У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"25" лютого 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004980 від 07.09.2020 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України, -
за участю:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:
25 лютого 2021 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 05.09.2020 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зустрівся з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та перебували за адресою: АДРЕСА_2 , після чого направились в сторону Русанівського каналу, де відпочивали разом до 00:00 год 06.09.2020 року. Приблизно в той же час на перехресті вулиць Флоренції і Туманяна вони побачили раніше невідомого їм ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_6 , та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна із застосуванням насильства, а саме грошей та мобільного телефону, який мав при собі ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та усвідомлюючи, що їх дії носитимуть відкритий характер для потерпілого, перебуваючи у загальнодоступному громадському місці, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_8 та висловили вимогу передати наявні в нього гроші та інше майно. ОСОБА_7 намагався відбігти від ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , кричав про допомогу, але останні йшли за ним, а наздогнавши, вхопили та повели до дитячого майданчика, біля перехрестя вулиць Флоренції та Туманяна, висловлюючи вимогу ОСОБА_8 віддати наявне в нього майно.

В подальшому ОСОБА_6 штовхнув у груди ОСОБА_8 , від чого він впав, та почали вдвох з ОСОБА_4 наносити йому удари ногами і руками в різні частини тіла. Коли їх дії помітив перехожий та почав викликати поліцію, то ОСОБА_4 сказав ОСОБА_6 , що треба тікати, але ОСОБА_6 продовжував наносити ОСОБА_8 удари ногами по голові, ОСОБА_4 відтягував ОСОБА_6 від ОСОБА_8 потерпілий відчув, що з його правої кишені шортів, в які був одягнений, витягнули належний йому мобільний телефон марки Айфон 8 срібного кольору.

Внаслідок застосування ОСОБА_6 та ОСОБА_4 до ОСОБА_8 насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні останньому тілесних ушкоджень руками та ногами в область тулуба та в подальшому ногами в область голови, потерпілий ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, садна, які є згідно висновку експерта № 042-1856-2020 від 11.01.2021 відповідно до п.п. 4,6 та 2,3,3. «Правил» відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу; садна грудної клітини справа, згідно висновку експерта № 042-1856-2020 від 11.01.2021 відповідно до п.п. 4,6 та 2,3,5. «Правил», відносяться до легких тілесних ушкоджень так як відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостергіається у строк до 6 діб.

В подальшому, коли ОСОБА_8 відчув, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 його не б`ють, підвівся на ноги та почав йти в сторону мосту до бульвару Шамо, 20.

Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , утримуючи при собі мобільний телефон потерпілого, яким спільно відкрито заволоділи із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, продовжували йти за ним.

Коли ОСОБА_8 , йшов по мосту, то ОСОБА_6 та ОСОБА_4 підбігли ззаду та зірвали з ОСОБА_8 футболку, висловлюючи словесні образи та продовжували його переслідувати ще деякий час.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 своїми злочинними діями завдали ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 21 600 грн., та викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Крім того, цього ж дня приблизно о 02:00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що мобільний телефон марки «Айфон 8», яким вони спільно відкрито заволоділи із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, належить ОСОБА_8 , та з метою подальшого пошуку та повернення свого майна, потерпілий може телефонувати на свій номер, до нього можна висловити майнову вимогу про повернення мобільного телефону марки Айфон 8, обмежившись пред`явленням майнової вимоги, оскільки розуміння ОСОБА_8 об`єктивно існуючої погрози, що виражається у завданні тілесних ушкоджень, випливає із конфліктних відносин між потерпілим і ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які передували того ж дня такому вимаганню та дають підстави ОСОБА_8 робити висновок про можливе заподіяння шкоди.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на вимагання грошових коштів про повернення мобільного телефону марки «Айфон 8» ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , розуміючи, що вищевказаний мобільний телефон знаходиться під паролем та доступ до телефону обмежений, вийняли з мобільного телефону сім-картку з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 , та вставили її у невстановлений в ході досудового розслідування мобільний телефон з метою доведення свого спільного злочинного умислу до кінця.

Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , дочекавшись телефонного дзвінка на вищевказаний мобільний номер телефону, в ході розмови з ОСОБА_10 , який є вітчимом ОСОБА_8 , висунули йому вимогу передачі їм грошові кошти в розмірі 150 доларів США за повернення мобільного телефону марки «Айфон 8», на що останній погодився, оскільки без пред`явлення погрози зрозумів про можливе заподіяння йому або ОСОБА_8 певної шкоди, якщо він не виконає пред`явленої вимоги.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 домовились з ОСОБА_10 про зустріч на станції метро Лівобережна біля закладу харчування «Макдональдс», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, 1, з метою отримання грошових коштів у сумі 150 доларів США за повернення мобільного телефону.

06.09.2020 року приблизно о 03 години 30 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, 1, ОСОБА_10 передав на вимогу ОСОБА_6 та ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3000 гривень та отримав від них мобільний телефон марки «Айфон 8», що належить ОСОБА_8 .

25 лютого 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 06.09.2020 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколами огляду місця події від 06.09.2020 року, протоколами впізнання особи за участю потерпілого, протоколом огляду мобільного телефона, іншими матеріалами кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як у самому клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосовано відносно ОСОБА_4 . Зокрема, як встановлено в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 неодружений, офіційно не працює, раніше не судимий, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004980 від 07.09.2020 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.189 КК України, - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження).

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановити строк тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом строком на 60 днів, тобто до 25 квітня 2021 року, включно.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

-цілодобово не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; (в залежності від стадії кримінального провадження);

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (в залежності від стадії кримінального провадження);

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.
Органу внутрішніх справ негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: