Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/44/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі - ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Львівське Карлівського району Полтавського області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ; раніше судимого:
- 07.12.2012 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст.185, ст. 104, ст. 75 КК України до 03 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік;
- 07.10.2015 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.70, ст. 75 КК України до 03 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 02 роки;
- 25.03.2016 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 03 років 06 місяців позбавлення волі. Звільнився 07.06.2018 за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30.05.2018 умовно-достроково на 01 рік 25 днів;
- по теперішній справі - 03.07.2019 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 03 років 01 місяця позбавлення волі,

в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,
захисник-адвокат ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021 в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений, який раніше відбував покарання за умисні корисливі злочини, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 3/4 строку покарання, призначеного останньому судом за умисні тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не є стабільним та послідовним.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021 скасувати, клопотання задовольнити.
Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно та в порушення вимог закону відмовив у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно дострокового звільнення. Крім того зазначив, що вказував прокурору на конфліктні ситуації в умовах відбування покарання, проте дану обставину не було взято до уваги.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого та вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, захисника-адвоката ОСОБА_9 , який підтримав подану засудженим апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження, проаналізувавши доводи, наведені у скаргі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання ; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» /далі Постанова Пленуму/ - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Також, п. 17 зазначеної Постанови Пленуму регламентовано, судам під час судового розгляду у справах цієї категорії, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 03.07.2019 ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та на підставі ст.71 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки 01 місяць (а.о.с. 2-5, Т.1 ч.1).
Початок строку покарання 03.07.2019, кінець строку 03.08.2022. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 02 роки 04 місяці 01 день строку покарання, призначеного судом за вчинення кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 08 місяців 29 днів.
З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 11.07.2019, за час відбування покарання допустив 1 (одне) порушення встановленого порядку відбування покарання, за яке притягався до дисциплінарної відповідальності, на даний стягнення зняте у встановленому законом порядку (а.п. 13, а.о.с. 37, Т.1 ч.2); має 01 (одне) заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 13, а.о.с. 67, Т.2, ч.2); з 11.07.2019 перебував в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» - характеризувався посередньо, порушення режиму платня не допускав, заохочень не мав; з 10.12.2020 відбуває покарання в ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання в установі допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, стягнення зняте у встановленому законом порядку; з липня 2021 року засуджений працює днювальним в медико-санітарній частині при установі - проявляє добросовісне ставлення до праці, дбайливо відноситься до інвентарю, вчасно і якісно виконує покладені на нього завдання, за що один раз заохочений правами начальника установи за сумлінну поведінку та ставлення до праці; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідношень з персоналом установи; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, а саме - приймає активну участь в ремонтних роботах на відділенні соціально-психологічної служби, щодо покращення житлово-побутових умов та прилеглої території, залучається до двохгодинних безоплатних робіт вказаних адміністрацією установи на виробництві та на території житлової зони згідно п. 5 ст. 118 КВК України та має сумлінну поведінку; з благоустрою установи відпрацював 40 годин, тим самим подає позитивній приклад для інших засуджених; під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебував; приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія»; характеризується посередньо (а.п. 12).
Відповідно до особової справи засудженого вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, де ОСОБА_6 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 15 від 29.07.2021, а.о.с. 49-55, Т.2 ч.2).
Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 обґрунтував своє рішення тим, що клопотання засудженого ОСОБА_6 та матеріали особової справи останнього не містять достатніх відомостей про те, що засуджений на протязі усього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинені кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що останній не довів свого виправлення.
Суд при прийнятті рішення взяв до уваги те, що засуджений залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював 40 години. З липня 2021 року працює днювальним в медико-санітарній частині при установі, що свідчить про позитивні з зміни в поведінці засудженого, який починає ставати на шлях виправлення. Разом з тим, зміна поведінки засудженого, що було підставою для заохочення, відбувалась напередодні виникнення у нього права на отримання заохочувальної норми, а саме - розгляду питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
При оцінці поведінки засудженого, суд вірно відмітив, що засуджений за час відбування покарання один раз порушив встановлений порядок відбування покарання, порушення виражались у зберіганні заборонених речей виявлено бражну закваску та саморобний пристрій для нанесення татуювання, за що засуджений отримав 14 діб ДІЗО.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що засуджений, який раніше відбував покарання за умисні корисливі злочини, до погашення або зняття судимості знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, за які його було засуджено до позбавлення волі, відбувши більше 3/4 строку покарання, призначеного останньому судом за умисні тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, хоч і вбачається, що ОСОБА_6 намагається виправитись, однак не має саме тієї поведінки та ставлення до праці, які б свідчили про можливість застосування до нього такого заохочувального заходу, як умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, процес виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не є стабільним та послідовним.
Такий висновок суду узгоджується з доказами, які містяться у матеріалах провадження.
Колегія суддів звертає увагу, що застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.
Водночас, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.
Суд при прийнятті рішення повинен враховувати чи застосовувались раніше до особи вимоги щодо умовно-дострокового звільнення.
Зі змісту ч. 6 ст. 539 КПК України вбачається, що у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Положенням ч. 7 ст. 154 КВК України передбачено, що у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Рішення суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах особової справи засудженого, даних щодо його особи та поведінки під час відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, з урахуванням відомостей про те, що до особи раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення. Рішення суду постановлене з урахуванням вимог кримінального матеріального та процесуального права, а тому є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021,слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 537- 539 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.11.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.
Ухвала Кропивницького апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ( підписи )
Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2