Справа № 738/166/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/376/21
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Мена Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, інваліда 3 групи, раніше судимого:

- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2006 року за частиною 1 статті 121 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Менського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2007 року направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі;

- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2014 року за частиною 2 статті 185, статтями 395, 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2015 року за частиною 1 статті 121, статтею 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року за частиною 2 статті 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 125 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 11 (одинадцять місяців).

На підставі частини 1 статті 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком приєднано покарання за вироком Менського районного суду Чернігівської області від 18 грудня 2020 року у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, і за сукупністю вироків, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 11 (одинадцять місяців) та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Відповідно до частини 3 статті 72 КК України покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Питання речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, 15 грудня 2020 року близько 22-00 години ОСОБА_6 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, умисно завдав членові своєї сім`ї брату ОСОБА_9 , не менше двох ударів дерев`яним поліном у волосисту ділянку голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани волосистої ділянки голови, які відповідно до висновку експерта №01 від 06 січня 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинивши таким чином у відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

22 грудня 2020 року близько 21-00 години ОСОБА_6 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій умисно завдав членові своєї сім`ї брату ОСОБА_9 , один удар кухонним ножем у передню черевну стінку, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани передньої черевної стінки, які відповідно до висновку експерта №02 від 06 січня 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинивши таким чином у відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством.

Окрім того, 21 січня 2021 року близько 22-00 години ОСОБА_6 , знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, переслідуючи мету вчинення насильницьких дій, умисно завдав членові своєї сім`ї матері ОСОБА_10 , декілька ударів рукою в область голови, спричинивши останній тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта №12 від 03 лютого 2021 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, вчинивши таким чином у відповідності до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством. Дії ОСОБА_6 підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 125 КК України - як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок місцевого суду в частині призначеного покарання та призначити покарання у виді 6 місяців арешту.

В обґрунтування своєї позиції вказує, що не оспорюючи обставини скоєння правопорушення, правильність кваліфікації, вважає, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого, ступеню тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючим та характеризуючим обставинам і є занадто суворим. Вважає, що суд першої інстанції не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Зазначає, що після скоєного злочину він надав допомогу потерпілим, викликав швидку, просив вибачення. Повністю визнав свою вину, давав правдиві покази, виявляв готовність нести покарання.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав подану обвинуваченим апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125 КК України визнав в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

Вирішуючи питання стосовно призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги в частині його суворості не знаходять свого підтвердження.

При призначенні виду та міри покарання, суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст. 65, 66, 67 КК України, врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких насильницьких злочинів, вчинив кримінальні правопорушення у період непогашеної судимості, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за вчинення домашнього насильства, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку (під наглядом) у лікаря-психіатра з 24 жовтня 2019 року з діагнозом F.70.1, є інвалідом третьої групи, не має постійної роботи, неодружений, також врахував наслідки, які настали від кримінальних проступків, думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання, а також обставини, що обтяжують покарання рецидив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку і дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання та обґрунтовано призначив покарання у межах санкції частини статті, за якою останній визнаний винуватим та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України, яке, на думку колегії суддів, є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

А посилання обвинуваченого на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого та ступеню суспільної небезпеки і необхідність призначення покарання у виді арешту є непереконливими ще й з огляду на те, що ОСОБА_6 систематично вчиняє насильницькі дії стосовно членів своєї сім`ї, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, внаслідок чого, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2021 року, відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4