ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5341/20
провадження № 1-кп/753/632/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000114 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 15.07.1997 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ч. 1 ст. 142, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 10.09.1998 року по амністії; 30.08.1999 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 140, ст. 208, ст. 42 КК України до 5 років позбавлення волі Звільнений 21.11.2002 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 6 місяців 13 днів; 20.11.2003 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 187, ст. 71 КК України до 8 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 15.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 23.12.2014 року Березанським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 382, ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 29.12.2015 року умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 2 місяці 28 днів, 30.03.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 296, ст. 128, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.11.2021 року вказаний вирок змінено, в частині призначеного покрання та призначено нове покання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,
з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
08 січня 2020 року, близько 01 год. 26 хв. ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 18, а саме поруч з відділенням «Ощадбанку», визначивши вчинення злочину проти власності як джерело для здобуття коштів та матеріальних благ, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, вирішив таємно, повторно, заволодіти майном, яке належить ОСОБА_6 .
Так, ОСОБА_3 , побачив, біля магазину, що по вул. Архітектора Вербицького, пакет чорного кольору, що належить ОСОБА_6 у якому знаходився мобільний телефон та банківська картка. У той момент, у ОСОБА_3 повторно, виник злочинний умисел, направлений та таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно. Реалізуючи свій злочинний умисел, останній таємно заволодів вказаним пакетом та викрав майно, що в ньому знаходилося, а саме: мобільний телефон Меіzu М5S, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , MEID: НОМЕР_3 , сірого кольору, вартістю 1 533 гривні 33 копійки; та грошові кошти в сумі 3 030 грн. які ОСОБА_3 зняв, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Азербайджанська, буд. 6, з банківської картки № НОМЕР_4 , видаої банком «ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_6 .
Реалізувавши злочинний умисел, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_6 на суму 4 563 гривні 33 копійки.
Окрім того, 08 січня 2020 року у не встановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 18, під час вчинення крадіжки, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення викрав банківську картку № НОМЕР_4 , видану банком «ПриватБанк», яка згідно п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 жовтня 1998 року № 414 є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_6 .
Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (кражіжка), вчинене повторно та за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу з корисливих мотивів. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України є рецедив злочинів. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який будучи раніше неодноразово судимим у тому числі і за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення в перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не погашену у встановленому законом порядку судимість вчинив нові умисні злочини, свою вину у вчиненні злочинів, які йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України з визначенням остаточної міри покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та приєднанням невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2021 року та Ухвали Київського апеляційного суду від 03.11.2021 року, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді у виді 2 років позбавлення волі. У відповідності до ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, із врахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2021 року та Ухвали Київського апеляційного суду від 03.11.2021 року у виді 4 років позбавлення волі. До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 14.01.2020 року. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 2 267 гривень 93 копійки за проведення судових експертиз. Речові докази - мобільний телефон Меіzu М5S - повернути потерпілому ОСОБА_6 . Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: