27.09.2019 Справа № 756/847/17
Унікальний № 756/847/17
Провадження № 1-кп/756/189/19
У Х В А Л А
27 вересня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
додаткових присяжних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю секретаря ОСОБА_8 ,
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
обвинуваченого ОСОБА_16 ,
провівши судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27, п.6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор ОСОБА_9 через канцелярію суду подав письмове клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 , вказуючи що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому не змінилися, а саме існує ризик ухилення обвинуваченого від суду, а також перебуваючи на волі може вчиняти дії щодо впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, вказуючи на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може впливати на покази свідків чи будучи на волі знищити докази у даному кримінальному провадженні. Крім того, звернув увагу складу суду присяжних щодо ризику втечі обвинуваченого з метою уникнення від покарання, оскільки у такий спосіб вже двічі реалізовував свої злочинні наміри будучи підданий екстрадиції здійснив втечу з під варти. Вказуючи на недобросовісну поведінку обвинуваченого ОСОБА_16 та існуючі ризики, просив продовжити раніше обраний запобіжний захід з посиланням на той факт, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав думку прокурора ОСОБА_10 та просив задовольнити клопотання.
Представник потерпілої підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу, вказуючи, що ризики, які зазначає сторона обвинувачення є актуальними на даний час.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_13 категорично заперечував щодо задоволення клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав, що всі клопотання подані стороною обвинувачення раніше тотожні із сьогоднішнім клопотанням, зазначаються одні і ті ж самі ризики та доводи щодо підстав для продовження запобіжного заходу. Суспільний інтерес, який ніби то вимагає продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, втратив свою актуальність. Підстави оголошення обвинуваченого ОСОБА_16 у міжнародний розшук були створенні штучно і носять суто політичний характер. Далі захисник вказав, що попередня ухвала Оболонського районного суду м.Києва від 31.07.2019 року про продовження строку запобіжного заходу на даний час в розумінні положень кримінально-процесуального законодавства України не набрала законної сили, оскільки є предметом оскарження до Київського апеляційного суду та призначена до розгляду на 31.10.2019 року, тобто в силу ч.1 ст.400 КПК України її дія зупинена, а обвинувачений незаконно на сьогоднішній день утримується під вартою, тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та звільнити ОСОБА_16 з під варти в залі.
Захисник ОСОБА_12 категорично заперечував щодо даного клопотання, на підтвердження заперечення подав письмові докази, вказав, що сторона обвинувачення в порушення вимог Вищого спеціалізованого суду при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу не надає суду відомості щодо наявності по відношенню до ОСОБА_16 запобіжних заходів обраних в рамках інших кримінальних проваджень іншими районними судами м.Києва та Київської області. Ризики на які посилається сторона обвинувачення у своєму клопотанні є надуманими. Аналізуючи прийняті Оболонським районними судом м.Києва ухвали про обрання та в подальшому про продовження запобіжного заходу ОСОБА_16 , суд першої інстанції посилається на ризики, які вказує за власним розсудом без належного законного обґрунтування. При вирішенні клопотання звернув увагу склад суду присяжних, що обвинувачений маючи бездоганну репутацію як в Україні так і за її межами, будучи народним депутатом України двох созивів, успішним бізнесменом та банкіром, який добросовісно сплачував податки на користь держави, будучи меценатом та активним спонсором щодо культурного розвитку України, та будучи батьком чотирьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми на даний час ні раніше ні на даний час не мав та немає бажання ухилятися від встановлення істини у сфальсифікованих кримінальних провадженнях щодо нього, не мав і не має бажання спотворювати докази у кримінальних провадженнях та будь яким чином впливати на свідків. Дане кримінальне провадження як і решта кримінальних проваджень спрямовані на дискредитацію особи ОСОБА_16 на руйнування його особистого життя, позбавлення його та його родини статків та нерухомості, яке організовано високопосадовцями Генеральної прокуратури України та представників бізнесу. На даний час не існує будь якого процесуального документу щодо ОСОБА_16 , який би набрав законної сили та було б підтвердженням здійснення останнім втечі з під варти з метою уникнення від кримінальної відповідальності. З урахування вищенаведеного та ту обставину що ОСОБА_16 тривалий час утримується під вартою, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки немає жодних законних підстав для продовження запобіжного заходу.
Обвинувачений ОСОБА_16 категорично заперечував щодо поданого стороною обвинувачення клопотання, вказав, що обвинувачення сформульовано не логічно, не конкретно, а ґрунтується на припущеннях, оскільки прокурорами не вказується час, дата, місце вчинення злочину, не вказуються прізвище, ім`я, по батькові осіб причетних до вчинення інкримінованого йому злочину. Далі обвинувачений вказав, що інкриміноване йому обвинувачення викладено в жахливому літературному жанрі, детективу з метою психологічного впливу на склад суду присяжних та формування в останніх невірного враження про його особу, як людину, з метою в подальшому досягнення мети сторони обвинувачення та прийняття щодо нього незаконних судових рішень. Його кримінальне переслідування є наслідком політичного замовлення високо посадовців, а також осіб зацікавлених у незаконному заволодінні його нерухомістю та статками. Звернув увагу складу суду присяжних, що будучи громадянином Канади та Грузії свідомо не звернувся до консулів вказаних держав для отримання політичного притулку, оскільки впевнений у своїй невинуватості, більше того, добровільно та свідомо повернувся на територію України за попередніми домовленостями з юристами та особисто з екс-президентом України ОСОБА_17 , які гарантували йому в забезпеченні його безпеки та в сприянні встановлення істини у кримінальних провадженнях щодо нього. Категорично наполягав, що прагне і буде сприяти об`єктивному розгляду всіх кримінальних проваджень щодо нього, бажає давати і буде давати покази, які викриватимуть злочинні наміри та дії високо посадовців органів прокуратури України, поліції та представників бізнесу України зокрема ОСОБА_18 . Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказав, що буде добросовісно виконувати всі покладенні на нього обов`язки.
Захисник ОСОБА_15 підтримав позицію колег, просив відмовити в задоволенні клопотання, а також зазначив, що позиція захисту наполягає на тому, що ОСОБА_16 не вчиняв втечі з під варти, якщо і була певна обставина, за якої обвинувачений виїхав в свій час за межі України, то це був вимушений крок з метою збереження його життя, оскільки існувала загроза його фізичного знищення. Захисник вказував на абсурдність тверджень в клопотанні прокурора, який безапеляційно обвинувачує ОСОБА_16 у вчиненні інкримінованого йому діяння. Само перебування ОСОБА_16 тривалий час під вартою, свідчить про зменшення ризиків на які посилається сторона обвинувачення, а існування міцних соціальних зв`язків надає змогу суду обрати альтернативний більш м`який запобіжний захід. Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу на підставі клопотань сторони обвинувачення де викладенні обставини та посилання на докази, штучно створених та сформульованих, наявність у прокурора сумнівів щодо свідчень свідка ОСОБА_19 мають тлумачитись на користь обвинуваченого, тому суд взагалі немає законних підстав на продовження утримання ОСОБА_16 під вартою. Крім того, на виконання рішення Конституційного Суду України від 25.06.2019 року, просив суд, у своєму рішенні прийнятому за наслідками розгляду даного клопотання виправити всі помилки та протиріччя які допускає прокуратура у своїх твердженнях викладених у ньому.
Захисник ОСОБА_14 категорично заперечував щодо заявленого клопотання, підтримав позицію своїх колег, та вказав, що суд не може задовольнити клопотання прокурора, поза межами КПК України, клопотання не підтверджено жодним належним та допустимим письмовим доказом, зокрема прокурором в розпорядження суду не надано навіть витягу з ЄРДР щодо наявності відомостей внесених про вчинення ОСОБА_16 інкримінованого йому діяння. Свідок ОСОБА_19 допитаний з боку сторони обвинуваченням у даному кримінальному провадженні надав покази, які прямо протирічать обставинам, які викладенні в поданому клопотанні про продовження запобіжного заходу. Просив відмовити в задоволенні заявленого клопотання, при цьому звернув увагу суду, що сторона обвинувачення не вказує про можливість визначення ОСОБА_16 розміру застави, оскільки на його переконання вони обізнані в тому що позбавили родину ОСОБА_16 нерухомості та статків. Кримінальне переслідування його підзахисного обумовлено суто політичними мотивами.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.
Головуючий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Відповідно до ухвали суду від 31.07.2019 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29.09.2019 року включно.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, особу обвинуваченого, який переховувався від слідства та суду, у зв`язку з цим стосовно ОСОБА_16 під час досудового слідства було проведено спеціальне досудове розслідування та під час судового розгляду ухвалою суду було ухвалено рішення про здійснення спеціального судового розгляду, також враховуючи, що ОСОБА_16 здійснив втечу з-під варти, а також інші обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості злочину, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачений може ухилитись від явки до суду чи незаконно впливати на свідків, тому головуючий суддя, вважає за можливе продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, у даному випадку ризик втечі, є характеристикою ситуації, що має невизначеність результату, при можливій наявності несприятливих наслідків.
Відтак, ризик можливої спроби ОСОБА_16 переховуватись від суду не може бути спростований самими твердженнями захисників та обвинуваченого про те, що останній не має наміру для виїзду за межі України. Спроби переховуватися від суду тому і не реалізовані обвинуваченим реально, оскільки останній тримається під вартою з моменту затримання та у останнього не було такої можливості і тим більше таку можливість не можна допустити.
Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.400 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, суд звертає увагу і на ту обставину, що дослідження доказів у кримінальному провадженні ще не завершено, як і не завершено і з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірку їх доказами, тобто не виконано вимоги ст. 363 КПК України.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України вважаємо, що розмір застави визначати не слід, оскільки ОСОБА_16 обвинувачується у скоєнні злочину, пов`язаного із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.22 КПК України 1) кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом; 2) сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Крім того, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, оцінка доказам буде надана судом при прийняті судом присяжних остаточного рішення у справі, яке має бути ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст.94 КПК України.
З огляду на наведене, головуючий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_16 слід продовжити строк тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 331, 372 КПК України, головуючий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 25.11.2019 року включно.
Ознайомити та вручити обвинуваченому під розпис копію ухвали про продовження запобіжного заходу.
Ухвалу про продовження запобіжного заходу передати для виконання до ізолятору тимчасового тримання ГУ НП у м. Києві.

Головуючий суддя ОСОБА_1