Провадження №: 1-кп/755/436/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою суду відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 25 червня 2021 року.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, до закінчення вказаного строку закінчити судовий розгляд неможливо з об`єктивних причин, а тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення учасників судового розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор в судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , виходячи з тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого підтримав думку прокурора, представник цивільного відповідача послалась на розсуд суду.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили змінити на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушені, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, репутацію обвинуваченого, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , на думку суду, дають підстави вважати, що існують з боку обвинуваченого ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме можливість переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, зазначені у ст.178 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти ризикам, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання його під вартою.
Крім того, неможливість перебування особи під вартою внаслідок стану здоров`я встановлюється у визначеному законом порядку. Будь-які докази, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, суду не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченому, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, що спричинило загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 369-372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Продовжити строк тримання під варто обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 25 липня 2021 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя: