Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/2180/19
Номер провадження: 1-кп/511/20/21

01 червня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілих - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням від 25.02.2021 року у кримінальному провадженні №0000644 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.08.2019 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лиманське, Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, працює за наймом у приватних осіб чоботарем, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 22.50 годин 17.08.2019 року, знаходячись в барі «Меркурій», який розташований за адресою вул.Центральна,73-а, смт.Лиманське, Роздільнянського району, Одеської області на грунті неприязних відносин, що виникли від постійного приставання ОСОБА_9 до його дружини, з метою застереження ОСОБА_9 та прагнучи припинити його протиправні дії, без наміру на вбивство останнього, підбіг до нього та умисно завдав один удар долонею лівої руки в носову ділянку голови ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому кісток носа, синця і забитої рани у ділянці спинки носа.

Від отриманого удару ОСОБА_9 впав на бетонну підлогу бару та отримав черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку з втратою свідомості, що призвело до його безпорадного стану та виникнення аспірації харчових мас у нижні дихальні шляхи і легеневі альвеоли, в результаті чого він через деякий час помер на місці.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.119 КК України, кваліфікований, як вбивство через необережність

Обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав, суду пояснив, що потерпілого ОСОБА_9 він раніше не знав, жодних стосунків з ним не підтримував. 17.08.2019 року він святкував свій день народження. Спочатку з друзями були в нього вдома, а потім вирішили піти в бар «Меркурій», посидіти, потанцювати. З ним була його дружина ОСОБА_10 та троє друзів. В бар прийшли десь після 22.00 годин. Він замовив столик та побачив, що в барі є ще двоє чоловіків, які були в стані алкогольного сп`яніння та вели себе неадекватно. Коли його дружина з подругою пішли танцювати, один з них, а саме ОСОБА_11 , підійшов до них, почав хапати їх за одяг, за руки. Він з товаришем ОСОБА_12 намагались його втихомирити, пояснити, що так робити не потрібно. Вони звертались до бармена та інших працівників бару, щоб ті прийняли міри до нього, але все було марно. В черговий раз, коли його дружина танцювала, ОСОБА_11 схопив її за руку, а він, щоб її захистити, підійшов та штовхнув останнього рукою в обличчя, а дружину вивів на вулицю. Коли повернувся в приміщення бару, побачив, що ОСОБА_11 лежить на підлозі з закритими очима. Він підійшов ближче та виявив, що той непритомний. Він намагався надати йому допомогу, дістав язик з рота, щоб потерпілий не задихнувся, і почув, що останній почав дихати. Викликали «швидку», яка їхала десь хвилин 40. Лікарі намагалися реанімувати ОСОБА_11 , але їм це не вдалося і той помер, не приходячи до тями. Він віруюча людина і не мав наміру наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , а так само і вбивати його. Всі свідки це підтвердили. З місця злочину він не втікав та був затриманий поліцією в барі. Просить врахувати всі ці обставини та суворо його не карати, обрати йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що загиблий є її рідним братом, з яким були добрі відносини. Обвинуваченого вона не знає зовсім. 17.08.2019 року вона брата не бачила, про його смерть їй наступного дня повідомила її донька. Потім вранці їй зателефонував дільничий та детально розповів про обставини його смерті. Брата вона характеризує з позитивного боку, алкоголь він вживав лише в компанії, а коли був напідпитку дуже любив танцювати. Вона вважає, що брат не заслуговував на таку смерть і не міг вчинити ніяких протиправних дій, за які його можна було вбити. Наполягала на суворому покаранні обвинуваченому.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що загиблий є його рідним батьком, з обвинуваченим він жодних стосунків не підтримував. 17.08.2019 року він був в рейсі, йому зателефонувала дівчина ОСОБА_13 та повідомила, що його батька вбили, а також вона розповіла, що батько з товаришем відпочивав у барі, де його побили двоє чоловіків. Він особисто говорив з батьком за 4 години до його смерті, вмовляв його не йти до бару, ніби щось відчував, але той був у хорошому гуморі і збирався з другом відпочити. Батько працював вантажником, не зловживав спиртним, добре характеризувався, як в побуті, так і на роботі. він вважає, що батько не заслуговував на таку смерть і просить суворо покарати винного.

Судом допитані свідки обвинувачення, які будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, приведені судом до присяги, заперечували наявність у них неприязних стосунків з обвинуваченим, а їх покази узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що обвинувачений - його друг дитинства, потерпілого ОСОБА_9 він не знав зовсім. 17.08.2019 року у обвинуваченого був день народження і він з дружиною ОСОБА_15 прийшов його привітати. Десь близько 23.00 години того ж дня вони компанією, а саме: він з дружиною, обвинувачений з дружиною та ОСОБА_16 , прийшли до бару «Меркурій» в смт.Лиманське, щоб продовжити святкування. В барі він побачив двох чоловіків, старших за них, які вели себе неадекватно та почали чіплятися до їх дружин. Вони попросили чоловіків заспокоїтися, на що вони не реагували. Вони звернулися до бармена, щоб той допоміг їм вгамувати незнайомців і неодноразово самі з ними розмовляли з цього приводу. Після зауважень і спілкування між ними та компанією тих чоловіків, він подумав, що інцидент вичерпано, але, коли жінки пішли танцювати, вказані чоловіки знову почали до них чіплятися, хватали за одяг, за руки, намагалися обійняти. Вони з обвинуваченим підійшли до танцполу і останній почав розмову з потерпілим, а він при цьому підійшов до ОСОБА_17 (другого чоловіка), який вдарив його по руках і він вивів ОСОБА_17 на вулицю. Коли він подивився в зал бару, то помітив, що чоловік (потерпілий) лежить на підлозі, а обвинувачений комусь телефонує. Самого моменту удару та хто саме його наніс, він не бачив. Коли зайшов у приміщення бару, то помітив, що обвинувачений намагається допомогти потерпілому, який лежав на правому боці. Він не знає, чи був потерпілий ще живий, але ознак життя він не подавав. Викликали «швидку», яка приїхала через 3040 хвилин, медики надавали допомогу тому чоловіку, намагалися врятувати йому життя. Сам обвинувачений не покидав бару та не намагався втекти. Якби чоловіки не були в нетверезому стані, не чіплялися до їх жінок та заспокоїлися, нічого б не сталося і потерпілий залишився б живим.

Свідок ОСОБА_18 повністю підтвердила покази свого чоловіка ОСОБА_14 та суду пояснила, що вони з чоловіком 17.08.2019 року прийшли привітати обвинуваченого з днем народження та близько 23.00 годин того ж дня завітали до бару «Меркурій», щоб там відпочити. В барі вже перебували двоє незнайомих чоловіків у нетверезому стані. Коли дівчата пішли танцювати, потерпілий та його товариш приєдналися до них. Потерпілий почав чіплятися до дружини обвинуваченого, шарпав її за одяг, хапав за руки, намагався обійняти. Їх чоловікам це не сподобалось і вони підійшли до нього, зробили йому зауваження, пояснили, що прийшли з дружинами святкувати день народження. Спочатку здалось, що ті чоловіки зрозуміли, сіли за стіл і конфлікт вичерпався, але через деякий час все повторилося знову. Її чоловік та обвинувачений звернулися до працівників бару та попросили втрутитися, заспокоїти тих відвідувачів, але все було марно. Тоді ОСОБА_12 з одним з чоловіків вийшов з бару, а обвинувачений з потерпілим залишились в барі на танцполі. Вона вийшла за своїм чоловіком та не бачила, що відбувалось у барі. Моменту удару вона не бачила, але, коли подивилась на танцпол, побачила, що потерпілий лежить на підлозі, а офіціанти намагаються йому допомогти. Біля нього також перебував обвинувачений, але чи надавав він йому допомогу вона не бачила. Якби потерпілий та його товариш вели себе пристойно, не проявляли агресію, не чіплялися до дівчат та адекватно реагували на зауваження, то ніхто з них не постраждав би і потерпілий би не загинув.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що обвинувачений є її чоловіком, відносини між ними хороші, вони тривалий час перебувають у шлюбі та виховують сина. 17.08.2019 року у чоловіка був день народження. Вони спочатку святкували вдома, а після 22.00 години пішли в бар «Меркурій», щоб відпочити, потанцювати. Коли прийшли в бар, то помітили двох незнайомих чоловіків, які були у нетверезому стані. Поки накривали на стіл та робили замовлення, вона вирішила потанцювати та з подругою пішла на танцпол. Потерпілий пішов за ними та почав до неї чіплятися, хапав за руки, тягнув до себе. Вона від такої поведінки незнайомця була в шоці. Її чоловік, побачивши це, підійшов до потерпілого та його друга, поговорив з ними, пояснив, що вона його дружина і чіплятися до неї не варто. Спочатку здалося, що інцидент вичерпано, але згодом все почалося знову. Вона через деякий час пішла танцювати, а потерпілий знову пішов за нею, знову хапав її за руки та одяг. Її чоловік (обвинувачений) взяв її за руку та вивів з бару на вулицю. Момент удару вона не бачила, але коли повернулась у приміщення бару помітила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі. Вона та обвинувачений намагались йому допомогти, перевернули на правий бік та поливали водою. Викликали «швидку», медичні працівники намагались привести потерпілого до тями, але не змогли. Прибули працівники поліції та затримали її чоловіка. Весь цей час він дуже переживає та шкодує, що таке вчинив. Якби потерпілий до неї не чіплявся, то такого прикрого інциденту б не відбулось.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона знає ОСОБА_21 з дитинства, а потерпілого не знає зовсім. 17.08.2019 року у її подруги був день народження і вони пішли в бар «Меркурій» святкувати, жарили шашлик у дворі, відпочивали. Вона іноді зазирала у приміщення бару та бачила, як ОСОБА_11 та ОСОБА_17 танцювали по всьому залу, потім почали чіплятися до дівчат, зокрема до дружини обвинуваченого ОСОБА_10 . ОСОБА_14 та обвинувачений намагались їх заспокоїти. Вона бачила, як ОСОБА_11 схопив ОСОБА_22 за руку, а потім побачила, що останній впав та вдарився об підлогу. Хто його вдарив, вона не бачила, але поряд з ним був обвинувачений. Він повернув потерпілого на правий бік. Вона також чула, що викликали «швидку» та поліцію. ОСОБА_11 та ОСОБА_17 були дуже п`яні і, на її думку, своєю поведінкою спровокували інцидент.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що він раніше знав обвинуваченого ОСОБА_24 , а потерпілого ОСОБА_11 не знав зовсім. Того дня 17.08.2019 року він працював діджеєм у барі «Меркурій» та пам`ятає, що обвинувачений замовив столик і прийшов з компанією відпочити. Петренко з ОСОБА_17 прийшли раніше за них. Коли дівчата пішли танцювати, то ОСОБА_11 також пішов на танцпол, став до них чіплятися, хапав за одяг, за руки. Він особисто та обвинувачений зробили зауваження ОСОБА_11 , той нібито послухав і став вести себе спокійніше. Через деякий час він знову пішов танцювати та продовжив чіплятися до дружини обвинуваченого. Хто вдарив ОСОБА_11 він не бачив. Помітив, що останній лежить на підлозі бару. Викликали «швидку», лікар намагався ОСОБА_11 робити штучне дихання, після чого заявив, що той помер. Він не думає, що обвинувачений намагався нанести ОСОБА_11 ушкодження чи вбити його. Він лише намагався захистити дружину і заспокоїти ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що вона знає обвинуваченого, а ОСОБА_11 не знає зовсім. Того дня 17.08.2019 року вона також перебувала у барі «Меркурій», та стверджує, що ОСОБА_11 та ОСОБА_17 чіплялися до неї та до ОСОБА_26 на танцполі, хапали за руки, за одяг. ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_27 робили їм зауваження, намагались заспокоїти. Устенко вивів ОСОБА_17 на вулицю, а обвинувачений з ОСОБА_11 залишились у приміщенні. Сам момент удару вона не бачила, але пам`ятає, що ОСОБА_11 перечепився та впав горілиць. ОСОБА_17 повернувся в бар та почав бити його ногами, щоб той вставав. Вони зробили зауваження ОСОБА_17 , щоб він так не робив. Оскільки ОСОБА_11 не підіймався з підлоги, його перевернули на бік і побачили кров, викликали «швидку» та поліцію. Вона вважає, що поведінка самого ОСОБА_11 призвела до таких результатів.

Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що вона не знала добре ні обвинуваченого, ні потерпілого, працювала в барі «Меркурій» касиром. 17.08.2019 року ввечері обвинувачений з дружиною та друзями відпочивав у барі. Загиблий ОСОБА_11 з другом також були в барі. Вони були в нетверезому стані. Коли дівчата пішли танцювати, ОСОБА_11 пішов до них, почав біля них стрибати, хапав за одяг, за руки. Чоловіки зробили йому зауваження, але він не реагував. Вона не бачила, як ОСОБА_11 вдарили, але почула, як він впав на підлогу, тобто вона почула звук падаючого тіла. Коли повернулась, помітила, що ОСОБА_11 лежить на підлозі. Вона не пам`ятає, хто допомагав ОСОБА_11 , але на її глибоке переконання конфлікт створив саме він.

Свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що вона не є родичкою ні обвинуваченого, ні потерпілого та не підтримувала з ними стосунків. 17.08.2019 року вона також прийшла на день народження в бар «Меркурій», але не бачила, як прийшли ті дві компанії. Вона впевнена, що загиблий та його друг були нетверезі, бачила, як вони чіплялися до дівчат і їм робили зауваження. Коли ввімкнули світло, вона побачила, що загиблий лежить на підлозі, а поряд з ним була компанія ОСОБА_24 . ОСОБА_30 лежав на спині, в нього пішла кров, потім він почав синіти. Обвинувачений намагався надати йому допомогу, хтось викликав «швидку» та поліцію. Більше вона нічого не бачила.

Свідок ОСОБА_31 суду пояснив, що з обвинуваченим він познайомився у день події, а потерпілого не знав зовсім. Подія відбулась 17.08.2019 року у барі «Меркурій». Він у той день у дворі бару жарив шашлики та бачив, як незнайомий чоловік бігав по клубу та танцював. Потім він почув, що вимкнули музику та ввімкнули світло і побачив, що той чоловік лежить на підлозі. Вони забігли до залу, перевернули чоловіка на бік, пульс у нього був, але він почав синіти. Він особисто не бачив, як вдарили потерпілого, лише бачив, як той танцював. Також він бачив, як обвинувачений надавав першу допомогу потерпілому, відкривав йому рот, щоб той міг дихати.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що вона знає обвинуваченого і потерпілого, відносини з ними нормальні. 17.08.2019 року ввечері вона була в барі «Меркурій». Бачила, як ОСОБА_11 та ОСОБА_17 прийшли до бару, замовили горілку. Потім ОСОБА_11 пішов танцювати, став чіплятися до дружини обвинуваченого ОСОБА_10 . До нього підійшов обвинувачений і після цього ОСОБА_11 почав падати на землю. Момент удару вона не бачила, але поряд з ним, крім обвинуваченого, нікого не було. Вона підійшла до бармена і вони вимкнули музику. Петренко після падіння більше не піднімався, а через деякий час помер.

Свідок ОСОБА_33 суду пояснив, що він не знав обвинуваченого, а загиблий був його другом. 17.08.2019 року вони зустрілись з ОСОБА_11 в смт.Лиманське, випили, та вирішили піти на дискотеку. Пішли в бар «Меркурій», де ще випили, а потім ОСОБА_11 пішов танцювати. Він не пам`ятає, щоб той чіплявся до дівчат. Коли вдарили ОСОБА_11 , він був на вулиці, куди його витягли хлопці та почали також бити. Він повернувся в бар та помітив, що ОСОБА_11 лежить на підлозі. Підійшовши до останнього, він ногою його поштовхав та запропонував вставати, але той не підіймався. Під головою в нього була кров, біля носа гематома. Викликали «швидку», але спасти ОСОБА_11 не вдалося.

Згідно приписів ч.3 ст.23 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним і неупередженим судом. Суд допитав всіх свідків обвинувачення та захисту, які прибули за викликом у судове засідання. Суд сприяв сторонам кримінального провадження у виклику свідків як обвинувачення, так і захисту. Від допиту свідка обвинувачення ОСОБА_34 прокурор відмовився і відмова прийнята судом.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України суд забезпечив сторонам змагальність процесу та свободу в поданні ними до суду своїх доказів, створив їм відповідні умови для реалізації своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
За клопотанням сторони захисту допитаний свідок ОСОБА_16 , який суду пояснив, що він товаришує з обвинуваченим, а загиблого не знав зовсім. Того дня 17.08.2019 року у ОСОБА_21 був день народження, який святкували в нього вдома. Потім зібралися піти в бар «Меркурій», посидіти, їх дружини хотіли потанцювати. Прийшли до бару близько 22.00 годин, був вихідний день, людей у барі було небагато. Коли зайшли до бару, звернули увагу на чоловіка на танцполі, який вів себе неадекватно, він чіплявся до дівчат, хотів з ними танцювати, чіпляв їх руками. Коли його дівчина та дружина ОСОБА_21 пішли танцювати, той чоловік почав до них також чіплятися, залицявся до них. Денис поговорив з тим чоловіком і той відійшов до свого столика, а потім знову став чіплятися до дружини обвинуваченого. Останній знов підійшов до потерпілого і став з ним розмовляти, бо така поведінка йому не сподобалась. Потім вони вийшли на вулицю, щоб не було бійки. Коли він повернувся в бар і ввімкнули світло, помітив, що потерпілий лежить на підлозі, ОСОБА_27 сидів біля нього. Хто вдарив потерпілого, він особисто не бачив. Викликали «швидку», яка їхала не менше години. Він бачив, що потерпілий дихав і лікарі «швидкої» робили йому штучне дихання. Доповнив, що вони не збиралися ні з ким з`ясовувати стосунки, навіть просили діджея втихомирити потерпілого. ОСОБА_21 характеризує з позитивного боку, як хорошого друга і сім`янина.

Покази свідків, що допитані у судовому засіданні, як заявлених стороною обвинувачення, так і стороною захисту, узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими судом та доводять вину обвинуваченого у вбивстсві, вчиненому через необережність.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні в режимі відеоконференції допитаний експерт ОСОБА_35 , який надав свої роз`яснення щодо висновку комплексної судово-медичної експертизи (експертиза за матеріалами справи) №272, яка проведена на підставі ухвали слідчого судді від 11.10.2019 року, який він підтримав повністю, та відповів на питання захисника, обвинуваченого, прокурора та суду. У своїх роз`ясненнях експерт зазначив, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 у вигляді перелому під`язикової кістки, щитовидного хрящу та одночасно відкритого перелому кісток носу, синця, не могли виникнути у разі нанесення йому одного удару рукою в область носу. Від удару, нанесеного ОСОБА_9 в обличчя, у останнього виникло тілесне ушкодження у вигляді відкритого перелому кісток носа зі значною кровотечею. За часовим проміжком та механізмом спричинення спочатку потерпідому був нанесений удар в обличчя від якого він впав на бетонну підлогу і отримав струс мозку та міг втратити свідомість. Втрата свідомості могла виникнути від тілесних ушкоджень у сукупності та окремо, а також перебування потерпілого в алкогольному стані могло сприяти втраті свідомості. У підсумках відображено, що ОСОБА_9 перебував у безпорадному стані Через невеликий проміжок часу йому була надана некваліфікована медична допомога, яка через здавлення в області шиї, призвела до перелому під`язикової кістки та щитовидного хрящу. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 є механічна асфіксія, що виникла від аспірації харчових мас у дихальні шляхи і легеневі альвеоли. Механічна асфіксія має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Стан сп`яніння ОСОБА_9 міг вплинути на втрату свідомості останнім, але не був причиною його смерті.

Судом безпосередньо досліджені, надані стороною обвинувачення письмові докази, які підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину, та процесуальні документи, що підтверджують законність отримання вказаних доказів, а саме:

Витяг з ЄРДР №0000644 від 18.08.2019 року за ст.121 ч.2 КК України з наступною фабулою: 18.08.2019 року до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що 17.08.2019 року близько 23.00 годин в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », котрий розташований за адресою: АДРЕСА_3 сталася сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , в ході якої ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_9 , від чого останній впав на підлогу та вдарився головою об бетонну поверхню та помер на місці. (т.1, а.с.77);

Електронна реєстрація повідомлення про злочин (ЄО №4948 від 17.08.2019 року о 23.43 год.) (т.1, а.с.78);

Заява про залучення до провадження як потерпілу від ОСОБА_36 , датована 21.08.2019 року (т.1,а.с.79);

Протокол огляду місця події від 18.08.2019 року, де міститься інформація про те, що слідчим у присутності понятих у період часу з 00.35 год. по 02.15 год., за участю фельдшера ОСОБА_37 , судмедексперта ОСОБА_38 , оглянуто територію прилеглу до бару «Меркурій» та приміщення бару, встановлено місце вчинення злочину та виявлено труп ОСОБА_9 , мобільний телефон «Meizu» в лівій передній кишені джинсів ОСОБА_9 , зв`язку з трьох ключів в правій передній кишені шортів ОСОБА_9 , ключ від мопеду в задній правій кишені шортів ОСОБА_9 , пляму згорнутої крові розміром 8х15 см на відстані 2,3 метри від сходів, що ведуть до барної стійки та на відстані 15 см від голови ОСОБА_9 .. Виявлене під час огляду вилучено: мобільний телефон «Meizu», упаковано до паперового конверту №1; зв`язку з трьох ключів, упаковано до паперового конверту №2; ключ від мопеду упаковано до паперового конверту №3. Зауважень та заяв не надходило (т.1,а.с.80-89 з фото таблицею);

Паспорт НОМЕР_1 , виданий Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 12 травня 2004 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_4 (т.1а.с.90);

Довідка КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Роздільнянського районного відділення від 18.08.2019 року про те, що при розтині трупа (акт за №102 від 18.08.2019 року) ОСОБА_9 ,1971 р.н. /47 років/, було встановлено, що смерть останнього настала внаслідок механічної асфіксії. Попередньо (!), по даних розтину, імовірною причиною асфіксії могла бути аспірація крові в легені з верхніх дихальних шляхів (джерело кровотечі уламковий перелом кісток носа). Остаточний висновок щодо основної причини смерті буде даний після отримання результатів додаткових, лабораторних судово-медичних досліджень (гістологічного, медико-криміналістичного, токсикологічного тощо) вилученого з трупа біоматеріалу (т.1,а.с.91);

Акт судово-медичного дослідження №85 від 20.09.2019 року судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , 1987 р.н. /32 роки/, згідно якого у ОСОБА_5 станом на 20.08.2019 року ознак тілесних ушкоджень не виявлено (т.1,а.с.92);

Протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18.08.2019 року, згідно якого слідчим 18.08.2019 року о 00.35 год. фактично затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину за ч.1 ст.119 КК України, йому роз`яснені причини затримання, права та обов`язки, про затримання повідомлено дружину ОСОБА_19 та центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги. ОСОБА_5 відмовився давати пояснення. При обшуці затриманого у присутності понятих, у нього нічого не виявлено та не вилучено (т.1,а.с.93-95);

Гарантійна розпискою ОСОБА_39 про отримання від працівників поліції мобільного телефону «Meizu», темного кольору, у чорному чохлі, зв`язку з трьох ключів, ключа від мопеду, що належали ОСОБА_9 (т.1,а.с.96);

Протокол проведення слідчого експерименту від 19.09.2019 року, де слідчим у присутності понятих з 11.43 до 11.52 год 19.09.2019 року проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_40 , судово-медичного експерта ОСОБА_38 , статиста ОСОБА_41 , з метою перевірки і уточнення відомостей: щодо уточнення механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та надання йому подальшої допомоги. В ході слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 на статисті показав, як саме він наніс удар ОСОБА_9 , а саме: будучи до статиста спиною розвернувся через праве плече та долонею лівої руки показав нанесення відштовхуючого удару в область обличчя. Далі підозрюваний пояснив, що від нанесеного ним удару ОСОБА_9 впав на бетонну поверхню та на статисті показав, як саме ОСОБА_9 лежав на підлозі після нанесення ним удару. Далі ОСОБА_5 пояснив, що він з дружиною вийшли з приміщення бару на вулицю. Через деякий час, а саме 2 хвилини, він побачив, що ОСОБА_9 не піднімається та повернувся для надання йому допомоги. ОСОБА_5 на статистові показав, як повернув лежачого на спині ОСОБА_9 на правий бік та хотів надати йому допомогу з метою фіксування язика для запобігання западання язика в горлянку, а саме: став праворуч від статиста з правого боку та правою рукою обхватив нижню щелепу та відвів її вниз, а вказівним і середнім пальцями лівої руки заліз до ротової порожнини, витягнувши язик з ротової порожнини та після того, як відтягнув язик пальцями руки, язик не тримав. Також ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_25 встала поряд з головою ОСОБА_9 та перевірила пульс на шиї та сказала ОСОБА_5 , що в ОСОБА_9 є пульс, після чого ОСОБА_5 попросив викликати швидку допомогу. Також ОСОБА_5 пояснив, що знаходився біля ОСОБА_9 близько 5 хвилин. На запитання судово-медичного експерта, якою саме частиною руки ОСОБА_5 наніс удар ОСОБА_9 , останній відповів, що наніс удар основною стороною долоні руки. На запитання судово-медичного експерта, як довго ОСОБА_5 тримав пальці (вказівний та середній) руки в ротовій порожнині ОСОБА_9 , той відповів, що приблизно 10 секунд. На запитання судово-медичного експерта, чи здійснював ОСОБА_5 натискання на шию ОСОБА_9 при намаганні витягнути язик з ротової порожнини, останній відповів, що лівою рукою він не чіпав ОСОБА_9 . На запитання судово-медичного експерта, в якому стані перебував ОСОБА_9 після падіння, ОСОБА_5 відповів, що у нього склалось враження, що ОСОБА_9 не дихає, та зі слів свідків він дізнався, що коли його не було біля ОСОБА_9 близько 2-х хвилин, то ОСОБА_9 лежав на підлозі і щось бормотав. Коли він підійшов до ОСОБА_9 та намагався надати йому допомогу, останній лежав із закритими очами та не дихав. І в подальшому після проведення вказаних ним реанімаційних дій, він не повертав ОСОБА_9 назад на спину, в попереднє положення. На запитання судово-медичного експерта, скільки часу добиралася карета швидкої допомоги після виклику, ОСОБА_5 відповів, що «швидка» приїхала через 30-40 хвилин та після приїзду медичні працівники перевернули ОСОБА_9 на спину. На запитання судово-медичного експерта, які дії робили медичні працівники, ОСОБА_5 відповів, що він бачив, як вони дістали ватний тампон, просочили його нашатирним спиртом та провели біля носу ОСОБА_9 та в подальшому робили масаж серця. На запитання адвоката, чи дійсно у ОСОБА_9 запав язик, ОСОБА_5 відповів, що стверджувати це він не може, оскільки це його припущення. (т.1,а.с.97-100 з компакт- диском запису слідчого експерименту т.1, а.с.101). Відеофайл, за згодою учасників судового провадження у судовому засіданні не переглядався, оскільки зауважень до протоколу слідчої дії не надійшло;

Висновок експерта №6/102 від 07.10.2019 року судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , згідно якого, встановлена наявність у загиблого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, обумовлений діями тупого предмета (предметів), характерні особливості якого (яких) у наявних травмах не відобразилися, на дію тупих предметів вказують власно характер ушкоджень, а саме: переломи, синці, забиті рани. Експерт категорично не виключив можливість утворення перелому кісток носа з синцем і раною у ділянці носа від дій руки. Забиті рани волосистої частини голови (тім`яно-потиличної ділянки ліворуч) на його переконання могли утворитись при падінні потерпілого навзнак на тверду поверхню. Відомі обставини події (надання реанімаційних заходів бригадою ШМД), наявні переломи хрящових відділів 5-8 лівих ребер, найімовірніше, спричинені при стискаючих діях тупим предметом, зокрема, руками (рукою) при проведенні непрямого масажу серця. Виявлені при гістологічному (мікроскопічному) дослідженні травмованих тканин реактивні зміни без вираженої пери фокальної клітинної реакції (частковий гемоліз еритроцитів у крововиливах, зі скупченням нечисленних лейкоцитів у товщі крововиливу волосистої частини голови), - свідчать за при життєвість і орієнтовно (!) відповідають давності отриманих ушкоджень в межах від одного двох десятків хвилин до однієї години. Незначна різниця у ступені вираженості вказаних вище реактивних змін дозволяє припустити, що переломи ріжків під`язикової кістки і щитоподібного хряща були утворені декілька пізніше ран волосистої частини голови. За прижиттєвий характер перелому носа вказують ознаки рясної кровотечі з нього, рожево-синюшне забарвлення синця спинки носа і перенісся, а також кров (скупчення еритроцитів) в просвітах окремих дрібних бронхів і альвеолах. Відсутність крововиливів у місцях переломів хрящів лівих ребер, найімовірніше, вказує на їх постмортальне (посмертне) утворення при проведенні масажу серця. Смерть ОСОБА_9 настала в результаті аспірації харчових мас у нижні дихальні шляхи і легеневі альвеоли. За це свідчать: наявність великої кількості залишків харчових мас у дрібних бронхах, термінальних бронхіолах і альвеолах, нерівномірно виражена пневматизація (наповнення і розподілення повітря у легенях), а також виражені морфологічні ознаки швидкоплинної (так званої «асфіктичної») смерті у вигляді гострого венозного повнокров`я внутріщніх органів, рідкої темної крові у порожнинах серця і крупних судинах, емфіземи і набряк легень, набряку головного мозку, крайової емфіземи легень, численних субепікардіальних та субплевральних плям Тард`є (дрібновогнищеві крововиливи). По наявній у експерта медичній інформації та відомих обставинах події неможливо достеменно встановити характер причинно-наслідкового зв`язку між виявленими у покійного тілесними ушкодженнями і настанням смерті від механічної асфіксії, обумовленої аспірацією харчових мас. Також внаслідок цього неможливо визначити ступінь тяжкості отриманих тілесних ушкоджень. Вирішення цих питань доцільне в рамках проведення комісійної судово-медичної експертизи. Відповідь на питання стосовно можливості збереження життя за умови своєчасного надання ОСОБА_9 кваліфікованої медичної допомоги також знаходиться в компетенції комісійної судово-медичної експертизи. Відсутні будь-які достеменні судово-медичні дані, які би вказували на положення (позу) і взаємне розташування потерпілого і особи, яка спричинила ушкодження, під час їх заподіяння, також відсутні які-небудь об`єктивні судово-медичні дані, що свідчать за спричинення тілесних ушкоджень самим потерпілим. При дослідженні трупа ОСОБА_9 не було виявлено яких небудь явних морфологічних ознак колишніх тілесних ушкоджень. При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_9 виявлено 2,83%о етилового спирту, що за життя безпосередньо перед настанням смерті орієнтовно (!) могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Не має прямого причинного зв`язку між ступенем алкогольного сп`яніння ОСОБА_9 і втратою свідомості та настанням безпорадного стану потерпілого. Спричинені ушкодження, зокрема, перелом кісток носа з ранами волосистої частини голови могли привести до черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку з втратою свідомості (особливо на фоні гострої алкогольної інтоксикації) і, як наслідок, до безпорадного стану постраждалого. Відсутні будь-які об`єктивні очевидні морфологічні ознаки струсу головного мозку при проведенні розтину та подальшому світлооптичному гістологічному дослідженні головного мозку. (т.1, а.с.102-106 з додатками на а.с.107-117);

Висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №272, експертиза проведена на підставі ухвали слідчого судді від 11.10.2019 року,(розпочата 15.10.2019 року закінчена 24.12.2019 року), згідно якого експерти прийшли до наступних підсумків: - При дослідженні трупа ОСОБА_9 були виявлені наступні ушкодження: відкритий уламковий перелом кісток носа, синець та забита рана на переніссі і верхній половині спинки носа, 2 забиті рани в тім`яно-потиличній ділянці зліва, закрита травма шиї (повний поперечний перелам правого великого ріжка (у верхній третині), під`язикової кістки і повний поперечний перелам лівого великого ріжка (біля його основи) щитоподібного хряща, закриті поперечні перелами 5-8 лівих ребер у хрящовому відділі, з незначним зміщенням відломків. Усі пошкодження, окрім переламу ребер, отримані при житті, на це вказує наявність кровотечі, вогнищеві інфільтруючи крововиливи в м`яких тканинах з початковими реактивними змінами. - Відкритий перелам кісток носу, синець та забита рана на переніссі, забиті рани голови самі по собі, звичайно (у живих осіб) викликають розлад здоров`я тривалістю більш ніж 6 днів, але не більше ніж 3 тижні (не більше 21 дня) і тому, як окремо, так і у сукупності, мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (п.2.3.3. та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.). Переломи під`язикової кістки та щитовидного хряща складають єдиний комплекс закритої травми шиї, і тому повинні оцінюватися у сукупності. Дані ушкодження самі по собі викликають розлад здоров`я тривалістю більш ніж 3 тижні (більше 21 дня), і тому, як окремо, так і у сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості (згідно п.п.2.3.3. та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.). Перелам ребер міг бути спричинений за рахунок проведення реанімаційних маніпуляцій. Ступінь тяжкості даних переломів не визначалася, оскільки не доведений прижиттєвий характер даних ушкоджень. - Судово-медичних даних, які б дозволяли встановити позу та взаєморозташування потерпілого та травмуючого знаряддя в розпорядженні експертної комісії не мається. - Точних судово-медичних даних, які б могли свідчити про те, що після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 втратив свідомість та перебував у безпорадному стані, немає; однак це не виключає можливість такої втрати свідомості. - При судово-медичному дослідженні в крові та сечі, взятих на аналіз від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий алкоголь в концентрації 2,83%о - в крові, та в сечі 3,13 %о. Вказана концентрація етилового алкоголю в крові покійного незадовго до смерті могла відповідати алкогольному сп`янінню сильного ступеню. З наявними тілесними ушкодженнями, вказана концентрація етилового алкоголю могла сприяти поглибленню втрати свідомості. - Різний характер та локалізація тілесних ушкоджень вказують на те, що вони виникли від одноразових дій тупих предметів. Судово-медичних даних, які дозволяють ідентифікувати знаряддя, якими вони були спричинені в розпорядженні експертизи немає. - Смерть ОСОБА_9 настала в результаті аспірації харчових мас у дихальні шляхи і легеневі альвеоли. За це свідчать: наявність великої кількості залишків харчових мас у дрібних бронхах, термінальних бронхіолах і альвеолах, нерівномірно виражена пневматизація (наповнення і розподілення повітря в легенях), а також виражені морфологічні ознаки швидкоплинної (так званої «асфіктичної») смерті у вигляді гострого венозного повнокров`я внутрішніх органів, рідкої темної крові у порожнинах серця і крупних судинах, емфіземи легень, численних субепікардіальних та субплевральних плям Тард`є (дрібно вогнищеві крововиливи). До виникнення блювоти та розвитку аспірації могла призвести сукупність причин: удар головою в тупий предмет, за рахунок чого могла бути втрачена свідомість та виникнути блювота, травматичні впливи на органи шиї, які могли призвести до виникнення блювоти (навіть у без свідомому стані), а також висока ступінь алкогольної інтоксикації (2,83 %о етилового спирту), яка також могла призвести до блювоти та аспірації. Практично до блювоти та аспірації могла призвести вся сукупність перелічених причин. Механічна асфіксія у вигляді аспірації, яка виникла внаслідок перелічених факторів згідно з п.2.1.3. «у» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.). має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. - Виявлені при гістологічному (мікроскопічному) дослідженні травмованих тканин реактивні зміни без вираженої пери фокальної клітинної реакції (частковий гемоліз еритроцитів у крововиливах, зі скупченням нечисленних лейкоцитів у товщі крововиливу волосистої частини голови), - свідчать за при життєвість і орієнтовно (!) відповідають давності отриманих ушкоджень в межах від 5-10 хвилин, але не більше 30 хвилин. Незначна різниця у ступені вираженості вказаних вище реактивних змін дозволяє припустити, що переломи ріжків під`язикової кістки і щитоподібного хряща були утворені декілька пізніше ран волосистої частини голови. - При судово-токсикологічному дослідженні в крові від трупа ОСОБА_9 виявлено 2,83 %о етилового спирту, що за життя безпосередньо перед настанням смерті могло відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. Розрахувати точну кількість алкоголю, який приймав ОСОБА_9 , на підставі наявних даних не є можливим. - Слідів яких-небудь «старих» (помітних) ушкоджень на тілі ОСОБА_9 та їх слідів не виявлено. - При експертизі трупа ОСОБА_9 тілесних ушкоджень характерних для само спричинення не виявлено. - При однократному падінні з висоти власного росту могли з`явитися тільки окремі ушкодження (наприклад, забійні рани на голові зліва). - Не виключено, що при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги із виявленими тілесними ушкодженнями можливо було б попередити смертельний наслідок. - Оцінка даних показів, огляду місця події, допитів свідків та підозрюваного, протоколів слідчих дій виходить за межі судово-медичної експертної комісії. - Враховуючи комплекс описаних вище травматичних змін, стан алкогольної інтоксикації та наявність механічної асфіксії у постраждалого з послідуючою втратою свідомості можливо стверджувати що гр.. ОСОБА_9 в подальшому не міг здійснювати активні дії в тому числі пересуватися. (т.1,а.с.119-140).

