Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 жовтня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000090 стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, працював в ПП «Техноком», раніше не судимого запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали до 05 листопада 2021 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_6 інкримінується те, що 18 квітня 2020 року в світлу пору доби, приблизно о 16 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 в порушення вимог пункту 2.9а Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі Правила дорожнього руху), перебуваючи під впливом наркотичної речовини метамфетамін (первітин), керуючи автомобілем BMW 5201, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі Р77 Рівне Тучин Гоща Вельбівно зі швидкістю 30-40 км/год. зі сторони с. Великий Житин, Рівненського району Рівненської області в напрямку автодороги Городище Рівне Старокостянтинів, де організовано рух по колу, в порушення вимог пунктів 16.11 та 16.12 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі, де організовано круговий рух та допустив зіткнення з останнім.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля ВАЗ-2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинула на місці пригоди, а ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 07.09.2021 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Вважає ухвалу судді незаконною, необґрунтованою, ухваленою з істотними порушеннями основоположних прав людини, а також положень КПК України. Зазначає, що прокурором не були доведені ризики, які вказані у клопотанні. Наголошує на тому, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, сім`ю, постійне місце проживання, високооплачувану роботу, добровільно частково відшкодував завдану злочином шкоду, є не судимий та активно сприяє розкриттю та розслідуванню злочину, тобто немає наміру ухилятися від слідства, суду та будь-куди втікати.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні

ОСОБА_6 вказаного злочину.

Прокурор ОСОБА_7 під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання призведе до неможливості повного та об`єктивного судового розгляду справи, оскільки останнійможе впливати на потерпілих, свідків та інших осіб шляхом схиляти останніх до надання суду неправдивих показань. Кримінальне провадження, у якому підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, що свідчить про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування ту суду, що може негативно вплинути на його хід та кінцеві результати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують продовження застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти наявним ризикам.
Наведені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_5 дані стосовно наявності постійного місця проживання, соціальних зв`язків враховуються апеляційним судом, однак не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
ОСОБА_6 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою не страждає.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, колегією суддів не встановлено.

За наведеного, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3