Справа №127/6988/20
Провадження №1-кп/127/243/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

сторони захисту: захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.02.2020 за № 00000164 та 08.11.2019 за № 0001399, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Вінниці, громадянки України, освіта середня спеціальна, працюючої реєстратором Вінницького патолого-анатомічного бюро, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 07.11.2019 близько 15.10 год., перебуваючи у приміщенні магазину «ЄВА-2109» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», який розташований за адресою: просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, помітила на полицях магазину товари декоративної косметики, а саме: тональний крем марки «LOreal Paris» лінії «Alliance Perfekt», об`ємом 30 мл, та тестер парфумованої воду марки «Lanvin» лінії «ECLAT DARPEGE», об`ємом 50 мл, після чого у ОСОБА_7 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_7 , підбурювана жагою до наживи та протиправного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, таємно, шляхом вільного доступу взяла з полиць магазину вищевказані товари, сховала їх по черзі до своєї сумки, після чого попрямувала у сторону виходу з вищевказаного магазину.

Ринкова вартість тонального крему марки «LOreal Paris» лінії «Alliance Perfekt», об`ємом 30 мл, становила 300,07 грн. та тестеру парфумованої води бренду «Lanvin» лінії «ECLAT DARPEGE» об`ємом 50 мл - 465,03 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 вийшла з приміщення магазину з викраденим майном, не оплативши його вартість, чим завдала ТОВ «РУШ» магазину «ЕВА-2109» матеріальної шкоди на загальну суму 765,10 грн.

Крім того, ОСОБА_7 17.01.2020 близько 15.40 год., перебуваючи у приміщення магазину «ЄВА-2109» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», який розташований за адресою: просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, помітила на полицях магазину товари декоративної косметики, а саме: тональний крем марки «Maybelline New York» серії «Affinitone», об`ємом 30 мл (тон 16), олія для відновлення волосся марки «Pantene Pro-V» серії «Відновлення кератину з вітаміном Е», об`ємом 200 мл, гель для тіла марки « Esfolio» серії «Сік алоє 100%», об`ємом 300 мл, дві одиниці очищаючого гелю для обличчя марки «Ziaja» серії «Оливковий» об`ємом 200 мл, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підбурювана жагою до наживи та протиправного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, таємно, діючи повторно, шляхом вільного доступу взяла з полиць магазину вищевказані товари, сховала їх по черзі до кишень своєї куртки та сумки, після чого попрямувала у сторону виходу з вищевказаного магазину.

Ринкова вартість одного флакону гелю очищаючого для обличчя марки «Ziaja» серії «Оливковий», об`ємом 200 мл, станом на момент вчинення кримінального правопорушення становила 71,00 грн.; одного флакону олії для волосся марки «Pantene Pro-V», серії «Відновлення кератину з вітаміном Е», об`ємом 200 мл - 103,25 грн.; однієї банки гелю для тіла марки «Esfolio» серії «Сік алоє 100%», об`ємом 300 мл - 135,45 грн.; одного тюбика крему тонального марки «Maybelline New York» серії «Affinitone», об`ємом 30 мл (тон 16) - 134,30 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 вийшла з приміщення магазину з викраденим майном, не оплативши його вартість, чим завдала ТОВ «РУШ» магазину «ЕВА-2109» матеріальної шкоди на загальну суму 515,00 грн.

Крім того, 05.02.2020 близько 17:00 год. ОСОБА_7 зайшла до магазину «ЄВА-2109» Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ», який розташований за адресою: просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, помітила на полиці магазину тестер жіночої парфумованої води «ARMAND BASI» лінії «In Red», об`ємом 100 мл, після чого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підбурювана жагою до наживи та протиправного збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, таємно, діючи повторно, шляхом вільного доступу взяла з полиці магазину вищевказаний товар, який сховала до лівої кишені своєї куртки та попрямувала у сторону виходу з вищевказаного магазину.

Ринкова вартість одного флакону тестера парфумованої води «Armand Basi» лінії «in Red», об`ємом 100 мл, станом на момент вчинення кримінального правопорушення становила 459,34 грн.

У подальшому, ОСОБА_7 вийшла з приміщення магазину з викраденим майном, не оплативши його вартість, чим завдала ТОВ «РУШ» магазину «ЕВА-2109» матеріальної шкоди на загальну суму 459,34 грн.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованих їй діянь визнала частково. Зокрема, вона визнала факт вчинення крадіжки лише за одним епізодом. Обставини вчинення крадіжки вона точно не пам`ятає, вона перебувала у магазині «Єва», перелік товару, який вона взяла, вона вже не пам`ятає. Вона також не пам`ятає, чи був хтось присутній під час вчинення зазначеного діяння.

Іншу дату вона також не пам`ятає, вона зайшла до того ж магазину і що взяла з полиць вона не пам`ятає. Також вона не може пояснити, що спонукало її на вчинення зазначеної крадіжки.

У тестері було менше 100 мл парфумів, було лише трошки рідини на дні пляшечки. Зазначений тестер вона поклала до кишені та вийшла з магазину.

Щодо третього епізоду пред`явленого обвинувачення зазначила, що вона крадіжку не вчиняла і з дитиною до магазину не заходила. На час крадіжки, про яку зазначено в обвинувальному акті, вона перебувала на роботі на Вишеньці. На оглянутому в судовому засіданні відео хлопчик значно старший за її сина. Також на оглянутому в судовому засіданні жінка, яка вчинила крадіжку, носила іншу зачіску, не подібну до її.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що під час проведення інвентаризації виявили нестачу і по записах з камер спостереження виявили причину нестачі крадіжку.

В магазини тестер поступає повним. Дата поставки тестера йому відома зі слів керуючої магазином, яка сказала, що за декілька днів до крадіжки виставили свіжий тестер.

Внутрішніми інструкціями товариства передбачений контроль тестерів, у тому числі й їх наповнення. Якщо наповненість тестера складає біля 30%, здійснюється його заміна на новий. Вважає, що наповненість викраденого тестера перевищувала 30%, оскільки відомості про його списання у товариства відсутні.

Реалізація тестерів не передбачена, а його вартість визначається згідно із закупівельними документами. Для користувачів магазину в якості зразка використання тестера безкоштовне, однак відвідувачам заборонено його забирати.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює завідувачем магазину «Єва» по проспекту Коцюбинського в місті Вінниці. Під час перегляду відео виявлено крадіжку тестера, тому зробили відповідне повідомлення до правоохоронних органів.

Тестери можуть бути різних обсягів. Викрадений тестер був поставлений на початку місяця. Списання тестера здійснюється, коли його обсяг сягає приблизно половину загального наповнення. Списання тестера регламентоване внутрішньою інструкцією. Цей процес у магазині контролюється.

Дати крадіжок вона назвати не може, однак усе зафіксовано у документах, поданих до правоохоронних органів.

Доступ до тестерів має кожен відвідувач магазину, однак реалізація тестера відвідувачам заборонена. Також заборонено відвідувачам самостійно брати тестери. Списаний товар відправляється на утилізацію, яка теж регламентована відповідними інструкціями.

Викрадені тестери не були повними, але також вони не були наповнені менше ніж на 30%.

Суд відповідно до частини третьої статті 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) згідно з клопотаннями сторін кримінального провадження дослідив й інші докази, а саме:

-копію наказу № 2 від 06.02.2020, відповідно до якого у зв`язку з виявленням на відеонагляді факту крадіжки декоративної косметики і кремової групи прийняте рішення про проведення інвентаризації до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

-копію матеріалів інвентаризації магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », згідно з якими зафіксовано поставку, реалізацію та списання відповідної продукції в магазині;

-висновок експерта № 1363-1366/20-21 від 17.02.2020, відповідно до якого ринкова вартість об`єктів дослідження при умові, що стан новий, станом на момент вчинення злочину, а саме 17.01.2020 така: гель очищаючий для обличчя марки «Ziaja» серії «Оливковий» об`ємом 200 мл 71,00 грн., олія для відновлення волосся марки «Pantene Pro-V» серії «Відновлення кератину з вітаміном Е», об`ємом 200 мл 103,25 грн., гель для тіла марки « Esfolio» серії «Сік алоє 100%», об`ємом 300 мл 135,45 грн., тональний крем марки «Maybelline New York» серії «Affinitone», об`ємом 30 мл (тон 16) 134,30 грн.;

-копію матеріалів інвентаризації магазину «Ева 2109», згідно з якими зафіксовано поставку, реалізацію та списання відповідної продукції в магазині;

-висновок експерта № 1378/20-21 від 17.02.2020, відповідно до якого ринкова вартість одного флакону зразка для демонстрації продукції (тестера) парфумованої води «ARMAND BASI» лінії «In Red» станом на момент вчинення злочину, тобто 05.02.2020 становила 459,34 грн.;

-протокол огляду документа від 19.02.2020, згідно з яким оглянуто запис з камер спостереження у магазині «Ева 2109» ТОВ «Руш», описано зміст зазначеного запису;

-протокол огляду документа від 19.02.2020, відповідно до якого оглянуто запис з камер спостереження у магазині «Ева 2109» ТОВ «Руш», описано зміст зазначеного запису;

-висновок експерта № 021/20 від 06.04.2020, згідно з яким ринкова вартість зразка для демонстрації продукції (тестера), одного скляного флакона парфумованої води «ARMAND BASI» лінії «In Red» загальною ємністю 100 мл з урахуванням фактичного залишку парфумованої води у флаконі 6,2 мл становить 31,25 грн.;

-висновок експертного дослідження № 3 від 26.03.2020, відповідно до якого об`єм досліджуваної речовини, що містить ароматичні засоби та дипропіленгліколь (розчинник у парфумерній промисловості) склав 6,2 мл;

-протокол огляду місця події від 08.11.2019, згідно з яким оглянуто приміщення магазину «Ева», розташованого по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, в ході зазначеного огляду зафіксовано розташування туалетної води Eclat та тонального крему Loreal, які були викрадені, однак в ході зазначеного огляду нічого вилучено не було;

-копію матеріалів інвентаризації магазину «Ева 2109», відповідно до яких зафіксовано поставку, реалізацію та списання відповідної продукції в магазині;

-копію наказу № 1 від 09.11.2019, згідно з яким у зв`язку з виявленням на відео нагляді крадіжки тестера парфумованої води жіночої і тонального крему, направлено комісію для інвентаризації цих груп товарів;

-висновок експерта № 2864-2865/20-21 від 17.04.2020, відповідно до якого загальна ринкова вартість досліджуваних засобів декоративної косметики станом на 07.11.2019 становила 765,10 грн., а саме тонального крему бренду « ІНФОРМАЦІЯ_3 » лінії « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 300,07 грн., тестера парфумованої воду марки «Lanvin» лінії «ECLAT DARPEGE» 465,03 грн.;

-протокол огляду документу від 07.05.2020, згідно з яким оглянуто диск з відеозаписом з камер спостереження в магазину «Ева» за адресою: просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, описано момент та спосіб вчинення крадіжки та особу, яка її вчинила.

Аналізуючи показання обвинуваченої, представника потерпілого, свідка та надані сторонами кримінального провадження докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні винуватість у вчиненні крадіжки з магазину «Ева», розташованого по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, яка мала місце 07.11.2019 близько 15.10 год., не визнала та суду пояснила, що вона у зазначений час в приміщенні зазначеного магазину не перебувала, оскільки була на роботі. Разом з тим, суд враховує, що стороною захисту при запереченні факту перебування у зазначеному магазині не було надано відомості щодо графіку роботи обвинуваченої.

З метою спростування зазначених показань обвинуваченої в частині непричетності до вчинення крадіжки стороною обвинувачення надано суду протокол огляду документа від 07.05.2020, згідно з яким оглянуто диск з відеозаписом з камер спостереження в магазину «Ева» за адресою: просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, описано момент та спосіб вчинення крадіжки та особу, яка її вчинила. Також стороною обвинувачення надано диск з описаним у зазначеному протоколу відеозаписом. Після перегляду в судовому засіданні зазначеного запису захисник обвинуваченої зазначив, що на записі зображено не обвинувачену, а іншу особу.

Оцінюючи зазначені твердження захисника обвинуваченої, суд враховує усю сукупність доказів у кримінальному провадженні. Зокрема, як суд вже зазначив вище, захисник, посилаючись на фізичну неможливість перебування обвинуваченої у зазначеному магазині на час крадіжки, посилався на ту обставину, що обвинувачена перебувала на своєму робочому місці. Разом з тим, з-поміж доказів, які б підтверджували зазначені обставини, захисником надано довідку № 40 від 24.03.2020 про отримані ОСОБА_7 доходи, з якої слідує, що ОСОБА_7 була працевлаштована у КНП «Вінницьке обласне патологоанатомічне бюро Вінницької обласної ради», де отримана дохід (заробітну плату) з вересня 2019 року по лютий 2020 року. Також захисником надано суду характеристику з місця роботи від 28.04.2020.

Разом з тим, суд враховує, що представник потерпілого в судовому засіданні зауважив, що впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка згідно із записами з камер спостереження здійснила викрадення зазначеного майна.

Відповідно до речення першого частини першої статті 228 КПК перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол.

Зі змісту речення другого частини першої статті 228 КПК випливає, що якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

Реченням третім частини першої статті 228 КПК зроблене застереження, згідно з яким забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Суд також враховує, що частиною шостою статті 228 КПК визначено, що за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Згідно із застереженням, що міститься у реченні другому частини шостої статті 228 КПК, проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

У постанові від 18.12.2019 (справа № 761/2021/16-к) Верховного Суду (далі ВС) зауважив, що у зв`язку порушенням порядку пред`явлення особи для впізнання зазначений доказ (протокол такого пред`явлення) слід визнати недопустимими доказом у кримінальному провадженні.

Однак, у постанові від 26.11.2020 (справа № 742/2200/19) ВС зауважив, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само й обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками.

Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності відповідно до приписів частини першої статті 94 КПК, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт вчинення ОСОБА_7 крадіжки з магазину «Ева», розташованого по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, яка мала місце 07.11.2019 близько 15.10 год.

Вирішуючи питання щодо обсягу і виду викраденого майна, суд враховує, що на підставі наказу № 1 від 09.11.2019 у зазначеному вище магазині призначено інвентаризацію у зв`язку з виявленням на відеонагляді крадіжки тестера парфумованої води жіночої і тонального крему, направлено комісію для інвентаризації цих груп товарів. Результати інвентаризації, як слідує з наданих суду матеріалів, оформлені відповідними матеріалами інвентаризації відомістю результатів інвентаризації від 09.11.2019. В подальшому з метою встановлення вартості викраденого з магазину майна, була призначена відповідна судова експертиза. За результатами проведення зазначеної експертизи оформлений висновок № 2864-2865/20-21 від 17.04.2020, відповідно до якого загальна ринкова вартість досліджуваних засобів декоративної косметики станом на 07.11.2019 становила 765,10 грн.

Вирішуючи питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_7 суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 5 Підрозділу 1 Перехідних положень Податкового кодексу України (далі ПК) визначено, що у разі, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПК з урахуванням норм абзацу першого підпункту 169.4.1 пункту 169.4 цієї статті платник податку має право на зменшення суми загального місячного оподатковуваного доходу, отримуваного від одного роботодавця у вигляді заробітної плати, на суму податкової соціальної пільги у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Тобто розмір податкової соціальної пільги в розумінні пункту 5 Підрозділу 1 Перехідних положень ПК дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на один місяць працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1921 гривню. Отже, розмір податкової соціальної пільги у 2019 році для кримінально-правової кваліфікації становить 960,5 гривень.

Зі змісту частини другої статті 11 Кримінального кодексу України (далі КК) випливає, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до частини третьої статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Натомість згідно з приміткою 2 до статті 185 КК у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для вирішення питання щодо наявності в діянні ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення або ж ознак адміністративного правопорушення необхідно визначити, чи перевищує вартість викраденого нею майна 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 192,1 гривні.

Як судом зазначено вище, в судовому засіданні встановлено, що загальна вартість викраденого ОСОБА_7 майна становить 765,10 грн., тобто перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Окрім цього, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України (далі ВСУ) № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно з якими крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Як було встановлено судом, після заволодіння зазначеними вище товарами ОСОБА_7 мала реальну можливість розпорядитись чи користуватись ними. Тому суд вважає, що в діянні ОСОБА_7 наявні ознаки саме закінченого кримінального караного діяння.

Отже, діяння ОСОБА_7 за фактом викрадення майна з магазину «Ева», розташованого по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, яке мало місце 07.11.2019 близько 15.10 год. охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання щодо підтвердження винуватості ОСОБА_7 у викраденні 17.01.2020 близько 15.40 год. з приміщення магазину «Ева» по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, майна, суд враховує таке.

Обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні факту перебування у зазначеному магазині та заволодіння певними товарами не заперечувала, зазначивши, що зазначені обставини вже не пам`ятає.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеної крадіжки стороною обвинувачення надано суду матеріали інвентаризації (відомості від 07.02.2020 та 08.02.2020), протокол огляду предмета від 19.02.2020 та диск з камер спостереження, розташованих у магазині, а також висновок експерта № 1378/20-21 від 17.02.2020, зміст яких наведений вище.

Оцінюючи показання обвинуваченої, представника потерпілого, свідка та надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні підтверджено факт вчинення ОСОБА_7 зазначеної крадіжки на загальну суму 765,10 грн. суд також враховує, що заволодіння зазначеним майном обвинуваченою було здійснено таємно.

Критерії розміру завданої шкоди для вирішення питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_7 судом наведені вище, розмір заподіяної шкоди (сума викраденого) майна перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на 2020 рік, а тому в діянні ОСОБА_7 наявні ознаки саме кримінально караної крадіжки.

Отже, діяння ОСОБА_7 за фактом викрадення майна 17.01.2020 близько 15.40 год. з приміщення магазину «Ева» по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

Обвинувачена ОСОБА_7 факту заволодіння тестером парфумованої води 05.02.2020 з магазину «Ева» не заперечувала, однак зазначила, що вміст зазначеного тестера становив менше 30%. Захисником обвинуваченої з метою підтвердження зазначених показань обвинуваченої надані суду висновок експерта від 06.04.2020 щодо вартості зазначеного тестера, а також висновок експерта від 26.03.2020 щодо місту досліджуваної речовини у тестері.

Оцінюючи зазначені твердження сторони захисту щодо відсутності в діянні ОСОБА_7 за зазначеним фактом ознак кримінально караної крадіжки, суд враховує таке. З наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що подія мала місце 05.02.2020. З висновку експерта від 06.04.2020 випливає, що адвокат звернувся до експертної установи 03.03.2020. Висновок від 26.03.2020 був отриманий на виконання запиту виконавчого директора ТОВ «Експертно-юридична фірма «Соломон», якою проводилась експертиза за зверненням адвоката ОСОБА_6 від 03.03.2020. Не заперечуючи тієї обставини, що зазначені висновки стороною захисту після направлення кримінального провадження до суду були відкриті стороні обвинувачення, суд вважає за доцільне зауважити, що будь-які відомості, які б свідчили про намір обвинуваченої сприяти розкриттю інкримінованого їй діяння, у тому числі й шляхом добровільної видачі зазначеного тестера. Окрім цього, допитані в судовому засіданні представник потерпілого та свідок ОСОБА_8 , зауважили, що у магазині чітко регламентовано порядок обліку матеріальних цінностей, у тому числі й зазначеного вище тестера. З показань представника потерпілого та свідка ОСОБА_8 випливає, що у разі, якщо вміст тестера становить менше 30% його загального об`єму останній необхідно списати і замінити його на новий.

Відповідно до частини першої статті 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому частиною шостою статті 22 КПК визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, зі змісту частини третьої статті 26 КПК випливає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зі змісту частини другої статті 84 КПК випливає, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Отже, не заперечуючи обсягу вмісту наданого захисником обвинуваченої на дослідження тестера на час такого дослідження, сторона обвинувачення зазначала, що на час його заволодіння такий вміст був значно більшим. Зазначені твердження сторона обвинувачення підтверджувала, як суд зазначив вище, показаннями свідка ОСОБА_8 та представника потерпілого. Заперечуючи такі показання зазначених осіб, стороною захисту не було заявлене відповідне клопотання про здійснення інших процесуальних дій, зокрема, щодо виклику для допиту в судовому засіданні інших осіб або сприяння витребуванню відповідних документів. Тому, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, твердження сторони захисту про відсутність на час заволодіння обвинуваченою тестером парфумованої води відповідного обсягу, як зазначено в обвинувальному акті, суд оцінює критично.

Під час досудового розслідування, як слідує з наданих суду матеріалів, з метою встановлення вартості викраденого майна була проведена відповідна судова експертиза. Відповідно до висновку зазначеної експертизи станом на момент вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння, тобто 05.02.2020 становила 459,34 грн.

Критерії розміру завданої шкоди для вирішення питання щодо правової кваліфікації діяння ОСОБА_7 судом наведені вище, розмір заподіяної шкоди (сума викраденого) майна перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на 2020 рік, а тому в діянні ОСОБА_7 наявні ознаки саме кримінально караної крадіжки.

Отже, діяння ОСОБА_7 за фактом викрадення майна 05.02.2020 близько 17.00 год. з приміщення магазину «Ева» по просп. Коцюбинського, 30 в м. Вінниці, охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якої є вчинення злочину повторно.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд (далі ВС) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) ВС зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Крім того, ВС у постанові від 09.10.2018 (справа № 756/4830/17-к) звернув увагу на те, що відповідно до статей 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у статті 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду, як вже було зазначено вище, визнаються і Європейським судом з прав людини.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, як зауважує ВС, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (стаття 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у пункті 3 частини першої статті 65 КК поняття «особа винного».

Термін «явно несправедливе покарання» означає відмінність в оцінці виду та розміру покарання принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Аналогічний висновок зроблено ВС у постанові від 13.08.2020 (справа № 716/1224/19).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 3 постанови Пленуму ВСУ № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому, суд також враховує, що у постанові від 18.09.2019 (справа № 166/1065/18) ВС зазначив, що розкаяння передбачає, крім визнання факту скоєння злочину, ще й дійсне визнання власної провини, щирий жаль та осуд своєї поведінки.

Аналогічна правова позиція сформована у постанові ВС від 27.11.2019 (справа № 629/847/15-к) та від 20.08.2020 (справа № 750/1503/19).

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) ВС звернув увагу на те, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Крім того, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує, що ВС у постанові від 17.04.2018 (справа № 298/95/16-к) зазначив, що у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачена вчинила ряд діянь проти власності. Згідно з класифікацією, що була чинною на час їх вчинення, зазначені діяння відносились до злочинів середньої тяжкості. Однак на час розгляду справи судом зазначені діяння кримінальним законом класифіковано як кримінальний проступок та нетяжкі злочини. Суд враховує, що за фактом вчинення одного епізоду кримінально караного діяння обвинувачена ОСОБА_7 винуватість визнала і у вчиненому розкаялась. При цьому об`єктивні ознаки, які б свідчили про визнання факту вчинення кримінально караного діяння та дійсного визнання власної провини, щирого жалю та осуду своєї поведінки, суду надані не були. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 частково (у сумі 515 грн.) відшкодувала завдану нею шкоду, що підтверджується, наданою стороною захисту квитанцією.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання для обвинуваченої ОСОБА_7 , суд враховує таке.

При зверненні до суду з останнім обвинувачена ОСОБА_7 просила суд призначити їй покарання у виді обмеження волі. У зв`язку з наведеним суд вважає за доцільне звернути увагу на положення частини третьої статті 61 КК, відповідно до якої обмеження волі не застосовується, зокрема, до жінок, що мають на утриманні дітей віком до чотирнадцяти років. Як вже суд зазначив вище, на утриманні обвинуваченої ОСОБА_7 перебуває двоє неповнолітніх дітей (2003 та 2015 років народження), а тому призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі неможливо.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, її ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують її покарання, думки представника потерпілого щодо виду та міри покарання для обвинуваченої, суд дійшов до переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, буде покарання, передбачене санкціями кримінального закону, у виді штрафу за вчинення діяння, передбаченого частиною першою статті 185 КК, та позбавлення волі за вчинення діяння, передбаченого частиною другою статті 185 КК. З урахуванням приписів частини першої статті 70 КК остаточним покаранням слід визначити покарання у виді позбавлення волі.

Визначаючи розмір призначеного кримінального покарання, суд вважає за доцільне зауважити, що 01.07.2020 набрав чинності закон № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі Закон № 2617-VIII). Згідно зі приписами Закону № 2617-VIII внесені зміни як до матеріального закону (про кримінальну відповідальність), тобто КК, так і до процесуального закону, тобто КПК.

Зі змісту пункту 119 Закону № 2617-VIII випливає, що до статті 185 КК внесені зміни: в абзаці другому частини першої слова "від п`ятдесяти до ста" замінити словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "або позбавленням волі на строк до трьох років" - словами "або обмеженням волі на строк до п`яти років". Тобто з набранням чинності Законом № 2617-VIII змінено санкцію статті кримінального закону.

Відповідно до частини першої статті 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з частиною другою статті 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

При цьому частиною третьою статті 5 КК регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, вирішуючи питання щодо призначення ОСОБА_7 кримінального покарання мають бути взяті до уваги приписи частини третьої статті 5 КК, оскільки внесені Законом № 2617-VIII зміни як посилюють відповідальність, так і послаблюють її. Зважаючи на те, що судом прийнято рішення про доцільність призначення ОСОБА_7 кримінального покарання у виді штрафу, таке покарання має бути призначено відповідно до приписів кримінального закону, який був чинним на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 діяння, тобто КК у редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування при призначенні покарання обвинуваченій положень частини першої статті 75 КК, тобто для звільнення її від відбування кримінального покарання з випробуванням суд приймає до уваги, висновки, викладені ВС у постанові від 26.04.2018 (справа № 757/15167/15-к), а саме: відповідно до вимог статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вже суд зазначив вище, ВС зауважував, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд враховує, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, частково відшкодувала завдану шкоду, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, яких виховує самостійно, представник потерпілого не наполягав на суворому покаранні для обвинуваченої. Тому суд вважає, що в ході судового розгляду кримінального провадження були встановлені підстави для звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання відповідно до положень частини першої статті 75 КК.

Суд враховує, що частина перша статті 76 КК є імперативною нормою, якою передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Суд також приймає до уваги, що частиною другою статті 50 КК метою покарання визначено не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Тому для реалізації зазначеної мети суд вважає за доцільне покласти на обвинувачену додаткові обов`язки, передбачені кримінальним законом, зокрема пунктами 2 та 4 частини третьої статті 76 КК.

Згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. При цьому частиною першою статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Згідно з частиною другою статті 124 КПК судові витрати необхідно покласти на обвинувачену.

Представником потерпілого до початку розгляду справи по суті був заявлений цивільний позов, відповідно до якого останній просив стягнути з обвинуваченої на користь ТОВ «Руш» 974,34 грн. завданої матеріальної шкоди. Зважаючи на ту обставину, що розмір заподіяної шкоди встановлений під час досудового розслідування на виконання приписів пункту 3 частини першої статті 91 та пункту 6 частини другої статті 242 КПК, суд вважає за доцільне заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки за результатами судового розгляду підтверджено факт заподіяння кримінальним правопорушенням саме зазначеної вище матеріальної шкоди.

Керуючись статтями 371, 373, 374 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою та другою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

- за частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009) у виді 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;

- за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої та пункту 2, 4 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- диски із записами з камер спостереження, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити у справі;

Наданий адвокатом ОСОБА_6 об`єкт експертного дослідження, а саме парфумовану воду, яка зберігається при матеріалах справи повернути останньому.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь:

- товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» 974 (дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 34 копійки матеріальної шкоди;

- держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) гривень 64 копійки витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було под ано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: