Справа № № 585/2341/20
Номер провадження 1-кс/585/561/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

25 червня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

встановив:

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 КК України.

Скарга мотивована тим, що в провадженні слідчого відділення Роменського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області перебувало кримінальне провадження, внесене 21.05.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні протягом року здійснювали слідчі Роменського РВП ГУІІП в Сумській області. У даному кримінальному провадженні її визнано законним представником неповнолітнього потерпілого, а її сина ОСОБА_3 потерпілим.

Неправомірною постановою про закриття кримінального провадження №0000345, яка була винесена 19 травня 2021 року слідчим СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) за відсутністю в діянні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу кримінального правопорушення. Копію оскаржуваної постанови вона отримала тільки 04.06.2021 року.

Слідчими СВ Роменського ВП, умисно грубо порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, необхідні слідчі дії з метою встановлення фактичних обставин вчинення ОСОБА_6 відносно її сина злочину, протягом року проведено не було з метою уникнення ОСОБА_6 кримінальної відповідальності.

Така бездіяльність посадових (службових) осіб органу досудового розслідування Роменського ВП ГУНП в Сумській області є грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а також прав та законних інтересів неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 , який в наслідок протиправних дій ОСОБА_6 тривалий час перебував під вартою в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор», що потягло за собою глибоку психічну травму, а також моральні та психічні страждання.

Зазначені факти підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах вказаного кримінального провадження, але дані докази умисно не були взяті до уваги слідчою при винесенні оскаржуваної протиправної постанови про закриття кримінального провадження, з метою приховати злочин, вчинений ОСОБА_6 , та уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Отже, в наслідок бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування Роменського ВГІ ГУНП у Сумській області та умисного невиконання ними покладених на них посадових (службових) обов`язків, протягом року досудового розслідування грубо порушувалися основоположні принципи кримінального провадження щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування даного кримінального провадження, що в свою чергу порушило визначені ст. 55 КПК України права та інтереси її неповнолітнього сина, як потерпілого від злочинних дій ОСОБА_6 , а також вимоги ст.ст. 2, 7, 9, 28, 40, 219 КПК України.

Обставини, викладені в оскаржуваній постанові від 19.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000345, внесеного до ЄРЛР 21.05.2020 року, також суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті від 12.06.2020 року у кримінальному провадженні №0000110, який прокурором Роменської місцевої прокуратури було спрямовано до Роменського міськрайонного суду, та на даний час відбувається судовий розгляд даної справи. Вказаний обвинувальний акт судом не було повернуто прокурору, а тому обставини вчинення відносно ОСОБА_6 кримінального правопорушення, які викладені в ньому слід вважати встановленими в ході досудового розслідування та підтверджені відповідними доказами.

Так, відповідно до обвинувального акту, складеного слідчим СВ Роменського ВП ГУНП в Сумській області та затвердженого прокурором Роменської місцевої прокуратури 12.06.2020 року: ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 вчинив корисливий злочини проти власності на території м. Ромни, Сумської області за наступних обставин.

Так, 08.02.2020 вранці, точно не встановлений в ході досудового слідства час, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_1 , перебували по АДРЕСА_2 .

Під час розмови ОСОБА_3 дізнався від ОСОБА_7 про те, що останній разом з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_3 , 08.02.2020 року близько 05 год. 11 хв. перебуваючи по вул. Руденка в м. Ромни, вчинили відкрите заволодіння майном шляхом грабежу, за попередньою змовою групою осіб, мобільним телефоном торгівельної марки «Samsung» лінійки САLАХУ, модель А10S, чорного кольору, вартістю 3405 грн. (згідно висновку експерта №19/119/11/1 -427с від 19.02.2020 на дату скоєння кримінального правопорушення 08.02.20), належного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканця АДРЕСА_4 .

В ході розмови ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_3 збути мобільний телефон торгівельної марки «Samsung» лінійки САLАХУ, модель А10S, яким вони спільно з ОСОБА_8 відкрито заволоділи шляхом грабежу, на що ОСОБА_3 погодився.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 усвідомлюючи, походження даного майна, діючи з прямим умислом, на отримання та зберігання майна, з корисливих мотивів отримав від ОСОБА_7 завідомо одержане злочинним шляхом майно, а саме мобільний телефон марки «Samsung» лінійки САLАХУ, модель А10S чорного кольору.

