У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна голови ФГ «Сапфір 5» ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2021 року, якою накладено арешт на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 на праві власності належить ФГ "САПФІР - 5",
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник власника майна адвокат ОСОБА_5

встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна та повернути автомобіль власнику.
Короткий зміст ухвали слідчого судді.
Ухвалою слідчого судді накладено арешт на транспортний засіб, «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 на праві власності належить ФГ "САПФІР - 5", шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися ним до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що слідчим суддею не взято до уваги, те що 16.03.2021 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва постановлено ухвалу, якою клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ФГ «Сапфір5» задоволено, арешт майна скасовано, а слідчого зобов`язано повернути майно власнику. Разом з тим, не виконуючи рішення слідчого судді, щодо скасування арешту майна, слідчим ОСОБА_8 23.03.2021 року до суду подано нове клопотання про арешт цього ж майна.

Вказує, що слідчий суддя зробив необґрунтовані висновки щодо накладення арешту на майно ФГ «Сапфір 5» навіть не викликаючи власника майна чи його представника в судове засіданні та не вислухавши їх позицію.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що 05.12.2020 близько 22.30 год. в м. Миколаєві на перехресті просп. Богоявленського та вул. Південної сталася дорожньо - транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів), за участю автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_3 ), та автомобіля «ВАЗ 2105» (р.н. НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_9 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 на праві власності належить ФГ "САПФІР - 5".

07.12.2020 року згідно ст.ст. 98, 100 КПК України, автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000348 від 06.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний транспортний засіб. В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що на автомобілі марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 , який був учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишилися сліди, які утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди та, враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказаний автомобіль був учасником дорожньо-транспортної пригоди та він має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення повного та всебічного досудового розслідування кримінального провадження, для прийняття у ньому остаточного та законного рішення необхідно накласти арешт на автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 , з метою його огляду, проведення експертизи технічного стану транспортного засобу, проведення слідчих експериментів обставин виникнення та розвитку ДТП за участі свідків та очевидців даної події, збереження, тощо.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тобто має ознаки п.1 ч.2 ст.167 КПК України та буде використаний в якості доказу, що в свою чергу відповідно до положень ст. 170 КПК України є підставами для арешту вказаного майна.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000348 від 06.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась 05.12.2020 близько 22.30 год. в м. Миколаєві на перехресті просп. Богоявленського та вул. Південної, за участю автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_3 ), та автомобіля «ВАЗ 2105» (р.н. НОМЕР_4 ), під керуванням водія ОСОБА_9 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 , який був учасником даної дорожньо-транспортної пригоди, на праві власності належить ФГ "САПФІР - 5".

07.12.2020 року згідно ст.ст. 98, 100 КПК України, автомобіль марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000348 від 06.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль був учасником дорожньо-транспортної пригоди, має на собі сліди, які утворилися в результаті ДТП, та є речовим доказом. Накладення арешту на вказане майно є необхідним для дослідження автомобіля під час проведення відповідних судових експертиз. Тому слідчий суддя обґрунтовано відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України наклав арешт на автомобіль з метою збереження речового доказу.
Крім того, відповідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.03.2021 року було скасовано арешт на вказаний автомобіль. Підставою для скасування арешту стало те, що, на думку слідчого судді, слідчому було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з використанням арештованого автомобіля.

Водночас, як вбачається із наданих матеріалів кримінального провадження №0000348, лише 25 лютого 2021 року слідчим було повідомлено ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Підозрюваний ОСОБА_10 не визнає своєї вини у вчиненні злочину та повідомив стороні обвинувачення, що за кермом автомобіля марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 знаходився ОСОБА_11 . З метою перевірки вказаної версії події ДТП стороною захисту було заявлено клопотання про проведення додаткових слідчих дій, в тому числі здійснення слідчого експерименту та призначення додаткових експертиз із залученням вказаного транспортного засобу.

Крім того, як вбачається із висновків судової молекулярно-генетичної експертизи від 10.03.2021 р. №СЕ-19/115-21/3106-БД та від 11.03.2021 р. №СЕ-19/115-21/3107-БД на внутрішніх частинах автомобіля марки "TOYOTA LAND CRUISER 200" р.н. НОМЕР_3 , а саме подушці безпеки, верхньої панелі торпеди "1", передньому пасажирському сидінні, підлокітнику між сидіннями, тощо виявлені генетичний матеріал як ОСОБА_10 так і ОСОБА_11 . Таким чином, цей транспортний засіб є одним із найважливіших доказів у кримінальному провадженні №0000348. При цьому, підозрюваний ОСОБА_10 також ставить під сумнів правильність відбирання зразків, а також наполягає на проведенні додаткових експертиз із використанням вищезазначеного автомобіля.

Таким чином, повернення транспортного засобу власнику, його можливий ремонт та використання призведуть до неминучої втрати біологічного матеріалу, який знаходиться в ньому, та зробить неможливим перевірку версії сторони захисту під час досудового розгляду та судового провадження. Зазначене призведе до грубого порушення права ОСОБА_10 на ефективний захист в якості підозрюваного. Арешт вказаного автомобіля, як речового доказу в кримінальному провадженні, гарантує належну реалізацію прав на захист підозрюваного ОСОБА_10 шляхом проведення слідчих дій за його участі.

З ухвали слідчого вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було вислухано доводи слідчого, досліджені матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки, у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути знищено, спотворено чи приховано, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання апелянта на порушення слідчим суддею вимог ст. 170 КПК України, з огляду на те, що посадовим особам ФГ «САПФІР-5» не повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з метою забезпечення збереження речового доказу в кримінальному провадженні, з дотриманням положень ч.3 ст. 170 КПК України.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна голови ФГ «САПФІР 5» ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2021 року, якою накладено арешт на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» д.р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_2 на праві власності належить ФГ "САПФІР - 5", - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді