжкі наслідки.
Також, за версією органів досудового розслідування ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД» здійснює видобуток піску поза межами гірничого відводу та ліцензійної площі.
Разом з там, згідно з відомостями, внесеними до ЄРДР, службові особи одного з підприємств, усвідомлюючи відхилення від вказаних у гірничому відводі норм, внесли до офіційних документів, завідомо неправдиві відомості, які подали до державної установи.
03 вересня 2021 року ОСОБА_6 , працюючого на посаді маркшейдера ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД», повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 239-2 КК України.
09 вересня 2021 року старший слідчий в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:
- легковий автомобіль «Nissan Qashqai», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0013 площею 0,1 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з метою конфіскації майна, як виду покарання.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року вказане клопотання задоволено.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути серед іншого зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається з матеріалів провадження, орган досудового розслідування звернувся до суду з клопотанням про арешт вказаного майна, з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання підозрюваному ОСОБА_6 .

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, зокрема ч. 3 ст. 239-2, не передбачає конфіскації майна, як виду додаткового покарання, а тому арешт майна не може бути накладений з підстав зазначених у клопотанні органу досудового розслідування та слідчого судді, а іншої мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження слідчим у клопотанні не ініційовано.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що під час задоволення клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею не враховано зазначених обставин та не встановлено достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як на це посилається слідчий у своєму клопотанні.

З урахуванням викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна з метою конфіскації майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Окрім того, як зазначив захисник в судовому засіданні апеляційної інстанції, обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні в кінці вересня 2021 року скеровано до суду для розгляду по суті.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, та задовольнити частково апеляційну скаргу.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме:
- легковий автомобіль «Nissan Qashqai», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0013 площею 0,1 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на:
- легковий автомобіль «Nissan Qashqai», номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- земельну ділянку з кадастровим номером :01:008:0013 площею 0,1 га розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/48350/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Справа № 11сс/824/5989/2021 Доповідач ОСОБА_1
Категорія ст.170 КПК