У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 квітня 2021 року з визначенням розміру застави, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000348 від 06.12.2020 року,

Учасники судового провадження:

Прокурор ОСОБА_5 .
Підозрюваний ОСОБА_7 .
Захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 24 квітня 2021 року, з визначенням розміру застави у сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арештуза адресою АДРЕСА_1 , в період часу з 21 години до 06 год. з покладенням певних обов`язків.

Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.

Прокурор зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, винесена з істотним порушенням вимог КПК.

Вказує, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків передбачених п.1,3,4 ч. 1 ст.177 КПК України та даних на особу підозрюваного, а саме те що, ОСОБА_7 офіційно не одружений, розлучений, належний батьківський нагляд відносно своєї дитини не здійснює, власного житла не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків. Окрім того, підозрюваний перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи водійського посвідчення, скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої заподіяно смерть людини, зі сплином більше трьох місяців навіть не намагався відшкодувати потерпілій збитки.

Наголошує, що слідчий суддя вирішуючи питання щодо визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави не взяв до уваги те що, ОСОБА_7 скоїв злочин який спричинив загибель людини, що є підставою не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Захисник вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що клопотання слідчого не містить будь яких обґрунтувань недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та навіть наявність обґрунтованої підозри не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки цей запобіжний захід є винятковим. Крім того, існування ризику можливого ухилення від органів досудового розслідування та суду є ефемерним та не підтверджене обставинами справи, оскільки з моменту ДТП та до розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу судом, ОСОБА_7 жодним чином не дав підстав вважати, що він може ухилятись від досудового розслідування чи суду.

Звертає увагу, що слідчим суддею не оцінені в сукупності всі обставини, які відповідно до ст.178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 05.12.2020 близько 22:10 год. (темний час доби), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_1 ), рухався по освітленій міським електроосвітленням, сухій асфальтованій проїзній частині проспекту Богоявленського в м. Миколаєві, із двостороннім рухом, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, у напрямку вул. Південної, зі швидкістю приблизно 202 км/год. В цей час, при наближенні до регульованого сигналами світлофора перехрестя проспекту Богоявленського та вул. Південної, водій ОСОБА_7 , грубо порушив вимоги 2.3 «б», 2.9 «а», 8.7.3 «е», 12.4 та 16.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, із відповідними змінами та доповненнями (далі ПДР України), а саме: проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, рухався в населеному пункті з перевищенням дозволеної швидкості 50 км/год. 202 км/год., на червоний сигнал світлофора, що забороняє рух, не надав переваги в русі на вищевказаному перехресті автомобілю «ВАЗ 2105» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по перехрещуваній дорозі вул. Південної на дозволяючий йому рух зелений сигнал світлофора, не зупинив автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200» (р.н. НОМЕР_1 ) перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп - лінією) не створюючи перешкоди для руху даному транспортному засобу та допустив зіткнення з ним. В результаті ДТП водій автомобіля «ВАЗ 2105» (р.н. НОМЕР_2 ), ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Дана ДТП сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 2.3 «б», 2.9 «а», 8.7.3 «е», 12.4 та 16.3 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_7 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинила смерть ОСОБА_8

25.02.2021р. слідчим повідомлено ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, враховуючи позитивні характеристики підозрюваного наданих свідками, слідчий суддя прийшов до висновку про можливість застосування застави в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, яка зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки в суді першої інстанції знайшли своє підтвердження обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а також підтвердження того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зазначена норма закону не містить прямої заборони визначити розмір застави у такому випадку, а лише надає суду таке право, при цьому слідчий суддя повинен вирішувати питання щодо наявності підстав для визначення розміру застави поряд із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кожному конкретному випадку окремо, виходячи з обставин справи і даних про особу підозрюваного.

На переконання суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, вирішуючи питання про можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, у цьому кримінальному провадженні не в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу та те що, ОСОБА_7 скоїв злочин, який спричинив загибель людини, що в свою чергу є підставою не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Крім того слідчим суддею в повній мірі не враховано фактичні обставини цього кримінального провадження, а саме те що, ОСОБА_7 в момент вчинення ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння, потерпілому допомоги не надав, не викликав йому медичної допомоги, а натомість покинув місце його вчинення, зі сплином більше трьох місяців навіть не намагався відшкодувати потерпілій збитки. Тривалий час за викликами слідчого не з`являвся та ухилявся від проведення з ним слідчих дій, чим перешкоджав встановленню істини у справі.

Оскільки, слідчий суддя своїм рішенням не забезпечив впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановлення нової ухвали, якою клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід задовольнити.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 березня 2021 року, якою до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24 квітня 2021 року з визначенням розміру застави, - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 квітня 2021 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді