ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6236/21
провадження № 1-кс/753/1169/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0005725 від 31.07.2019, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2021 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах володільця майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП в м. Києві, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0005725 від 31.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Адвокат при зверненні до суду зі скаргою посилався на те, що в провадженні Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0005725 від 31.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 753/16352/20 задоволено клопотання слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві, та надано слідчому доступ до речей та документів, які перебувають у приміщені Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, 5-а, а саме до оригіналу договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригіналу розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригіналу поштового повідомлення ОСОБА_6 , які містяться в цивільній справі № 753/15818/19 та яка перебуває у провадженні судді ОСОБА_7 , з можливістю їх вилучення.
22 жовтня 2020 року слідчим Дарницького УП ГУНП в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 753/16352/20 здійснено вилучення із матеріалів цивільної справи № 753/15818/19 оригіналу договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , оригіналу розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригіналу поштового повідомлення ОСОБА_6 .
Клопотання слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві про тимчасовий доступ до речей та документів було аргументовано необхідністю проведення почеркознавчої експертизи.
Отже, виключно для проведення почеркознавчої експертизи, слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва ухвалою від 22.10.2020 у справі № 753/16352/20 було надано тимчасовий доступ до оригіналу договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригіналу розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригіналу поштового повідомлення ОСОБА_6 , які знаходилися в матеріалах цивільної справи № 753/15818/19.
Так, 05.01.2021 на підставі постанови слідчого від 10.12.2020 у кримінальному провадженні № 0005725 від 31.07.2019 експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру було складено висновок експерта № СЕ- 19/111-20/608З 0-ТД.
Більше того, ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва у справі № 753/16352/20 про надання тимчасового дозволу до речей та документів, було зобов`язано слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 повернути вилучені на підставі цієї ухвали речі та документи до Дарницького районного суду м. Києва в матеріали цивільної справи № 753/15818/19.
На день звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого, документи, за ухвалою слідчого судді мали бути повернуті, а саме, оригінал договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригінал розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригінал поштового повідомлення ОСОБА_6 до матеріалів цивільної справи № 753/15818/19 повернуті не були.
Станом на 22.03.2021 слідчий чи прокурор у кримінальному провадженні № 0005725 від 31.07.2019 з клопотанням про арешт вилученого майна до Дарницького районного суду не звертались.
Разом з тим, продовження безпідставного утримання майна ОСОБА_4 органом досудового розслідування безпосередньо порушує його право на власність гарантоване Конституцією України.
З огляду на вищевикладені обставини представник скаржника просив скаргу задовольнити та посилаючись на ст. 171 ч. 3 ст. 169, ст. 303 КПК України, просив зобов`язати слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 та інших слідчих слідчої групи Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві, які здійснюють досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005725 від 31.07.2019 негайно повернути ОСОБА_4 чи його представнику вилучене 22.10.2020 слідчим Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 753/16352/20 із матеріалів цивільної справи № 753/15818/19 майно, а саме: оригінал договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригінал розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригінал поштового повідомлення ОСОБА_6 .
Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав зазначених у ній.
Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду належно повідомлений, проте на адресу суду від нього надійшли письмові заперечення проти вимог скарги, у яких слідчим вказано на те, що згідно з ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 22.10.2020 було надано тимчасовий доступ до вищезазначених документів з можливістю їх вилучення.
У ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у проведенні почеркознавчої експертизи документів.
Вилучені оригінал договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригінал розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригінал поштового повідомлення ОСОБА_6 мають значення речових доказів у межах кримінального провадження № 0005725 від 31.07.2019 та постановою слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві від 15.11.2020 вказані документи визнані речовими доказами, про що було повідомлено суддю Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_7 , з матеріалів цивільної справи якого було вилучено вищевказані документи. Враховуючи вищезазначене, слідчий просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки вищезазначені документи вилучено та утримуються органом досудового розслідування на законних підставах.
Слідчий суддя заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, приходить до наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Так, судом встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005725 від 31.07.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.12.2018 невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи належною ОСОБА_6 на праві власності квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2020 клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальному провадженні №0005725 від 31.07.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України-задоволено.
Старшому слідчому СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 надано тимчасовий доступ до документів, які перебувають у приміщені Дарницького районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А, а саме: до оригіналу договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригіналу розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригіналу поштового повідомлення про вручення іпотечного повідомлення ОСОБА_6 , які містяться в цивільній справі №753/15818/19 та яка перебуває у провадженні судді ОСОБА_7 , з можливістю їх вилучення.