Отримане майно, завідомо одержане злочинним шляхом, ОСОБА_3 зберігав при собі, з метою збуту в подальшому.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Таким чином, в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000110 будо достовірно встановлено, що ОСОБА_3 не перебував на місці вчинення відносно ОСОБА_6 злочину, та не вчиняв відносно останнього злочинних дій. Тим самим підтверджено, що ОСОБА_6 під час проведення впізнання, допиту потерпілого та слідчого експерименту надавав неправдиві відомості відносно її неповнолітнього сина, що потягло за собою тяжкі наслідки у вигляді перебування мого неповнолітнього сина під вартою в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» протягом тривалого часу.

Щодо посилання слідчого ОСОБА_10 в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження на протоколи допитів свідків (учасників проведення впізнання особи) ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , в яких останні зазначають про те, що в їх присутності ОСОБА_14 працівниками поліції не було вказано кого слід впізнати при проведенні слідчої дії, то дані покази не можуть бути прийняті як беззаперечний доказ відсутності вини ОСОБА_6 щодо надання ним завідомо неправдивих показів щодо причетності до грабежу мого сина ОСОБА_3 .

Крім цього, результати опитування ОСОБА_6 із залученням поліграфа також не можуть бути покладені в основу обґрунтування прийнятого слідчим процесуального рішення про закриття кримінального провадження, оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено перевірку показань із застосуванням спеціального технічного засобу - поліграфу (детектора брехні) та використання отриманих даних як належного та допустимого доказу.

Іншими належними та допустимими доказами обставин та доводів вчинення ОСОБА_6 злочину, які вона та її син ОСОБА_3 , виклали в заяві про злочин та своїх показах, органом досудового розслідування Роменського РВП ГУНП в Сумській області спростовано не було.

Викладене свідчить про те, що постанова про закриття кримінального провадження №0000345 від 21.05.2020 року є незаконною та не обґрунтованою, а доводи, які викладені в ній, є такими, що суперечать обставинам, встановленим в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000110 від 08.02.2020 року.

В мотивувальній частині оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження слідчий Роменського РВП ОСОБА_5 , проявляючи правовий нігілізм та упередженість, фактично виправдовує злочинні дії ОСОБА_6 нормами ст. 11 КК України, якою передбачено, що не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь якого діяння, передбаченого цим кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі, так як пройшов значний період часу.

Тобто, слідча вважає, що надання ОСОБА_6 завідомо неправдивих свідчень під час проведення з ним слідчих дій під час яких він вказував, що злочин відносно нього вчинив саме її неповнолітній син ОСОБА_3 , і в наслідок цього в подальшому йому судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і він півтора місяці утримувався в Державній установі «Сумський слідчий ізолятор» - є малозначністю, не заподіяло і не могло заподіяти істотної шкоди фізичній особі, а отже не діянням, яким не завдано істотної шкоди інтересам її сина.

З урахуванням вищевикладеного, слідчими Роменського РВП ГУНП в Сумській області під час досудового слідства, не вжито всіх передбачених законом заходів та умисно не забезпечено дослідження всіх обставин кримінального провадження, в наслідок чого упереджено прийнято оскаржуване процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, яке є незаконним, необгрунтованим та протиправним.

Оскаржувана постанова слідчої Роменського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 19.05.2021 року взагалі не відповідає вимогам статей 2, 7-9, 11, 110 КПК України, оскільки жодного посилання на підстави прийняття оскаржуваного рішення про закриття кримінального провадження чи обґрунтування мотивів прийняття такого рішення в ній не зазначено.

Таким чином, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена упереджено, передчасно та є незаконною, а рішення слідчої Роменського РВП таким, що не ґрунтуються на законі, оскільки не вжито всіх дій та заходів для встановлення обставин злочину, чим допущено неповното досудового розслідування.

Відповідно до ч. і ст. 304 КПК України: скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З урахуванням того, що про прийняте 19.05.2021 року слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження №0000345 від 21.05.2020 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, скаржниця дізналась лише 04.06.2021 року, так як цього дня і отримала копію постанови про закриття кримінального провадження від 19.05.2021 року, тому десятиденний процесуальний строк на оскарження зазначеного рішення слідчого про закриття кримінального провадження необхідно відраховувати від 04.06.2021 року. В той же час, скаржниця просить суд поновити процесуальний строк на оскарження зазначеної постанови, оскільки вона його пропустила не з своєї вини, тобто з поважних причин.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_4 свої вимоги за скаргою підтримала, та просила задовольнити, додатково надала суду копію з журналу листоноші про видачу кореспонденції, та копії поштового конверта з Роменського РВ ГУНП В Сумьській області. Також, ОСОБА_4 зазначила, що для повноти проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000345 від 21.05.2020 року необхідно: - дослідити відео запис з моменту вчинення злочину і супоставити з тим, що каже ОСОБА_6 ; - дослідити речові докази, про які зазначає ОСОБА_6 , а саме яким чином телефон ОСОБА_6 опинився у слідчому відділку; - провести слідчий експеримент, з приводу того, яким чином можна було зірвати ланцюжок з потерпілого, та скільки часу необхідно щоб розстібнути ланцюжок з потерпілого; - провести перехрестний допит з ОСОБА_6 , скаржницею та її сином; - допитати свідків з бару в якому перебував ОСОБА_6 перед тим, як його пограбували.

