ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/552/22 Справа № 192/1512/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого 26.02.2010 Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до 15 років позбавлення волі,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд врахував, що ОСОБА_7 має одинадцять заохочень, які не мають системного характеру, одне погашене стягнення, працевлаштований токарем, приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» та навчання в ПТУ установи, за час відбування покарання в СВК №21 характеризується задовільно та порушень режиму утримання не допускав. Водночас, за час знаходження в СІЗО ОСОБА_7 характеризувався посередньо, допустив одне порушення режиму утримання, заохочень не мав, а комісією установи виконання покарань ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стає на шлях виправлення, а також в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, як особі, що не довела свого виправлення. Окрім цього, суд вказав на те, що ОСОБА_7 раніше судимий, звільнявся умовно-достроково та злочини за які засуджений вчинив до погашення попередньої судимості у передбаченому законом порядку. За цих обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до останнього положень ст. 81 КК України.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги адвокат вказує на те, що суд першої інстанції не надав оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 за час відбування покарання у ДУ Солонянська виправна колонія (21) характеризується задовільно, порушень режим утримання не допускав, стягнень та заохочень не має, не конфліктний, дотримується ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує роботи з самообслуговування, підтримує зв`язки з рідними, працевлаштований, навчається в ПТУ установи, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу. При цьому, засуджений характеризувався задовільно в усіх установах виконання покарань, допустив лише одне порушення режиму утримання, а перебуваючи в ДУ Софіївська виправна колонія (№45) отримав 11 заохочень. На переконання захисника, суд помилково врахував відмову комісії у застосуванні до засуджено пільг, оскільки це не відповідає довідці ДУ Солонянська виправна колонія (21) згідно з якою у листопаді 2020 року ОСОБА_7 було переведено до виправної колонії з середнім рівнем безпеки. Обставини вчинення злочинів до погашення попередньої судимості, на думку адвоката, не можуть бути доказом відсутності виправлення засудженого, оскільки ці обставини були враховані у вироку, за яким він відбуває покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 15 років позбавлення волі, призначене йому вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2010 року за вчинення злочинів, передбачених п. 13 ч. 2 ст.115, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 13.07.2009. За період перебування в УВП №4 міста Дніпро та УВП №13 м.Київ характеризувався посередньо, допустив одне порушення режиму утримання, за що мав одне стягнення, яке погашено за спливом часу, заохочень не мав. Під час відбування покарання в Єнакіївскій ВК №52, Селидівській ВК №82, Слов`яносербській ВК №60, Ладижинській ВК №39, Перевальській ВК №15, Софіївській ВК№45 характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнення відсутні, мав 11 заохочень.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 25.02.2021, працевлаштований до ВГМ токарем, до праці ставиться задовільно. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує роботи із самообслуговування, участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не бере, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Професія, навчається в ПТУ установи за спеціальністю токар, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, підтримує зв`язки з рідними.

На переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.
В контексті вимог ст. 6 КВК України сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженої особи, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, що вбачається у поведінці засудженого.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що засуджений прагне до виправлення своєї поведінки, про що свідчить факт працевлаштування, наявність в останнього задовільної характеристики, 11 заохочень та відсутність стягнень.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України. При цьому, враховуючи строк покарання, який останній вже відбув, суд апеляційної інстанції вважає, що на даний час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення.
З огляду на викладене, доводи засудженого ОСОБА_7 про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення апеляційний суд вважає обґрунтованими, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
Отже за наслідками апеляційного розгляду суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової ухвали, якою клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід задовольнити.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4