Стаття 21 КПК України гарантує доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, а саме: кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Стаття 22 КПК передбачає змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст.84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК).

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ст.86 КПК).

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст.94 КПК)

В ході судового розгляду суд відповідно до ст. 22 ч.6 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: був допитаний обвинувачений, потерпіла, свідки, досліджені письмові докази, надані стороною обвинувачення. Проти закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинуваченого з метою з`ясування їх належності та допустимості були перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст.23 КПК України за участю учасників кримінального провадження і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст.94 КПК України, бо для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п.43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовної презумпції, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

Давши оцінку всім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні вбивства ОСОБА_9 через необережність доведена повністю і не знаходить підстав для ухвалення виправдувального вироку відносно нього.

Стаття 337 КПК України визначає межі судового розгляду, а саме: судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Стаття 338 КПК України передбачає підстави зміни обвинувачення в суді, та вказує на те, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Прокурор, згідно ст.338 КПК України, врахувавши нові фактичні обставини вчинення злочину, змінив обвинувачення ОСОБА_5 , перекваліфікувавши його дії з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні, після зміни обвинувачення прокурором, був вручений обвинувальний акт зі зміненим обвинуваченням від 25.02.2021 року, та згідно ч.3 ст.338 КПК України роз`яснено їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Потерпілі погодились з прокурором щодо кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.119 КК України та не підтримали раніше пред`явлене йому обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України.

Суд погоджується зі зміненим обвинуваченням та враховує, що необхідно відмежовувати умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого від вбивства з необережності.

При відмежуванні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого від вбивства з необережності (ч.1 ст. 119 КК України), суд дослідив докази, що мають значення для з`ясування суб`єктивної сторони злочину.

Так, склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей, заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ч. 2 ст. 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Також, наведене вище розмежування складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК України знаходить своє відображення у постановах Верховного Суду (провадження: № 51-10309км18 від 23.05.2019, № 51-649км18 від 20.03.2018) та постановах Верховного Суду України (справи: № 5-8кс13 від 25.04.2013, № 5-4кс15 від 19.03.2015, № 5-25кс15 від 28.05.2015).

За своїми наслідками вбивство через необережність нічим не відрізняється від вбивства, вчиненого умисно. Проте суб`єктивна сторона злочину (необережна вина) свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно.

У конфліктній ситуації, що виникла з ОСОБА_9 . ОСОБА_5 , знехтувавши можливими наслідками, обрав найрадикальніший спосіб його вирішення застосувавши насилля, яке було достатнє для падіння потерпілого на бетонну підлогу бару, отримання ним травми, аспірації харчових мас у дихальні шляхи та альвеоли, та, як результату, його смерті. Винний повинен був і міг передбачити можливість падіння потерпілого і настання від цього суспільно небезпечних наслідків у виді смерті.

Умислом обвинуваченого не охоплювалось спричинення ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, а щодо смерті потерпілого в його діях є необережна вина.

Дослідивши та оцінивши вказані обставини справи в їх сукупності, зібрані докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 119 КК України, як вбивство, вчинене через необережність

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно наданої суду досудової доповіді органу пробації стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 йому можливо призначити покарання не пов`язане з позбавленням чи обмеженням волі, звільнити його від призначеного покарання, при цьому орган пробації прийшов до висновку, що ОСОБА_5 має середній ризик до вчинення повторного злочину при середньому рівні ризику небезпеки для суспільства. Вважають також з метою попередження вчинення нових злочинів доцільно контролювати його поведінку, мотивувати до самореалізації. (т.2,а.с.120-121).
Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.
Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.
За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_5 вчинив злочин, який згідно ч.4 ст.12 КК України за класифікацією кримінальних правопорушень відноситься до нетяжких злочинів.

Обвинувачений є осудною особою згідно ст.19 КК України, оскільки не доведено протилежне, отже під час вчинення кримінального правопорушення міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Як зазначено вище, відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, яке полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
На підставі викладеного, з урахуванням тяжкості спричинених злочином наслідків, віку та стану здоров`я обвинуваченого, особи обвинуваченого: який на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; працює за наймом у приватних осіб, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_42 , 2012 р.н., раніше не судимий, відношення обвинуваченого до вчиненого, щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, поведінку після вчинення злочину, надання допомоги потерпілому, з метою недопустити тяжких наслідків, провокативну поведінку потерпілого, позицію прокурора, який у судових дебатах просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, думку потерпілих, які наполягали на суворому покаранні, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті, з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.
Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.
Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства з застосуванням умовного звільнення від відбування покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід, обраний до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту, підлягає скасуванню.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.
Речові докази до кримінального провадження не долучались.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1