Слідчий Роменського РВ ГУНП в Сумській області ОСОБА_15 в заяві до суду просила проводити розгляд скарги ОСОБА_4 , без її участі, скаргу останньої просить не задовольняти. Зокрема, як зазначає слідча в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000345 від 21.05.2020 року вживалися всі заходи направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Підстав для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 не вбачається. У ході проведення досудового розслідування, проведено віс необхідні, в такому випадку, слідчі дії, проведення слідчих інших дій у розумінні ч.2 ст. 223 КПК України, вбачається недоцільним, оскільки це не забезпечить досягнення її мети отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Враховуючи думку скаржниці ОСОБА_4 , та положення ч.3 ст. 306 КПК України суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчої.

Заслухавши думку скаржниці ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000345 від 21.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, органами досудового розслідування здійснювалося досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 , про те, що потерпілий ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000110 від 08.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186, ст. 196 КК України, надав завідомо неправдиві покази у тяжкому злочині, відносно сина заявниці ОСОБА_3 .

Під час досудового розслідуванні у кримінальному провадженні №0000345 від 21.05.2020 року за ч.2 ст. 384 КК України допитана в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка під час допиту 13.09.2020 року повідомила, що, зокрема: всі покази надані потерпілим ОСОБА_6 вважає завідомо неправдивими, а саме: заяву, протокол допиту потерпілого, протокол додаткового допиту потерпілого, протокол впізнання, протокол проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 , а також показання надані ОСОБА_6 на суді під час обрання міри запобіжного заходу; у своєму допиті потерпілий вказав, що в нього зірвали ланцюжок вагою 200 г, але вона вважає судячи з відео камер відеоспостереження, що не можливо зірвати ланцюжок такої ваги, також у неї є сумніви, що у ОСОБА_6 взагалі викрадали його мобільний телефон; з приводу додаткового допиту зазначає, що ОСОБА_6 цього разу також надав завідомо неправдиві показання, так як її чоловік ОСОБА_16 не погрожував останньому; коли її сина вели на впізнання, ОСОБА_17 знаходився в одному з кабінетів з відкритими дверима і міг чітко роздивитися її сина, і на момент проведення впізнання ОСОБА_6 без сумніву, майже відразу вказав на її сина, точніше вказавши, що він був бритоголовий, хоча по відео видно, що грабіжники були у шапках та капюшонах; слідчий експеримент був з усіма порушеннями, так злочин вчинявся у темний період часу, а слідчий експеримент проводився у світлий період часу; ОСОБА_6 під присягою під час обрання запобіжного заходу підтвердив усі показання, які він надав раніше, указавши на її сина як на кривдника.

Під час допиту законного представника потерпілого ОСОБА_3 20.12.2020 року ОСОБА_4 повідомила, що їй особисто ОСОБА_6 претензій грошового характеру не пред`являв, але її син повідомив, що невідомий на особистий номер її сина телефонував і пропонував «решить» це питання, як потім зясувалось це телефонував родич потерпілого, а саме чоловік сестри ОСОБА_18 . Коли вони з чоловіком поїхали до цього родича, то він повідомив, що ОСОБА_17 хоче отримати 5 тис. грн.. Вона вважає, що ОСОБА_6 шахрай, який навмисно з метою отримання коштів звинуватив її сина ОСОБА_19 у тяжкому злочині, що потягло тяжкі наслідки перебування в СІЗО, усі покази ОСОБА_17 містять неправдиву, видумані і надумані факти.

Допитаний 22.07.2020 року в якості свідка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суду повідомив, що проводилася процедура впізнання осіб, під час якої ним було вказано на ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які до того моменту були йому не відомими, в ході досудового розслідування сторона обвинувачення намагалася психологічно та морально тиснути на нього, під час допиту в якості потерпілого ним були надані правдиві показання, завідомо неправдивих показань він не надавав, обставини та факти висвітлені ним не були перекручені, а відповідали реальності.

Повторно допитаний 15.12.2020 року в якості свідка ОСОБА_6 повідомив, що як потерпілого його викликали на впізнання щоб він впізнав нападників, його завели в кабінет де стояли молоді хлопці, слідчий запитав чи впізнає він когось?, він відповів, що впізнав одного з них який був схожий на того що нападав на нього за зовнішніми рисами і по одягу, потім він довідався, що то був не той хлопець, що нападав, але вони дуже схожі.

Згідно довідки про результати опитування з використанням поліграфа від 21.12.2020 року, результати опитування дають змогу дійти висновків, що опитуєма особа ОСОБА_6 , орієнтовно, зокрема: вважає себе потерпілим протягом зими поточного року від таких дій, як нанесення тілесних ушкоджень та пограбування; з ОСОБА_22 та ОСОБА_8 до вчинення злочину та проведення впізнання знайомий не був; під час проведення впізнання вказав на ОСОБА_20 , тому що вважав, що впізнав його за одягом, зростом та голосом, як одного з учасників пограбування, продовжує так вважати на час проведення опитування з використанням поліграфа; реакцій, щодо умисного оклеветання ОСОБА_20 , під час опитування, не отримано.

Також в якості свідків були допитані ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ін. особи, які повідомили, що не повідомляли ОСОБА_6 про можливу причетність до вчиненого відносно нього грабежу ОСОБА_3 .

На підставі ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2020 року справа №585/2341/20 отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000110 за ч.2 ст. 186, ст.198 КК України, в результаті чого надано копії матеріалів зазначеного кримінального провадження.

На підставі ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2021 року отримано тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000110 за ч.2 ст. 186, ст.198 КК України, а саме вилучено: 1) оптичний диск інформації з записаним відеозаписом, на якому 08.02.2020, близько 04:30 год. двоє осіб, перебуваючи поблизу кафе «Швайка», що по вул. Руденка в м. Ромни, відкрито заволоділи майном ОСОБА_6 , 2) оптичний диск інформації, на якому записано відеозапис зі слідчою дією- «Пред?явлення особи для впізнання», що мала місце 09.02.2020 за участі ОСОБА_3 в якості особи яка пред`являється для впізнання.

Постановою слідчого СВ Роменського РВП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_15 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 КК України, закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення. Постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування вживалися всі заходи направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Вивчивши матеріали досудового розслідування та згідно ст. 276 КК України достатній підстав (доказів) для повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не вбачається. В ході досудового розслідування не було здобуто даних, ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 384 КК України.

Враховуючи положення п.3) ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно копії поштового конверта Роменського ВП ГУНП в Сумській області лист ОСОБА_4 було направлено 27.05.2021 року.

Згідно копії з журналу листоноші, ОСОБА_4 лист №975 мала отримати 03.06.2021 року (підпис про отримання відсутній).

Враховуючи, те, що як зазначає скаржниця ОСОБА_4 вона отримала постанову про закриття кримінального провадження 04.06.2021 року, та 10.06.2021 року звернулася до суду зі скаргою, суд вважає, що остання звернулася до суду зі скаргою в межах строку визначеного ст. 304 КПК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Враховуючи припис ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частиною 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім того, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності ( ст. 9, 383, 384 КПК України).

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що під час досудового розслідування слідчим не було в повному обсязі проведено досудове розслідування кримінального провадження №0000345 від 19.05.2021, зокрема слідчим не було надано належної оцінки показам ОСОБА_6 , що були надані ним, під час його допитів як свідка, та під час пред`явлення особи для впізнання, зокрема покази останнього різняться щодо впізнання особи, яка нападала на нього, та слідчою не з`ясовано чому ОСОБА_6 надав протилежні покази під час його допиту у даному кримінальному провадженні.

Крім того, згідно обвинувального акту по кримінальному провадженню за №0000110 від 08.02.2020 року за ч.2 ст. 186, ст. 198 КК України, що був спрямований до суду вбачається, що ОСОБА_3 не був під час нападу на ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 08.02.2020 року.

Таким чином, суд вважає, що обставини викладені скаржником в скарзі, що підтверджені належними та допустимими доказами, слідчим не спростовані, в зв`язку з чим суд вважає, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, суд

постановив:

Скаргу законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_3 ОСОБА_4 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України, задовольнити.

Постанову від 19.05.2021 року про закриття кримінального провадження №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України, скасувати.

Продовжити проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000345 від 19.05.2021 року за ч.2 ст. 384 Кримінального кодексу України.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 29.06.2021 року.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1