Провадження № 1-кс/947/3709/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000102 від 22.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 307 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000102 від 22.02.2019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом збуту фальсифікованих лікарських засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В ході проведення досудового розслідування органом досудового розслідування встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інші на даний момент невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб здійснюють збут фальсифікованих лікарських засобів та психотропних речовин, які, імовірно, отримують від громадянина РФ ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пасажирським потягом № 23/24 сполученням «Москва-Одеса».
Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 05.03.2020 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , за грошові кошти в сумі 5 100 грн. збули громадянину України ОСОБА_8 , лікарські засоби «Голдлайн плюс» та «Редуксин», які містять психотропну речовину, обіг якої обмежено сибутрамін. Крім того, до вказаної протиправної діяльності було залучено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які за вказівкою ОСОБА_5 , за допомогою служби кур`єрської доставки «Нова пошта» здійснюють відправку різноманітних лікарських засобів, як фізичним особам так і юридичним, зокрема аптекам, тим самим порушуючи вимоги діючого законодавства у сфері торгівлі та обігу лікарських засобів.
Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно до зібраних в ході досудового розслідування матеріалів має безпосереднє відношення до організації вищевказаної незаконної «схеми» з розповсюдження лікарських препаратів на території України. Однією з осіб, які сприяють йому у збуті вказаних лікарських засобів на території міста Києва та Київської області є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На даний момент ОСОБА_11 , є співвласницею мережі аптек ТОВ «І.Н. Фарма», через які здійснює збут заздалегідь отриманих від ОСОБА_5 , незаконно ввезених на територію України лікарських препаратів та одна з таких аптек розташована за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький, буд. №5. У зв`язку з вищевикладеним, з метою відшукання речей та документів, які могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за клопотанням слідчого погодженого з прокурором було надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою.
В подальшому 18.03.2021 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси, в аптеці мережі ТОВ «І.Н. Фарма», за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький, буд. №5, було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено лікарські засоби, перелік яких міститься в клопотання.
Зважаючи на те, що вказаний обшук проводився за участю головного спеціаліста Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками ОСОБА_12 , яку на підставі постанови було залучено у якості спеціаліста у даному кримінальному провадженні, яка у свою чергу в ході проведення слідчої дії зазначила, що маркування на упаковці вищевказаних лікарських препаратів викликає сумніви, щодо законності їх ввезення на територію України, що може свідчити про заборону їх реалізації на території України. У зв`язку з вищевикладеним, вказані препарати та лікарські засоби було вилучено, адже для встановлення достовірної інформації про їх походження та склад необхідно проведення експертного дослідження.
Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його детальне дослідження в одній з спеціалізованих експертних установ.
2. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
2.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
2.2. Вирішення питання щодо відповідності клопотання про арешт майна ст. 171 КПК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування кримінального провадження №0000102 від 22.02.2019 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом збуту фальсифікованих лікарських засобів, психотропних речовин, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В рамках даного кримінального провадження, 18.03.2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, проведено обшук в аптеці мережі ТОВ «І.Н. Фарма», за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький, буд. №5, в результаті проведення якого виявлено та вилучено речі, перелік яких міститься в клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Як вбачається з клопотання, в якості обґрунтування поданого клопотання, сторона обвинувачення зазначає про те, що існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, мають доказове значення в рамках кримінального провадження, метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його детальне дослідження в одній з спеціалізованих експертних установ.
Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення, в порушення вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, в клопотанні не конкретизовано та необґрунтовано яким саме критеріям речових доказів відповідає вилучене майно, а також яке доказове значення має в рамках кримінального провадження.
Крім того, сторона обвинувачення в клопотанні посилається на необхідність проведення експертного дослідження, проте до клопотання не долучено жодних матеріалів, підтверджуючих призначення в рамках кримінального провадження експертного дослідження.
Крім того, враховуючи приписи ч. 2 п. 5 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Щодо вирішення питання про обґрунтованість арешту слід також звернутися до практики Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).
Так, під час проведення обшуку в аптеці було вилучено велику кількість лікарських засобів, які ймовірно призначалися для подальшого продажу. Разом з тим, в клопотанні необґрунтовано необхідність накладення арешту на вказане майно, що може мати також вагомі наслідки і для третіх осіб, оскільки унеможливить ведення юридичною особою будь-якої господарської діяльності.
2.3. Висновки слідчого судді.
Беручи до уваги викладені обставини у сукупності, на думку слідчого судді, подане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, для належного оформлення відповідного клопотання, з належним зазначенням та відповідним обґрунтуванням необхідності дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в рамках такого кримінального провадження.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000102 від 22.02.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 321-1, ч. 2 ст. 307 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1