№566/1348/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2021 року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
старшого слідчого СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захиснгика підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000238 від 23.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, звернувся до Млинівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи клопотання посилається на те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України а також ризики, передбачені п.п.1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підтримали та просили його задоволити.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 прийшов до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, востаннє вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16.05.2019 за ч. 3 ст.186 КК України, маючи дану судимість не зняту та не погашену у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний, тяжкий, корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 23 жовтня 2021 року приблизно о 09 год. 00 хв., керуючись корисливим мотивом, спрямованим на протиправне збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, із застосуванням сили, шляхом ривка, відкрив зачинені із середини вхідні двері та проник у житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , де зайшовши в кімнату, у якій перебувала потерпіла ОСОБА_8 та розуміючи, що його злочинні дії помічені нею, із морозильної камери холодильника, умисно, відкрито, викрав заморожені м`ясо курки вагою 1,55 кг, м`ясо свинини вагою 1 кг та гриби маслюки вагою 0,58 кг, після чого покинув господарство із викраденим, яким розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 500 грн.

Вказані умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, проведеного в господарстві ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та проведеним в ході затримання обшуком ОСОБА_5 , а також речовим доказом у кримінальному провадженні.

23 жовтня 2021 року, о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 207, 208 КПК України, затримано без ухвали слідчого судді уповноваженою службовою особою, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Підставами затримання ОСОБА_5 без ухвали слідчого судді стало те, що безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак, виявлених на місці події вказали на те, що саме він щойно вчинив цей злочин.

23 жовтня 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_8 , протоколом огляду місця події, проведеного в господарстві ОСОБА_8 , показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та проведеним в ході затримання обшуком ОСОБА_5 , а також речовим доказом у кримінальному провадженні.

(а.12-20, 23-33,41 клопотання)
Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що є достатні підстави вважати, що існує ризик, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, не має постійних занять та джерела заробітку, що вказує на відсутність у нього стримуючих чинників особистісно-соціального характеру та міцних соціальних зав`язків по місцю проживання.

Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, підтверджується, тим, що очевидцем вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, є безпосередньо потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_9 , яких ОСОБА_5 бачив під час вчинення злочину та виходячи з господартва потерпілої, а тому останній може незаконно впливати на свідка та потерпілу у кримнальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, знайшов своє підтвердження в тому, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення майнових та інших злочинів, а також відбував покарання в установі виконання покарань. Зокрема ОСОБА_5 є судимим:

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2010 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 20 вересня 2011 року за ч.2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання за вироком Млинівського районного суду від 20.09.2011 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Млинівського районного суду від 13.10.2010 року і остаточно призначено покарання у виді 1 місяця 2 днів арешту;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 26 червня 2012 року за ч.2 ст.297 та ч.2 ст.185 КК України до 3 років обмеження волі;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2013 року за ч,2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вирок Млинівського районного суду від 26 червня 2012 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання за вироком Млинівського районного суду від 14 березня 2013 року у виді 3 років обмеження волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі ухвалою Рівненського районного суду від 05 березня 2014 року звільненого від відбування покарання, призначеного вироком Млинівського районного суду від 14 березня 2013 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 березня 2014 року;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2015 року за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 18 жовтня 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року за ч. 3 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі,

- вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст.125, ч.2 ст. 125, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 122 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_5 було призначено остаточне покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого більш суворим покаранням у виді 2 (двох) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип повного складання призначених покарань, до вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року повністю приєднано невідбуту міру покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року і ОСОБА_5 було засуджено до 7 (семи) років позбавлення волі з відбуттям міри покарання в кримінально-виконавчій установі, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року.
Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 квітня 2020 року вирок Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст. 125, ч.2 ст.125, ч.2 ст.185, ч.1 ст.122 КК України змінено та ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 125, ч.2 ст.125, ч.2 ст.185 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року і остаточно ОСОБА_5 був засуджений до 5 років 1 місяця позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін.
Звільнений з міць відбування покарання 31 березня 2021 року умовно-достроково, з невідбутим терміном 1 рік, 7 місяців, 10 днів.

Однак, ОСОБА_5 нехтуючи діючим законодавством України, на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність вчинивши новий умисний, корисливий, тяжкий злочини проти власності.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків, не працює та не має джерела постійного доходу, зловживає спиртними напоями, неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення, слідчий суддя вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як є підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, і застосування до підозрюваного ОСОБА_5 таких м`яких запобіжних заходів як особисте зобов`язання, особиста порука чи домашній арешт, не забезпечить запобігання встановленим ризикам.

Суд вважає, що тримання під вартою у даному випадку не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а отже клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу підлягає до задоволення.

Відповідно протоколу затримання від 23 жовтня 2021 року, час фактичного затримання підозрюваного ОСОБА_7 - 13 год. 20 хв. 23 жовтня року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47 580 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

На підставі наведеного,
керуючись ст.177, 182, 183, 184, 186, 193, 194, ч. 5 ст. 194, 196, 197 КПК України,
суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000238 від 23.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задоволити.

Застосувати до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Терешів Млинівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх, непрацездатних осіб та осіб похилого віку немає, не депутата, неодноразово судимого, востаннє вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 16.05.2019 за ч. 3 ст.186 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з утриманням в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор» (33001, м. Рівне, вул. Дворецька, 116).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання - з 13 години 20 хвилин 23 жовтня 2021 року.

Визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до 13 години 20 хвилин, 21 грудня 2021 року.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 47 580 (сорок сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень, у національній грошовій одиниці.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 слідуючі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
5) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали слідчого судді негайно вручається підозрюваному після її оголошення.

Апеляційна скарга подається на ухвалу слідчого судді безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1