Справа № 165/3800/21 Провадження №11-кп/802/308/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000181 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2022 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
В ході розгляду судом кримінального провадження №0000181 про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на строк 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 17 березня 2022 року включно, із визначенням застави у розмірі 25 (двадцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 62 025 гривень.
Також ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що враховуючи ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, беручи до уваги, що судовий розгляд у провадженні по суті ще не розпочався, свідки судом не допитані, а також, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотиків, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів, його задовільний стан здоров`я, відсутність доказів на підтвердження по місцю проживання міцних соціальних зв`язків, які б гарантували перебування обвинуваченого за місцем проживання його брата, беручи до уваги те, що ОСОБА_7 не має постійної роботи та легальних самостійних джерел доходів, суд прийшов до висновку, що він, перебуваючи на волі, матиме можливість продовжувати займатися протиправною діяльністю, переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, а тому більш м`які запобіжні заходи, крім як тримання під вартою є недостатніми на даній стадії судового провадження.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що прокурором не надано доказів які б вказували на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Також зазначає, що він потребує лікування, у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду і застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.
Приписи ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 , міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів та визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави.
Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України (кримінальне провадження № 0000181 від 03.04.2021).
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, судовий розгляд у провадженні по суті ще не розпочався, свідки у кримінальному провадженні не допитані судом, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за злочини у сфері незаконного обігу наркотиків, перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання опіоїдів, стан його здоров`я задовільний, що підтверджується повідомленням начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Волинській та Рівненській областях» від 30.11.2021.
Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що стороною обвинувачення доведено, що раніше заявлені ризики не зменшилися, оскільки обвинувачений може продовжувати займатися протиправною діяльністю, переховуватись від суду, чинити тиск на свідків.
Крім того, відсутні будь-які відомості, які свідчили б про наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків.
Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.
Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.
Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутності міцних соціальних зв`язків, обставин вчинення злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, на переконання суду апеляційної інстанції, зможе дієво забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає на даний час підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 17 січня 2022 року щодо нього без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.

Головуючий

Судді: