Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 552/4920/18
Провадження № 1-кп/553/22/2021
У Х В А Л А
Іменем України

23.09.2021м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13.06.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2018 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2018 року, від 01.11.2018 року, від 27.12.2018 року, 19.02.2019 року, 16.05.2019 року, 01.07.2019 року, 07.08.2019 року, 11.09.2019 року, 29.10.2019 року, 24.12.2019 року, 17.02.2020 року, 05.03.2020 року, 22.04.2020 року, 11.06.2020 року, 07.08.2020 року, 22.09.2020 року, 04.11.2020 року, 22.12.2020 року, 09.02.2021 року, 24.03.2021 року, 07.05.2021 року, 16.06.2021 року.

Так, під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було враховано те, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, не має власного майна та засобів для існування, що дає підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність; раніше судимий за корисливі злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, а після відбуття покарання вчинив ряд квартирних крадіжок, що свідчить про його схильність до вчинення таких злочинів через відсутність засобів для існування.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 13.06.2018 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 08.08.2018 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2018 року, від 01.11.2018 року, від 27.12.2018 року, від 19.02.2019 року та від 22.03.2019 року.

При обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 було враховано те, що він підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не має засобів для існування, що дає підстави вважати, що він може продовжити злочинну діяльність; раніше судимий за корисливі злочини, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку та після відбуття покарання вчинив ряд квартирних крадіжок, що свідчить про його схильність до вчинення таких злочинів через відсутність засобів для існування.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07 травня 2019 року змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю на строк протягом двох місяців 07.05.2019 року по 07.07.2019 року з покладенням на нього наступних обов`язків: не залишати місце проживання по АДРЕСА_1 цілодобово; прибувати до суду за викликом; не відлучатися за межі м. Полтави без дозволу суду; носити електронний засіб контролю.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що наявні у розпорядженні суду матеріали свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за станом здоров`я потребує постійного лікування в умовах спеціалізованого лікувального закладу, при цьому, забезпечити надання медичної допомоги в обсязі, якого він потребує, неможливе в умовах перебування в місцях попереднього ув`язнення, що об`єктивно може призвести до погіршення стану здоров`я обвинуваченого.

Вказані обставини судом визнані такими, що істотно впливають на ступінь суспільної небезпечності обвинуваченого ОСОБА_5 в даний період часу, знижують реальність настання ризиків у виді продовження злочинної діяльності, ухилення від суду, що були підставою для застосування та продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього, та оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, за яким зареєстрований, одружений та має малолітню дитину на утриманні, потребує лікування, суд заклопотанням обвинуваченого ОСОБА_5 дійшов висновку про можливість зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Термін дії домашнього арешту та застосованих до обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків продовжувався ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 01.07.2019 року, від 07.08.2019 року, від 11.09.2019 року, 29.10.2019 року, від 24.12.2019 року, від 17.02.2020 року та від 05.03.2020 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26 березня 2020 року змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 з цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю на тримання під вартою на строк протягом двох місяців з 15 год. 30 хв. 26.03.2020 року по 15 год. 30 хв. 24.05.2020 року, термін дії якого продовжений ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 20.05.2020 року, 11.06.2020 року, 07.08.2020 року, 22.09.2020 року, 04.11.2020 року, 22.12.2020 року, 09.02.2021 року, 24.03.2021 року, 07.05.2021 року, 16.06.2021 року.

Підставою для прийняття вказаного рішення стало надання прокурором достатніх даних, які доводять, що ОСОБА_5 неодноразово допускав порушення обов`язків, покладених на нього судом при застосуванні запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зникли, обвинувачені підозрюються у вчиненні значної кількості тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, та усвідомлюючи невідворотність покарання, можуть здійснити спробу переховуватися від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілих, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів неможливе, оскільки не здатне запобігти вищевказаним ризикам та може негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також захисник адвокат ОСОБА_6 з приводу вирішення клопотань прокурор поклалися на розсуд суду. Адвокат ОСОБА_7 зазначив, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177КПК України, не обґрунтовано підстав продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 на домашній арешт.

При вирішенні клопотань прокурора суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює та не має стабільного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено. З огляду на вищенаведене, а також ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та ступінь участі у їх вчиненні, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
При цьому, жодних обставин, які свідчать про наявність підстав для зміни запобіжного заходу у виді взяття під варту на інший більш м`який, судом не встановлено.
З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, задля забезпечення оперативного, повного та об`єктивного розгляду справи у розумні строки, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 в їх сукупності, а також ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Судом не встановлено обставин, що можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у виді взяття під варту на інший більш м`який, в тому числі у виді домашнього арешту.
Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , не зникли, а застосування до кожного з них іншого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, тим паче, що з приводу внесення застави та особистої поруки жодна особа в установленому законом порядку не звернулась, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на переконання суду, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче, що домашній арешт з застосуванням електронного засобу контролю, який застосовувався до ОСОБА_5 у даному провадженні в ході судового розгляду справи, не виявився ефективним, обвинувачений допускав порушення його умов, що призвело до зміни його на взяття під варту, застосування особистого зобов`язання не зможе стимулювати належну процесуальну поведінку обвинувачених, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотань прокурора, наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 331 КПК України, та оскільки судовий розгляд справи не закінчений, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою на 60 днів відносно кожного з них.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 15 год. 30 хв. 23 вересня 2021 року по 15 год. 30 хв. 21 листопада 2021 року включно.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 15 год. 30 хв. 23 вересня 2021 року по 15 год. 30 хв. 21 листопада 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1