Справа № 283/1117/21
Провадження №1-кп/283/123/2021
У Х В А Л А
23 червня 2021 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 02.02.2021 за № 0000041, по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23 квітня 2021 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000041, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою суду від 28.04.2021 застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою на строк шістдесят днів, до 26 червня 2021 року включно.
Під час судового розгляду судом відповідно до ст. 331 КПК України на обговорення поставлено питання щодо доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: ухилення обвинуваченого від суду; незаконного впливу на потерпілу та свідків; знищення чи спотворення речей або документів, що мають істотне значення для кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення. Запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора щодо продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора. При цьому захисник зазначила, що на її думку, наявність ризиків, на які вказує прокурор, належним чином не обґрунтовані або ж очевидно відсутні. Додала, що обвинувачений є власником будинку, там зареєстрований, має міцні соціальні зв`язки, а тому нема підстав вважати, що він ухилятиметь від суду. Про вплив на потерпілу також мова не йде, оскільки, потерпіла підтвердила, що ОСОБА_5 з нею після події не спілкувався. Речові докази з даного провадження зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів, тому вилучити їх звідти ОСОБА_5 не зможе. Переважна більшість свідків у провадженні є працівники поліції, а тому обвинувачений не зможе здійснити на них вплив. З огляду на наявність проблем із доставкою обвинуваченого до суду та неналежну якість ВКЗ, з метою своєчасного розгляду провадження, доцільним, на думку захисника, є зміна обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, у зв`язку з чим обвинувачений може переховуватись від суду. Свідками у даному кримінальному провадженні є родичі обвинуваченого, які ще не були допитані, а тому перебуваючи поза установою попереднього ув`язнення, обвинувачений зможе вплинути на свідків.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків, які ще не були допитані у даному кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Через існування вказаних обставин, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Крім того, суд приймає до уваги, що своїм процесуальним рішенням суд має не лише забезпечити права обвинуваченого, а й охорону суспільних інтересів. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 331 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , 28 травня 1959 року, у кримінальному провадженні № 0000041 строк запобіжного заходу - тримання під вартою на шістдесят днів, до 21 серпня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту її вручення.

Суддя ОСОБА_1