УХВАЛА

13 травня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , про здійснення приводу свідка, -

в с т а н о в и в:

Дізнавач, в межах повноважень передбачених ст. 40-1 КПК України, у рамках кримінального провадження № 0002808 від 12.05.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, звернувся до слідчого судді Рівненського міського суду із вказаним клопотанням про привід свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_4 в супереч установленому законом порядку самовільно, після розлучення відчужив автомобіль МITSUBISHI GALANT р.н. НОМЕР_1 , який був придбаний під час шлюбу із ОСОБА_6 та перебував на обліку на ній.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_6 пояснила, що 18 червня 2004 року між нею та громадянином ОСОБА_4 у відділі державної реєстрації актів громадського стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 604.

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду із заявою про розірвання шлюбу. 08 травня 2015 року суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_7 розглянувши позовну заяву, яка надійшла від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу, ухвалила відкрити провадження у цивільній справі № 569/6550/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу.

18 червня 2015 року Рівненським міським судом в особі головуючої судді ОСОБА_7 у справі №569/6550/15-ц ухвалено рішення, яким шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрований 18 червня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 604 - розірвати.

У зв`язку з цим, 07 серпня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до Рівненського міського суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

У своїй позовній заяві просила суд розділити майно наступним чином:

- визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», легковий -В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 120 тисяч гривень, виділивши його ОСОБА_4 в натурі, стягнувши з останнього на мою користь грошову компенсацію 50% вартості автомобіля;

- визнати за мною ОСОБА_6 право власності на Ѕ частки одно кімнатної квартири площею 33 м. кв., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками поданої позовної заяви 21 вересня 2015 року суддею Рівненського міського суду ОСОБА_8 відкрито провадження у справі №569/11252/15-ц.

20 листопада 2015 року ОСОБА_4 , в межах цивільної справи № 569/11252/15-ц подав зустрічну позовну заяву до відповідача ОСОБА_6 , в якій суд просив:

- Визнати за ним ОСОБА_4 право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2009 року, посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , право власності на яку зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.06.2009 року, номер запису : 4-28044 в книзі: 101.

На той час автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», легковий - В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходився у ОСОБА_4 , і останній ним користувався. На вимоги повернути ОСОБА_6 автомобіль останній відмовлявся.

У зв`язку з цим, 07 червня 2016 року, ОСОБА_6 в межах цивільної справи № 569/11252/15-ц, судді ОСОБА_8 подано клопотання про забезпечення позову. В своєму клопотання просила суд:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на автомобіль марки «MITSUBISHI GALANT», легковий -В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

До набрання чинності рішення у справі заборонити будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо автомобіля марки «MITSUBISHI GALANT», легковий -В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У зв`язку з даним клопотанням мною було сплачено судовий збір.

09 червня 2016 року суддею ОСОБА_8 було відмовлено у задоволенні мого клопотання щодо забезпечення позовну.

В подальшому судовий розгляд справи проводився суддею ОСОБА_10 .

В ході розгляду справи ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_11 стверджували суду, що вони не знають місце знаходження автомобіля марки «MITSUBISHI GALANT», легковий -В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,а також не претендують на його, так як даний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_6

02 травня 2019 року Рівненським міським судом в особі судді ОСОБА_10 у справі № 569/11252/15-ц було ухвалено рішення:

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

- зустрічний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватною власністю - задоволити.

- Визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2009 року, посвідченого нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , право власності на яку зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 23 червня 2009 року, номер запису 4-28044 в книзі: 101

Також в своєму рішенні від 02.05.2019 року суд зазначив:

«…. Разом з тим, жодним доказом в даній справі позивачем ОСОБА_6 не доведено вартість автомобіля «MITSUBISHI GALANT» , днз. НОМЕР_2 та його перебування у володінні відповідача ОСОБА_4 . Навпаки, право власності на спірний автомобіль зареєстроване саме за ОСОБА_6 і це не заперечується сторонами…..»

Не погоджуючись з таким рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02.05.2019 року, ОСОБА_6 05.06.2019 року подано апеляційну скаргу до Рівненського апеляційного суду.

03 вересня 2019 року Рівненський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ, головуючого - ОСОБА_13 , суддів: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 постановили:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 травня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частину однокімнатної квартири площею 33 м.кв., АДРЕСА_1 та в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою власністю скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири площею 33 м. кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання майна особистою приватною власністю відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Слід звернути увагу, що Рівненський апеляційний суд в своїй постанові також зазначив:

«….Вирішуючи питання щодо поділу між сторонами автомобіля марки «Mitsubishi Galant» легковий-В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 , апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. ….».

Крім того, суд зазначив:

«….Судом встановлено, що відповідно до повідомлення ГУ НП в Одеській області від 26.11.2018 року за вих.№ 3/56/аз водій автомобіля марки «Mitsubishi Galant» легковий-В седан, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 27.06.2017 року по вул. Приморській в смт. Затока Білгород-Дністровського району не вибрав безпечну швидкість руху, здійснив наїзд на опору ЛЕП, в результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, а водій травмувався….».

07 жовтня 2019 року ОСОБА_4 подано касаційну скаргу, в якій останній просив скасувати постанову Рівненського апеляційного суду від 03.09.2019 року а залишити в силі рішення Рівненського міського суду від 02.05.2019 року.

20 липня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ОСОБА_16 (суддя-доповідач), ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (справа № 569/11252/15-ц, провадження № 61-18176св19), постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що на протязі останніх десяти років знайомий із ОСОБА_4 , 1983 р.н. жителем м. Рівне.

Пригадує, що в червні 2017 року під час спілкування із ОСОБА_4 , останній запропонував поїхати із ним на роботу до Одеської області на турбазу працювати охоронником. На його пропозицію ОСОБА_5 погодився, оскільки на той час в останнього не було роботи. ОСОБА_5 було відомо, що в ОСОБА_4 є автомобіль МITSUBISHI GALANT р.н. НОМЕР_1 чорного кольору, оскільки останній постійно користувався вказаним автомобілем. Особисто документів на автомобіль ОСОБА_5 не бачив та не знав на кому він зареєстрований. На вказаному автомобілі останні поїхали до с. Затока Одеської області. Автомобілем їхав то ОСОБА_5 то ОСОБА_4 . На протязі одного тижня вони працювали охоронцями на турбазі «Рута». Після цього вони вирішили їхати додому, оскільки їм потрібно було взяти трудові книжки.

27 червня 2017 року близько 17 години коли ОСОБА_5 один рухався на автомобілі МITSUBISHI GALANT р.н. НОМЕР_1 із дозволу ОСОБА_4 з метою уникнення зіткнення із вантажним автомобілем, який рухався по смузі руху останнього, здійснив з`їзд на узбіччя, а в подальшому зіткнувся із електроопорою. Від зіткнення останній отримав незначні тілесні ушкодження, а автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був вилучений працівниками поліції на штраф майданчик. На місце ДТП згодом прийшов ОСОБА_4 , оскільки це було неподалік нашої бази місця роботи, та ОСОБА_5 попросив його надати свідоцтво про реєстрацію т/з на його автомобіль. Він відповів, що свідоцтво про реєстрацію перебуває в його колишньої дружини ОСОБА_6 . Також сказав мені розбиратися самостійно в даній ситуації. Після цього працівниками поліції Белгород-Дністровського відділення поліції було розпочато кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди. Після проведення всі слідчих дій кримінальне провадження було закрито та останньому було надано копію постанови про закриття кримінального провадження. Слідчим ОСОБА_5 було повернуто раніше вилучений автомобіль марки МITSUBISHI GALANT р.н. НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль останній на лафеті привіз до м. Рівне. Вказаний автомобіль спочатку поставив до свого житлового господарства. В автомобілі було пошкоджено дах автомобіля, праве переднє крило, праву передню дверку, в автомобілі було відсутнє праве переднє колесо. Взагалі автомобіль заводився, та підлягав ремонту. Під час спілкування із ОСОБА_4 , останній сказав купувати в нього автомобіль, оскільки ОСОБА_5 винний у тому, що потрапив в дорожньо-транспортну пригоду. Після цього вони домовились про те, що ОСОБА_5 віддасть ОСОБА_4 грошові кошти за ремонт автомобіля.

Приблизно через один тиждень мама ОСОБА_5 . ОСОБА_19 надала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5 тис. Американських доларів. Грошові кошти останній позичив у своєї матері. Вказану суму грошових коштів було надано ОСОБА_4 за ремонт автомобіля.

Приблизно через місяць ОСОБА_4 забрав в вказаний автомобіль та продав його на шрот, який саме він не говорив. За яку сумі він його продав не відомо. Також під час спілкування із ОСОБА_4 він повідомляв, що автомобіль зареєстрований на його колишню дружину ОСОБА_6 та його продати не можна без її згоди.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що приблизно 2014 році точної дати не пам`ятає, придбав собі автомобіль «Mitsubishi Galant», чорного кольору, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . Право власності на даний автомобіль оформив на ОСОБА_6 та даний автомобіль належав їхній сім*ї.

В подальшому ОСОБА_4 та (Сірант) ОСОБА_6 вирішили розлучитись та 01.07.2015 року, з моменту набрання законної сили рішення суду, розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу останній періодично користувався даним автомобілем, так як мав право керування даним автомобілем про що було зазначено в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу.

25.05.2016 року автомобіль «Mitsubishi Galant», чорного кольору, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , обікрали, розбивши пасажирське скло задніх правих дверцят та викрали з нього сумку з документами та особистими речами. На момент здійснення крадіжки автомобіль знаходився за адресою: АДРЕСА_3 біля будинку зі сторони проїзної частини. Поданому факту було порушено кримінальне провадження та в подальшому скероване до суду. Після даної події автомобілем «Mitsubishi Galant», чорного кольору, 2001 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не користувався у зв`язку з тим, що не мав технічної можливості так як було викрадено документи на ТЗ, а саме свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Самостійно відновити дані документи не міг, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ власником даного автомобіля була (Сірант) ОСОБА_6 .

Також ОСОБА_4 неодноразово звертався до (Сірант) ОСОБА_6 з проханням відновити документи, щоб користуватись автомобілем в подальшому, на що отримував неодноразово відмову. Даним автомобілем ОСОБА_4 з моменту крадіжки більше не користувався. Також останній повідомив, що ніяких грошових коштів за вищевказаний автомобіль не отримував та ніколи не давав керувати даним автомобілем гр. ОСОБА_5 .

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні було вжито заходів для забезпечення проведення слідчих дій, а саме не одноразово у телефонному режимі, за абонентським номером, який наявний в матеріалах кримінального провадження, +380-67-363-6779, викликався для проведення слідчих дій (одночасного допиту) в якості свідка гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак при здійсненні виклику слухавку ніхто не знімав та в подальшому не зв`язувався, а також останньому 21.04.2021 було скеровано поштовим відправленням (рекомендованим листом) повістки про виклик на 26.04.2021 та 28.04.2021, однак для проведення слідчих дій ОСОБА_4 не з`явився та про поважні причини неприбуття встановлені ст. 138 КПК України не повідомив.

А також не одноразово у телефонному режимі, за абонентським номером, який наявний в матеріалах кримінального провадження, +380-97-040-2043, викликався для проведення слідчих дій (одночасного допиту) в якості свідка гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак при здійсненні виклику слухавку ніхто не знімав та в подальшому не зв`язувався, а також останньому 21.04.2021 було скеровано поштовим відправленням (рекомендованим листом) повістки про виклик на 26.04.2021 та 28.04.2021, однак для проведення слідчих дій ОСОБА_5 не з`явився та про поважні причини неприбуття встановлені ст. 138 КПК України не повідомив

Виклик свідка у кримінальному провадженні здійснено з додержанням вимог ст.135 КПК України.

З урахуванням заяви дізнавача, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши надані матеріали, слід прийти до наступного висновку.

За правилами ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, а відтак з метою досягнення дієвості кримінального провадження відповідно до ч. 2 ст. 131, ч. 6 ст. 132 КПК України, звертається до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 131 КПК України виклик слідчим, дізнавачем, прокурором, судовий виклик і привід є одним із видів забезпечення кримінального провадження.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії.

Відповідно до ч.2 ст.139 КПК України якщо підозрюваний, обвинувачений, свідок, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний, не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, до нього може бути застосовано привід.

Частиною 1 ст. 142 КПК України визначено, що під час досудового розслідування клопотання слідчого, прокурора про здійснення приводу розглядається слідчим суддею у день його надходження до суду. Тільки у разі необхідності слідчий суддя може заслухати доводи особи, яка подала клопотання.

Згідно ч.3 ст. 142 КПК України слідчий суддя, встановивши, що особа, яка зобов`язана з`явитися на виклик слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, була викликана у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання нею повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), та не з`явилася без поважних причин або не повідомила про причини свого неприбуття, постановляє ухвалу про здійснення приводу такої особи.

Так, у відповідності до п. 2 ст. 66 КПК України свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Згідно ч.1 ст. 140 КПК України привід полягає у примусовому супроводженні особи, до якої він застосовується, особою, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, до місця її виклику у зазначений в ухвалі час.

Враховуючи вище викладене, те що свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без поважних причин ухиляються від явки на виклик дізнавача, про причини неявки свого неприбуття не повідомляють, свідомо та умисно переховуются, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно них примусовий привід.

На підставі викладеного з метою забезпечення процесуальних та слідчих (розшукових) дій, досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 66, 131, 140-143 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задоволити.

Застосувати привід громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10 год. 00 хв. 31.05.2021 до СД Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області за адресою: м. Рівне, вулиця Пушкіна, 4 кабінет № 41 до старшого дізнавача Рівненського районного управління поліції ОСОБА_3 , для проведення одночасного допиту у процесуальному статуті - свідків, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002808 від 12.05.2018 року.

Виконання ухвали про здійснення приводу доручити оперативним працівникам ВКП Рівненського РУП ГУНП України в Рівненській області.

Особа, рішення про здійснення приводу якої прийнято слідчим суддею, судом, зобов`язана прибути до місця виклику в зазначений в ухвалі про здійснення приводу час у супроводі особи, яка виконує ухвалу.

У випадку невиконання особою, що підлягає приводу, законних вимог щодо виконання ухвали про здійснення приводу, до неї можуть бути застосовані заходи фізичного впливу, які дозволяють здійснити її супроводження до місця виклику. Застосуванню заходів фізичного впливу повинно передувати попередження про намір їх застосування. У разі неможливості уникнути застосування заходів фізичного впливу вони не повинні перевищувати міри, необхідної для виконання ухвали про здійснення приводу, і мають зводитися до мінімального впливу на особу. Забороняється застосування заходів впливу, які можуть завдати шкоди здоров`ю особи, а також примушення особи перебувати в умовах, що перешкоджають її вільному пересуванню, протягом часу більшого, ніж необхідно для негайного доставлення особи до місця виклику. Перевищення повноважень щодо застосування заходів фізичного впливу тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У разі неможливості здійснення приводу особа, яка виконує ухвалу про здійснення приводу, повертає її до суду з письмовим поясненням причин невиконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1