Зобов`язано старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_5 повернути вилучені на підставі цієї ухвали речі та документи до Дарницького районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5-А в матеріали цивільної справи №753/15818/19, після проведення почеркознавчої експертизи.
05 січня 2021 року на підставі постанови слідчого від 10.12.2020 у кримінальному провадженні № 0005725 від 31.07.2019 експертами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру було складено висновок експерта № СЕ-19/111-20/60830-ТД.
Постановою слідчого Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 від 15.11.2020 оригінал договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригінал розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригінал поштового повідомлення ОСОБА_6 , які містились у матеріалах цивільної справи №753/15818/18, визнано речовими доказами на підставі того, що вказані документи мають значення речових доказів у межах кримінального провадження № 0005725 від 31.07.2019.
Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
За змістом ч. 1 та 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Згідно з ч. 7 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд в ухвалі про надання тимчасового доступу до речей і документів може дати розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, якщо сторона кримінального провадження доведе наявність достатніх підстав вважати, що без такого вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.
Тимчасове вилучення майна також є заходом забезпечення кримінального провадження, врегульованим главою 16 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
За змістом ч. 2 вказаної статті тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Порядок тимчасового вилучення майна визначено ст. 168 КПК України, відповідно до положень якої тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу; кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно; факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом; тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Разом з тим, згідно з вимогами ст. 169 КПК тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені під час огляду речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Таким чином, підстави віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні КПК України залежать від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.
Частиною першою ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
А згідно ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.
Частиною третьою ст. 100 КПК України передбачено, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.
З системного аналізу змісту положень ч. 1, 2, 3 ст.100 КПК України, в контексті з положеннями статей 159, 165, 167, 168, 236, 237 КПК України, вбачається, що законом по різному регулюється порядок вилучення таких видів доказів як документи.
Зокрема, документи дозволяється вилучати на підставі ухвал слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів або дозволу на проведення обшуку, якщо в таких ухвалах слідчий суддя передбачив право їх вилучення.
Таким чином, зберігання у сторони кримінального провадження оригіналів документів допускається виключно у разі їх добровільного надання володільцем або вилучення на підставі ухвали слідчого судді, в якій прямо передбачено право вилучення такого документу.
В усіх інших випадках вилучені документи мають статус тимчасово вилученого майна і порядок їх зберігання регулюється статтями 167-169 КПК України.
Порядок повернення вилучених речей документів при тимчасовому доступі на підставі слідчого судді чинним КПК не визначено, проте, за змістом ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому слідстві можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає, в тому числі, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.
Як вбачається з ухвали слідчого судді від 22.10.2020, слідчому було прямо надано дозвіл на вилучення оригіналу договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригіналу розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригіналу поштового повідомлення про вручення іпотечного повідомлення ОСОБА_6 , а тому вказані документи не можуть вважатись тимчасово вилученим майном, що в свою чергу виключає поширення на нього режиму тимчасово вилученого майна, як і щодо необхідності додаткового накладення на нього арешту, так і щодо його повернення.
Отже, в судовому засіданні було встановлено, що оригінал договору позики від 19.12.2018 сторонами в якому зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оригінал розписки ОСОБА_6 від 19.12.2018 та оригінал поштового повідомлення ОСОБА_6 органом досудового розслідування було вилучено та утримується на правових підставах, та не мають статус тимчасово вилученого майна, оскільки вилучені на підставі судового рішення і мають зберігатись в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 100 КПК України.
Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 40 КПК України, визначено гарантії незалежності і недоторканності слідчих, згідно з якими вплив на них у будь - який спосіб забороняється, що означає заборону будь - яких дій стосовно слідчих незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню слідчому в виконанні їх професійних обов`язків чи схилити їх до винесення незаконного рішення. Заборона впливу на слідчих у будь який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
На думку слідчого судді, посилання скаржника у даному випадку на норми процесуального закону зокрема, ст. 171, ч. 3 ст. 169, п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, як на правову підставу бездіяльності слідчого, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в обґрунтування доводів скарги, не заслуговують на увагу суду, оскільки майно було вилучено слідчим на підставі приписів ст.ст. 159, 160, 163-165 КПК, які регулюють тимчасовий доступ до речей і документів, а не у порядку ст. 167 КПК щодо підстав тимчасового вилучення майна.
Також, слід зазначити, що КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення майна лише у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесенні на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки речі, які просив повернути представник скаржника, були вилучені на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до документів, а відтак вони не є тимчасово вилученим майном у розумінні КПК України, у зв`язку із чим у задоволені скарги необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 303, 306, 307, 309, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0005725 від 31.07.2019 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: