Справа № 128/324/19
Провадження №11-кп/801/398/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційні скарги прокурора, який брав участь у судовому розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року у кримінальному провадженні № 0000372 року від 20.09.2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щітки, Вінницького району, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора : ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_7
представника потерпілих-захисника: ОСОБА_10
законного представника потерпілих: ОСОБА_11
потерпілого: ОСОБА_12
обвинуваченого: ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:

Прокурор, який брав участь у судовому розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості в частині призначеного покарання.
Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, в решті вирок залишити без змін.

Захисник ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати, а провадження закрити за недоведеністю вини ОСОБА_8 .
Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, згідно вимог КПК, так як вину його не доведено.

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили.
Цивільний позов заявлений законним представником потерпілих ОСОБА_11 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_15 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_14 50 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_15 50 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 14 589, 66 грн.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2018 скасовано.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 20.09.2018 по день набрання вироку законної сили.
Вирішено долю речових доказів.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_8 18.09.2018 близько 18:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, на ґрунті ревнощів, вирішив вчинити умисне вбивство своєї колишньої дружини ОСОБА_16 , яка перебувала в гостях у своїх знайомих.
Реалізуючи даний умисел, ОСОБА_8 взяв із будинку кухонний ніж та сів за кермо автомобіля марки «Mercedes-Benz 311 CDI Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у його користуванні та поїхав за ОСОБА_16 , яка знаходилась у гостях по АДРЕСА_1 . Приїхавши за вказаною адресою, ОСОБА_8 увійшов до будинку, де побачив ОСОБА_16 , яка лежала на підлозі перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Взявши її на руки, переніс в автомобіль, на якому приїхав. Після чого, поїхав у напрямку об`їзної дороги м. Вінниці, виїхавши на трасу Е50, звідки попрямував в сторону смт. Десна Вінницького району Вінницької області. На вказаній дорозі ОСОБА_8 з`їхав у правий бік на ґрунтову дорогу, яка веде до лісосмуги, та проїхавши близько 450 метрів, зупинився. Відчинив автомобіль та виніс непритомну ОСОБА_16 до лісопосадки.
Реалізуючи вищезазначений умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, наслідки у вигляді смерті ОСОБА_16 та бажаючи їх настання, взяв до рук вищевказаний ніж, та прикладаючи значну фізичну силу, наніс ним ОСОБА_16 два удари в область живота, після чого перерізав їй горло, чим заподіяв несумісні із життям тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_16 померла на місці події.
Після цього, ОСОБА_8 , переконавшись, що ОСОБА_16 померла, сів до автомобіля «Mercedes-Benz 311 СDI Sprinter», і поїхав у напрямку с. Щітки Вінницького району Вінницької області, залишивши місце події. Рухаючись по об`їзній дорозі м. Вінниці по трасі Е 50 в напрямку с. Щітки Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_8 викинув з вікна у бік зустрічної смуги руху автомобілів ніж, яким наніс тілесні ушкодження ОСОБА_16 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 861 від 25.09.2018, у ОСОБА_16 виявлено різане поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени та колото-різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, а також колото-різане поранення живота зліва з ушкодженням чепця; садно на правій щоці, садна в крижовій ділянці та на кінцівках, синці на правій нозі, поверхнева ранка на п`яті правої ступні.
Різане поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени утворилось від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, що мав гостре лезо, має ознаки небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку із смертю.
Колото-різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки утворилось від дії плоского однобічно-гострого предмета типу клинка ножа, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_16 .
Колото-різане поранення живота зліва з ушкодженням чепця утворилось від дії плоского однобічно-гострого предмета типу клинка ножа, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть.
Садно на правій щоці, садна в крижовій ділянці та на кінцівках, синці на правій нозі, поверхнева ранка на п`яті правої ступні утворились від дії тупих твердих предметів, незадовго (в межах 1-2 діб) до настання смерті та в причинному зв`язку зі смертю не стоять.
Смерть ОСОБА_16 настала від різаного поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени та колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, які викликали гостру масивну крововтрату.
Враховуючи морфологічні характеристики колото-різаних поранень живота можливо вказати, що плоский однобічно-гострий предмет типу клинка ножа мав ширину леза біля 2 см, та довжина його леза була не менш ніж 15 см. Напрямки обох раневих каналів колото-різаних поранень живота - справа наліво, спереду назад та дещо знизу вверх. Висловитись про напрямок дії гострого предмету з ріжучими властивостями, яким було спричинено різане поранення шиї у ОСОБА_16 , не представляється можливим.

Вимоги апеляційної скарги прокурора мотивовано тим, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання, суспільно-корисною працею не займається, згідно характеристики Писарівської сільської ради характеризується негативно, згідно висновку судово- наркологічної експертизи ОСОБА_8 має розлади психічної діяльності внаслідок вживання алкоголю, наслідки вчинення злочину, які крім позбавлення життя людини, призвели до осиротіння двох малолітніх дітей.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наслідки вчиненого, особу ОСОБА_8 прокурор вважає, що призначене йому остаточне покарання за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 13 років не вплине на його ставлення до закону та суспільства в цілому, не сприятиме виправленню у зв`язку з чим наявні достатні підстави для призначення покарання, яке відповідатиме вимогам справедливості та співрозмірності.
Таким чином, ухвалений вирок відносно ОСОБА_8 є явно незаконним через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, внаслідок призначення судом покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого внаслідок м`якості в частині призначеного покарання.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що вирок суду від 14.01.2021 року грунтується на доказах , отриманих із порушенням процесуального порядку збирання останніх, а також на матеріалах досудового слідства, які не перевірені в судовому засіданні.
Захисник звертає увагу, що невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та відсутність прямих доказів щодо вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства ОСОБА_16 полягає в наступному: відсутність в відео фіксації місця огляду події злочину виявлення знаряддя злочину, відсутність показів свідків, які були запрошені понятими при огляді місця події, відсутність свідків, які безпосередньо бачили вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ст. 115 КК України, зокрема час, місце, спосіб вбивства, протиріччя між більшою довжиною раньового каналу та меншою довжиною леза ножа, який по справі визнано знаряддям злочину, відсутність прямих доказів про вчинення обвинуваченим злочину в усіх експертизах проведених на досудовому слідстві, відсутність доказів про алкогольне сп`яніння ОСОБА_8 , як обтяжуючої обставини.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 мотивовано тим, що суд не звернув увагу, що при вчиненні процесуальних дій зафіксованих у відеофайлах до протоколу огляду місця події від 20.09.2018 року, які були відтворені та продемонстровані у судовому провадженні по суті було проведення слідчих дій, яке було зібрано і створено із грубим порушенням вимог КПК України.
Також суд порушив вимоги ст. 98 КПК України, визнавши речовим доказом лезо клинка ножа та дві чорних полімерних частини із двома клепками.
В основу обвинувального вироку від 14.01.2021 року покладено покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які були зібрані із грубим порушенням вимог КПК України, оскільки вказані свідки не були очевидцями даного правопорушення, а лише давали покази з чужих слів, що суперечить вимогам КПК та висновкам Верховного Суду України.
В основу обвинувального вироку покладена явка з повинною, яка була надана під диктовку слідчого ОСОБА_20 та без участі захисника, а участь захисника згідно вимог КПК України у особливо тяжких злочинах є обовязковою.
Згідно матеріалів даного провадження не доведено настання смерті потерпілої, дата злочину 18.09.2018року, а згідно висновку експерта № 861 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, свідок ОСОБА_21 , вказувала, що у момент вчинення злочину 18.09.2018 року ОСОБА_8 перебував з нею у магазині за адресою АДРЕСА_1 ,де вживав спиртні напої.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_22 вказували, що ніж вони не впізнають і не бачили, а згідно матеріалів даного провадження ніж було взято з дому.
Відтворення від 20.09.2018 року та написання заяви від 18.09.2018 року, в якій він зізнався, що 18.09.2018 року наніс своїй дружині два ножових поранення в живіт та одне в область шиї, залишив її при дорозі та поїхав додому також були написані під диктовку слідчого.
21.09.2018 року ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого була укладена угода з адвокатом ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які надавали консультації, 05.11.2018 року ОСОБА_11 визнали опікуном його дітей, 02.04.2019 року його батько як представник потерпілих уклав угоду з адвокатом ОСОБА_23 , який вже приймав участь у судових засіданнях і захищає потерпілих, не розриваючи угоди з обвинуваченим, що є грубим порушенням адвокатської етики.
У вироці суду вказано, обставину, яка обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного спяніння, з чим не погоджується обвинувачений, оскільки ніякими довідками це не підтверджується, оскільки його затримали 20.09.2018 року він був тверезим, а 18.09.2018 року його ніхто не перевіряв на стан сп`яніння.
Також судом не взято до уваги, що на утриманні обвинуваченого двоє неповнолітніх дітей, батьки пенсійного віку, на момент вчинення злочину він являвся інвалідом 3 групи.
За вказаних обставин вирок суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, також вбачається невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_9 , який просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років, в решті вирок залишити без змін, захисника ОСОБА_7 , який просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати, а провадження закрити за недоведеністю вини ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2021 року скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, представника потерпілих ОСОБА_11 , який просив зменшити термін увязнення обвинуваченому, представника потерпілого- захисника ОСОБА_10 , який підтримав думку свого довірителя, потерпілого ОСОБА_12 , який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора, просив обвинуваченого покарати суворо, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 94 КПК України, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийняв рішення щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, яке грунтується на всебічному повному й неупередженому дослідженні всіх обставин.

В апеляційних скаргах захисник, обвинувачений викладають доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Приймаючи рішення у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції прийняв до уваги , проаналізував та поклав в основу вироку показання законного представника потерпілих ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_21 , які надали інформацію у кримінальному провадженні тільки щодо тих фактів, які вони сприймали особисто, дослідив докази в їх сукупності та дав їм належну оцінку.
Законний представник потерпілих ОСОБА_11 під час судового розгляду пояснював, що обвинувачений ОСОБА_8 є його сином, а померла ОСОБА_16 була його невісткою.
20.09.2018 вранці ОСОБА_11 прийшов до свого сина, запитати, де пропала невістка, оскільки її не було вдома уже два дні, на його запитання ОСОБА_8 повідомив, що ОСОБА_16 лежить мертва у лісопосадці. Після почутого, ОСОБА_11 зі своєю дружиною та ОСОБА_8 одразу поїхали на те місце, що вказав обвинувачений. Приїхавши туди втрьох, ОСОБА_11 побачив, що на землі біля дерев лежить мертва ОСОБА_16 , слідів крові на ній не було, її очі були відкриті. Тоді, ОСОБА_11 повернувся додому та одразу викликав працівників поліції.
ОСОБА_8 разом із ОСОБА_16 жили не дуже мирно, інколи сварились, а інколи між ними були дружні відносини. ОСОБА_8 певний час зловживав спиртними напоями, після чого ОСОБА_16 та ОСОБА_8 розлучились, потім останнього закодували, він взагалі перестав вживати алкоголь і ОСОБА_16 разом із дітьми залишилась проживати у їхньому будинку. Однак кілька років тому, ОСОБА_8 знову почав вживати спиртні напої та відносини в сім`ї погіршились.
ОСОБА_8 офіційно не працював, його сім`я продавала м`ясо на ринку, чим і заробляли на життя. Обвинувачений ОСОБА_8 раніше мав третю групу інвалідності.

Свідок ОСОБА_25 , пояснювала, що померла ОСОБА_16 була рідною сестрою її чоловіка ОСОБА_12 .
Навіть коли ОСОБА_8 із дружиною приходили в гості до ОСОБА_25 та її чоловіка, вони могли сваритись через інші обставини та неодноразово ОСОБА_8 наносив ОСОБА_16 тілесні ушкодження. Ініціатором сварок та бійок найчастіше був ОСОБА_8 .
Про вбивство ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , стало відомо 20.09.2018 вранці від чоловіка ОСОБА_12 .
Свідок ОСОБА_22 пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_8 є її сином, а померла ОСОБА_16 була невісткою.
Вранці, 20.09.2018 вона зайшла у кімнату до обвинуваченого ОСОБА_8 та побачила, що останній збирає свої речі у велику дорожню сумку. На запитання чому він збирає речі ОСОБА_8 відповів, що його колишня дружина ОСОБА_16 мертва. ОСОБА_22 одразу покликала свого чоловіка і вони утрьох разом із ОСОБА_8 поїхали у лісопосадку, що недалеко від с. Щітки, Вінницького району, на яку вказав ОСОБА_8 ОСОБА_22 ОСОБА_11 та ОСОБА_8 побачили тіло ОСОБА_16 , яке лежало на землі.
Свідок ОСОБА_17 пояснював, що померла ОСОБА_16 була його двоюрідною сестрою.
Так, у вересні 2018 року ввечері до будинку, де проживає ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 , прийшла покійна ОСОБА_16 , вона була у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_17 разом із ОСОБА_16 розпивали алкогольні напої до ночі, потім ОСОБА_16 залишилась ночувати у гаражі ОСОБА_17 на дивані, а останній пішов ночувати в будинок.
Наступного дня, близько 09:00 год., до будинку ОСОБА_17 приїхав обвинувачений, взяв ОСОБА_16 на руки, тому що остання не трималась на ногах та заніс до свого вантажного автомобіля, вони удвох поїхали у невідомому напрямку.
Через три дні, ОСОБА_17 стало відомо, що ОСОБА_16 вбили, він прийшов до будинку обвинуваченого ОСОБА_8 та побачив, що останній мив свої кросівки, ОСОБА_17 запитав обвинуваченого чи це він вбив свою дружину, на що ОСОБА_8 відповів, що він дійсно вбив свою дружину.
Свідок ОСОБА_18 пояснювала, що вона працює продавцем в продуктовому магазині у с. Щітки, Вінницького району, Вінницької області. Обвинуваченого ОСОБА_8 знає давно, оскільки він проживає у с. Щітки, Вінницького району та часто заходить до магазину у якому працює ОСОБА_18 . Так, у кінці вересня 2018 року до продуктового магазину, де працює ОСОБА_18 зайшов ОСОБА_8 , купив пиво та сказав, що вбив свою дружину ОСОБА_16 , однак ОСОБА_18 не сприйняла сказане серйозно, оскільки ОСОБА_8 був п`яним.
Свідок ОСОБА_26 пояснював, що із обвинуваченим ОСОБА_8 знайомий.
В кінці вересня 2018 року близько 10:00 год., зі слів свідка ОСОБА_17 йому стало відомо, що вранці до його будинку приїхав обвинувачений ОСОБА_8 та забрав потерпілу ОСОБА_16 і вони разом поїхали в невідомому напрямку.
Свідок ОСОБА_29 пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_16 зловживали спиртними напоями, інколи між ними траплялись сварки через різні обставини, серед яких і зловживання алкоголем і ревнощі.
Свідок ОСОБА_28 , пояснювала, що у вересні 2018 року вона дізналась, що її сусідку ОСОБА_16 знайшли мертвою. ,
Свідок ОСОБА_21 , пояснювала, що із обвинуваченим ОСОБА_8 та померлою ОСОБА_16 вони були кумами. 18.09.2018 приблизно з 19:00 год. вона з ОСОБА_8 розпивали спиртні напої у приміщенні магазину в с.Щітки до 23:00 год. вони розійшлись.

Зазначені свідки хоча і не були очевидцями вчинення злочину, однак знали обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення злочину та після нього, спостерігали зміну його психологічного стану після вчинення злочину, їм були відомі обставини, що підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні.
Дані свідки давали покази не з чужих слів, а давали пояснення про те, що їм відомо, що не протирічить вимогам закону, відповідає вимогам ст. 65 КПК України.

Вирішуючи питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 , суд першої інстанції дослідив та оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності: витяг з кримінального провадження від 20.09.2018 за № 0000372; заяву ОСОБА_11 від 20.09.2018, відповідно до якої останній добровільно надає згоду працівникам поліції на огляд помешкання за адресою: АДРЕСА_1 ;протокол огляду місця події від 20.09.2018, відповідно до якого в присутності двох понятих оглянуто помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду було вилучено: футболку світло-блакитного кольору, спортивну кофту чорного кольору, босоніжки коричневого кольору; шорти чорного кольору; заяву ОСОБА_8 від 20.09.2018, відповідно до якої останній добровільно надав згоду працівникам поліції на огляд автомобіля, який знаходився в його користуванні Mersedes Benz 311, номерний знак НОМЕР_2 , білого кольору; протокол огляду місця події від 20.09.2018, з ілюстративною таблицею, відповідно до якого в присутності двох понятих оглянуто автомобіль марки Mersedes Benz 311, номерний знак НОМЕР_2 білого кольору, який знаходився біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , із відео файлами, які відтворені та продемонстровані у ході судового провадження. Під час огляду фургону автомобіля на підлозі були виявлені сліди волочіння; протокол огляду місця події від 20.09.2018 з ілюстративною таблицею, відповідно до якого в присутності двох понятих та за участю судово-медичного експерта оглянуто ділянку об`їзної дороги «Е 50» Вінницької області, Вінницького району в напрямку руху в бік смт. Десна. Під час огляду виявлено труп жіночої статі розміщений в положенні лежачи на спині, ліва рука розігнута, пальці в напівзігнутому положенні, права рука випрямлена та дещо відведені в бік пальці, кисті в напівзігнутому положенні, ноги зігнуті в колінних суглобах, голова повернена в ліво, очі та рот привідкриті. На трупі наявний одяг: футболка голубого кольору, бюстгальтер чорного кольору, спортивні штани темно синього кольору, труси бежевого кольору, в правому вусі сережка з жовтого металу. Через 300 метрів від трупа було виявлено металевий предмет схожий на лезо ножа і поряд частина полімерного предмету чорного кольору з двома металевими заклепками. Під час огляду було вилучено: металевий предмет схожий на лезо ножа і частина полімерного предмету чорного кольору з двома металевими заклепками. Відео файли до вказаного протоколу були відтворені та продемонстровані у ході судового провадження; протокол огляду трупа від 25.09.2018, відповідно до якого в присутності двох понятих та за участю судово-медичного експерта проведено огляд трупа ОСОБА_16 . Під час проведення огляду було вилучено: зрізи піднігтьових пластин обох рук, волосся, штани, футболку, труси, бюстгальтер; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_16 , відповідно до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в лісосмузі біля об`їзної дороги м. Вінниці, смерть настала від різаного поранення шиї з ушкодженням судин та колото різані поранення живота; заяву ОСОБА_8 від 24.09.2018, відповідно до якої останній зізнається в тому, що 18.09.2018 на окружній наніс два ножових поранення в живіт та одне ножове поранення в шию ОСОБА_16 , залишив її при дорозі та поїхав додому; протокол огляду від 05.10.2018, відповідно до якого старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у Вінницькій області проведено огляд CD R диску на якому знаходиться звукозапис виклику за № 097-391-63-46, від громадянина ОСОБА_11 , який надійшов на скорочений номер «102» до відділу служби «102» УОАЗОР ГУНП у Вінницькій області 20.09.2018, про факт вчинення умисного вбивства ОСОБА_16 його сином. Аудіо файли були відтворені та продемонстровані у ході судового провадження; постанова про отримання зразків для проведення експертизи від 20.09.2018; протокол отримання зразків для експертизи від 02.10.2018, відповідно до якого були відібрані зразки крові підозрюваного ОСОБА_8 та поміщено до паперового конверту; висновок експерта № 861 від 05.11.2018, відповідно до якого, при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_16 виявлено різане поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени та колото різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, а також колото різане поранення живота зліва з ушкодженням чепця; садно на правій щоці, садна в крижовій ділянці та на кінцівках, синці на правій нозі, поверхнева ранка на п`яті правої ступні. Різане поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени утворилось від дії гострого предмету з ріжучими властивостями, що мав гостре лезо, має ознаки небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Колото різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки утворилось від дії плоского однобічного гострого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Колото різане поранення живота зліва з ушкодженням чепця утворилось від плоского однобічного гострого предмета типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент спричинення та в причинному зв`язку зі смертю не стоїть. Садно на правій щоці, садна в крижовій ділянці та на кінцівках, синці на правій нозі, поверхнева ранка на п`яті правої ступні утворились від дії тупих твердих предметів, незадовго (в межах 1-2 діб) до настання смерті та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Смерть ОСОБА_16 настала від різаного поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени та колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, які викликали гостру масивну крововтрату. Враховуючи вираженість трупних змін, пору року та причину смерті, можливо зробити висновок, що смерть ОСОБА_16 настала не менш ніж за 4-5 діб до моменту дослідження тіла її в морзі. Після спричинення ОСОБА_16 тілесних ушкоджень у вигляді різаного поранення шиї з пересіченням передньої яремної вени та колото різаного поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, вона могла жити нетривалий проміжок часу, який міг вимірюватись хвилинами десятками хвилин. Враховуючи морфологічні характеристики колото-різаних поранень живота можливо вказати, що плоский однобічно гострий предмет типу клинка ножа має ширину леза біля 2 см та довжина його леза була не менш ніж 15 см. Напрямки обох раневих каналів колото-різаних поранень живота справа наліво, спереду назад та дещо знизу вверх. Висловитись про напрямок дії гострого предмету з ріжучими властивостями, яким було спричинено різане поранення шиї у ОСОБА_16 , не представляється можливим. Висловитись про найбільш ймовірне положення тіла ОСОБА_16 на момент її поранення, а також про ймовірне положення тіла ОСОБА_16 у момент її поранення, а також про ймовірне розташування ОСОБА_16 і особи, що спричинила їй різане та колото різані поранення, по наявним судово медичним даним, не представляється можливим. Після спричинення ОСОБА_16 різаного поранення шиї з пересіченням поверхневої яремної вени та колото різаного поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки, вона могла виконувати активні дії (пересуватись, кликати на допомогу, тощо). Враховуючи локалізацію та морфологічні особливості садна на лівій ступні та поверхневої ранки на правій ступні у ОСОБА_16 , можливо зробити висновок, що вони могли утворитись при волочінні тіла її. При судово токсикологічній експертизі крові та тканини нирки від трупа ОСОБА_16 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,4‰ та 1,4‰ відповідно. Така концентрація етилового спирту в крові у живих осіб може відповідати тяжкому отруєнню алкоголем; висновок експерта № 264 від 20.09.2018, відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові від трупа ОСОБА_16 встановлено, що кров ОСОБА_16 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти В за ізосерологічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти В за ізосерологічною системою АВО. В плямах на одязі, що належить потерпілій ОСОБА_16 : футболці, штанах, бюстгальтері, трусах з прокладкою, встановлено наявність крові людини групи А з ізогемаглютинином анти В, що не виключає походження її як від самої потерпілої ОСОБА_16 , так і від будь якої іншої особи з такою ж групою крові, і, в тому числі, від ОСОБА_8 . В плямі на шльопанці, що належить ОСОБА_8 , встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої встановлено антиген А. Таким чином, кров у вказаному об`єкті може відноситись до групи А з ізогемаглютинином анти В, що не виключає походження її як від потерпілої ОСОБА_16 , так і від будь-якої іншої особи з такою ж групою крові, і, в тому числі, від ОСОБА_8 . В плямах на одязі ОСОБА_8 : куртці та шортах, футболці, наявності крові не встановлено, а на лівому шльопанці плям, схожих на кров, не встановлено; висновок експерта № 196 від 15.11.2018, відповідно до якого, згідно акту № 302 від 26.09.2018 по дослідженню рідкої крові відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном антиВ ізосерологічної системи АВО. Згідно акту № 102 від 02.10.2018 по дослідженню рідкої крові відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ кров підозрюваного ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО. При дослідженні правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_16 була встановлена наявність крові людини, при визначенні групової належності якої був виявлений антиген А, що визначає А (ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Статева належність виявлених слідів крові не встановлена в зв`язку з відсутністю клітинних елементів крові в мікропрепаратах зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами. Також в мікропрепаратах правої та лівої рук потерпілої ОСОБА_16 виявлено епітеліальні клітини людини, при визначенні групової належності яких був виявлений антиген А, що визначає А (ІІ) групу крові ізосерологічної системи АВО. Статева належність виявлених епітеліальних клітин не встановлена в зв`язку з відсутністю епітеліальних клітин зі збереженими та придатними для цитологічного дослідження ядрами. Таким чином, виявлені сліди крові та епітеліальні клітини можуть походити від будь-якої особи (осіб) з групою крові А (ІІ), в тому числі, як від потерпілої ОСОБА_16 (за рахунок антигену А), так і від підозрюваного ОСОБА_8 (за рахунок антигену А) не виключається. Зрізи нігтів та витяжки з піднігтьового вмісту з правої і лівої рук потерпілої ОСОБА_16 на ниточки марлі залишені для подальшого ДНК- дослідження та передані слідчому; висновок молекулярно-генетичної експертизи № 760 від 17.01.2019, відповідно до якої встановлені генетичні ознаки зразків крові трупа ОСОБА_16 та підозрюваного ОСОБА_8 , які наведені в таблиці дослідження. На лезі ножа та частині полімерного предмету чорного кольору з двома металевими заклепками наданих на експертизу, виявлені клітини з ядрами, слідів крові не виявлено. На лезі ножа виявлені клітини ядра та сліди крові людини. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові людини і клітин з ядрами, виявлених на лезі ножа та клітини з ядрами, виявлених на лезі ножа, які наведені в таблиці дослідження. Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на частині полімерного предмета чорного кольору не встановлені. Генетичні ознаки слідів крові людини, виявлених на лезі ножа збігаються між собою і з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_16 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_16 та на лезі ножа складає 6,36 x 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 115,1 децильйонів (1,151 x 1035) осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_16 та на лезі ножа складає 6,9 x 10-29. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 14,5 октильйонів (1,45 x 1028) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається; висновок амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 230 від 13.12.2018, відповідно до якої ОСОБА_8 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю І ступеню залежності. Потребує примусового лікування. висновок експерта № 11 від 04.10.2018, відповідно до якого при дослідженні шкіри від трупа ОСОБА_16 на кожному з них виявлено по одному наскрізному пошкодженню, що мають ознаки колото-різаних, спричинених дією плоского колючо-ріжучого предмета (предметів) типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо. При проведенні кольорової хімічної реакції на залізо (реакція Перльса) в ділянці пошкоджень характерного для наявності заліза голубувато-зеленого забарвлення не спостерігалось. При дослідженні одягу на переді фуфайки виявлено три пошкодження, що мають ознаки колото-різаних, спричинених дією плаского колюче-ріжучого предмета (предметів) типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо. Не виключається можливість утворення вище вказаних пошкоджень шкіри й одягу від дії клинка ножа, наданого на експертизу. При дослідженні бюстгальтера, штанів і трусів, окрім слідів вилучення матеріалу для судово-імунологічного дослідження, пошкоджень не виявлено; протокол огляду предметів від 04.02.2019; квитанцію № 7-19 р про прийняття речових доказів на зберігання у кримінальному провадженні № 0000372 від 20.09.2018; ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2018, відповідно до якої було накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене під час огляду місця події 20.09.2018, а саме на: футболку, спортивну кофту, шорти, пару босоніжок, лезо ножа та частину полімерного предмету чорного кольору.

Судом першої інстанції проаналізовано показання обвинуваченого ОСОБА_8 в сукупності з зібраними доказами та, на думку колегії суддів, надано правильну оцінку, що версія обвинуваченого ОСОБА_8 щодо обставин смерті ОСОБА_16 не знайшла свого підтвердження.
Суд вірно не прийняв до уваги показання свідка ОСОБА_21 , щодо часу перебування з нею 18.09.2019 року обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_22 матері обвинуваченого, яка пояснювала, що 18.09.2018 року обвинувачений прийшов додому близько 15-00 год. та весь час провів вдома та не грунтуються на матеріалах кримінального провадження

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
З даною кваліфікацією погоджується суд апеляційної інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 , що в основу обвинувального вироку покладена його явка з повинною, яка була надана під диктовку працівникам поліції суд апеляційної інстанції не приймає.
Як убачається з вироку суд в дотримання вимог ст. 23 КПК України досліджував докази безпосередньо , оцінював показання обвинуваченого ОСОБА_8 , надані ним лише під час судового розгляду.
Визнавальні показання обвинуваченого під час досудового розслідування не приймав, не посилався на них про що зазначив у вироку суду.
Також судом встановлено, порушення КПК та вірно визнано недопустимим доказом протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 20.11.2018 року відповідно до якої, проводилась аудіо-відеофіксація камери ІТТ № 1 ГУНП у Вінницькій області, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Пирогова, буд. 4, в якій утримувався ОСОБА_8 з відповідними відео файлами, де ОСОБА_8 зізнався про вбивство своєї дружини. Разом з тим, суд вважає, що вказаний протокол є недопустимим доказом, оскільки у ході судового провадження суду документи, що стали підставою для проведення НСРД не надавались та не досліджувались .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що розмір клинка ножа не співпадає із розміром ножових поранень потерпілої, що у експертизі дата смерті ОСОБА_16 20.09.2018 року, хоча дата злочину 18.09.2018 року є необгрунтованими.
Під час судового розгляду експерт ОСОБА_30 , підтримав висновки судово-медичної експертизи, пояснював, що смерть ОСОБА_16 згідно висновку експерта наступила можливо 18.09.2018 року, раневий канал, поранення складає 15 см, довжина леза могла бути і меншою , зокрема12 см за умови, що поранення наносились із значною силою.
Щодо ножових поранень на животті трупа ОСОБА_16 , одне довжиною 1,5 см., інше довжиною 2 см., тому що у одне ушкодження травмуючий предмет занурився глибше, тому там довжина була 2 см, а у інше занурився менше, тому там довжина 1,5 см.
Крім того, допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_31 , ОСОБА_32 підтримали висновки експертизи № 11 від 04.02.2019 та пояснили, що отримані порізи на тілі трупа ОСОБА_16 не виключаються від клинка ножа, наданого на дослідження.
Згідно висновку експерта № 11 від 04.10.2018 року на експертизу було надано фрагменти шкіри від трупа ОСОБА_16 , фуфайки та клинка ножа, при дослідженні шкіри від трупа ОСОБА_16 на кожному з них виявлено по одному наскрізному пошкодженню, що мають ознаки колото-різаних, спричинених дією плоского колючо-ріжучого предмета (предметів) типу клинка ножа, що мав обушок з вираженими ребрами та гостре лезо. При проведенні кольорової хімічної реакції на залізо (реакція Перльса) в ділянці пошкоджень характерного для наявності заліза голубувато-зеленого забарвлення не спостерігалось. При дослідженні одягу на переді фуфайки виявлено три пошкодження, що мають ознаки колото-різаних, спричинених дією плаского колюче-ріжучого предмета (предметів) типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо. Не виключається можливість утворення вище вказаних пошкоджень шкіри й одягу від дії клинка ножа, наданого на експертизу.

Даний ніж був виявлений та вилучений працівниками поліції під час огляду місяця події 20.09.2018 року.
Відповідно до висновку молекулярно- генетичної експертизи № 760 від 17.01.2019 року встановлені генетичні ознаки зразків крові трупа ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_16 та на лезі ножа складає 6,36 x 10-36. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 115,1 децильйонів (1,151 x 1035) осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_16 та на лезі ножа складає 6,9 x 10-29. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 14,5 октильйонів (1,45 x 1028) осіб. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається.

Посилання у апеляційній скарзі захисника на відсутність показів свідків, які були запрошені понятими при огляді місця події суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, і яка викликана для давання показань.
Понятий є свідком обставин, за яких провадилася слідча дія, та її результатів, вони можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної процесуальної дії.
Як уже зазначав Верховний суд у постанові від 26.02.2019 у справі № 266/4000/14-к, спостереження свідків, які були залученими до слідчої дії, за її проведенням є складовою такої слідчої дії. Вказані покази понятих відображають лише спостереження свідка за слідчою дією, яку проведено.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що учасниками судового провадження не заявлялись клопотання про допит понятих, тому їх покази відсутні.

Захисник звертає увагу на те, що на відеофіксації огляду місця події від 20.09.2018 року відсутнє виявлення знаряддя вбивства.
Під час апеляційного розгляду відтворено відеозапис огляду місця події від 20.09.2018 року.
З оглянутого відеозапису місця події від 20.09.2018 року вбачається, що ОСОБА_8 на місці показав, де він викинув ніж, яким вбив ОСОБА_16 .
Вилучений під час даної слідчої дії ніж надавався зокрема для проведення експертизи молекулярно-генетичної, висновки якої узгоджуються з висновками судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_16 , щодо знаряддя вчинення кримінального правопорушення.
В постанові № 648/2590/17 Верховний Суд розяснив, що огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів. За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.
Огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.
Згідно зі ст. 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів; огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи; для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження; слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду.
Зазначені у протоколі огляду місця події від 20.09.2018 року відомості відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, показаннями свідків.
З протоколу огляду місця події від 20.09.2018 року, показань самого обвинуваченого ОСОБА_8 під час судового розгляду вбачається, що будь -яких зауважень чи заперечень, щодо змісту протоколу, щодо дій працівників поліції не надходило.
У протоколі містяться підписи всіх осіб, зазначених у протоколі, а саме понятих ОСОБА_4 , ОСОБА_33 , судово-медичного експерта ОСОБА_34 , обвинуваченого ОСОБА_8 та інспекторів поліції.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 зі скаргами щодо проведення даної слідчої дії не звертався.
Огляд місця події було проведено 20.09.2018 року о 11-30 год., тобто до внесення відомостей про вчинення кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які було внесено 20.09.2018 року 14-41 год.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана процесуальна дія була проведена відповідно до положень ст. 237 КПК, тобто доказ отриманий у порядку, встановленому цим кодексом, є належним та допустимим доказом.

В апеляційній скарзі захисник вказує на відсутність свідків, які безпосередньо були присутні під час вчинення злочину.
Під час судового розгляду суд встановив, що про вбивство ОСОБА_16 по лінії «102» повідомив батько обвинуваченого ОСОБА_8 20.09.2018 року об 08:03 год.
З показань матері та батька обвинуваченого встановлено обставини вбивства ОСОБА_16 , зокрема місце, час, спосіб.
Суд проаналізувавши кожний доказ у даному кримінальному провадженні, врахував, що показання батьків обвинуваченого ОСОБА_8 узгоджуються зокрема з протоколом огляду місця події від 20.09.2018 року, під час якого ОСОБА_8 пояснював та показував, як, де і у який спосіб вбив ОСОБА_16 .

Сторона захисту стверджує, що відсутні докази, що обвинувачений ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові від 11 лютого 2020 року по справі №643/20474/15-к Верховний Суд норми кримінального процесуального законодавства не передбачають, необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що свідок ОСОБА_18 , допитана у судовому засіданні підтвердила факт перебування обвинуваченого ОСОБА_11 в стані алкогольного спяніння, а тому це твердження захисника суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим та вказує, що обтяжуюча обставина, яка встановлена під час досудового розслідування «чинення злочину обвинуваченим ОСОБА_8 в стані алкогольного спяніння» знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює вказівку захисника про відсутність прямих доказів про вчинення засудженим злочину в усіх експертизах проведених на досудовому розслідуванні.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що експертизи проведені з дотриманням вимог КПК , судом оцінено їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору достатності та взаємозвязку для прийняття рішення.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо порушення права на захист.

Відповідно до ст. 34 «Правил адвокатської етики» у випадку, коли в процесі виконання доручення клієнта адвокат дізнався про існування конфлікту інтересів між інтересами цього та інших клієнтів, а також інших осіб за обставин, зазначених у статтях 20 та 22 Правил, він повинен розірвати договір з клієнтом (чи кількома з клієнтів) та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, якщо не буде отримано відповідної письмової згоди клієнта (клієнтів) або осіб, зацікавлених у збереженні конфіденційної інформації, на подальше представництво його (їх) інтересів цим адвокатом або на розголос конфіденційної інформації.

21.09.2018 року між ОСОБА_11 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 укладено договір № 145/1/18-к про надання професійної правничої допомоги з захисником ОСОБА_10 .

Згідно договору № 44/19-к від 02.04.2019 року про надання професійної правничої допомоги ОСОБА_11 уклав угоду з захисником ОСОБА_10 надавати усні та письмові консультації, а також представляти клієнта з питань захисту прав та інтересів ОСОБА_11 в правоохоронних органах, а також судах усіх інстанцій повязаних з розглядом кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України, яке перебувало на розгляді у Вінницькому міському суді.
Згідно ордеру про надання професійної правничої допомоги № 145/18-к від 21.09.2018 року захисником ОСОБА_24 надавалася правнича допомога ОСОБА_8 на представництво його інтересів у Вінницькому міському суді.
Крім того, згідно договору№ 145/18-к від 21.09.2018 року про надання професійної правничої допомоги ОСОБА_8 уклав угоду з захисником ОСОБА_24 надавати усні та письмові консультації, а також представляти клієнта з питань захисту прав та інтересів ОСОБА_8 в правоохоронних органах, а також судах усіх інстанцій повязаних з притягненням його до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Захисник ОСОБА_10 надавав правову допомогу обвинуваченому ОСОБА_8 з 21.09.2018 року по 02.04.2019 року, захисник ОСОБА_24 з 24.09.2018 року по 26.06.2019 року, оскільки з 26.06.2019 року інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 почав представляти захисник ОСОБА_7 на підставі ордеру № 008534 від 26.06.2019 року.
Згідно із ст. 28 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів. Адвокат зобов`язаний відмовитися від укладення договору, якщо він надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги.
Судом першої та апеляційної інстанції не встановлено конфлікту інтересів у представника потерпілих ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_8 , тому порушення вимог кримінального процесуального закону не допущено.
Будь-яка колізія між представником потерпілих ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_8 не встановлена.

Крім того, ні обвинуваченим ОСОБА_8 , ні жодним з учасників вказаного кримінального провадження заяв або скарг щодо наявності конфлікту інтересів між обвинуваченим та представником потерпілих ОСОБА_11 не заявлялося, а захисники припинили надавати правову допомогу обвинуваченому після відповідно укладення договору про надання правової допомоги представнику потерпілих ОСОБА_11 та після укладання договору з захисником ОСОБА_7 про надання правової допомоги обвинуваченому.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційних скарг , вважає, що судом першої інстанції вірно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Підстав для закриття кримінального провадження за недоведеністю вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєному кримінальному правопорушенні , чи призначенні нового судового розгляду суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті)закону України про кримінальну відповідальність, але засвоїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню ним нових злочинів.
Згідност.65 КК України суд призначає покарання у межах установлених у санкції статті, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_8 внаслідок м`якості є безпідставними, належним чином необгрунтованими.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст. 65 КК України, керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, відповідно до висновку амбулаторної судово-наркологічної експертизи № 230 від 13.12.2018 виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю 1 ступеню залежності, потребує відповідно до висновоку судово-психіатричного експерта № 325 від 08.10.2018 року, ОСОБА_8 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відсутність обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, обставину, яка згідно ст. 67 КК України обтяжує покарання вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.
Перевіривши всі обставини, які мають значення при призначенні покарання, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, додержуючись принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації, в дотримання ст.50, ст.65 КК України визначив покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Щодо посилань прокурора на тяжкість, ступінь суспільної небезпеки злочину та його наслідки, то врахування як підстави для посилення кримінальної відповідальності лише тих загальних обставин вчинення злочину, поза зв`язком із іншими конкретними обставинами справи й даними про особу винного, то вони не ґрунтуються на принципі індивідуалізації, що передбачає диференційований підхід як обов`язкову умову справедливості кримінальної відповідальності.
Переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та свідчили б про необгрунтованість призначеного ОСОБА_8 покарання прокурор у апеляційній скарзі не навів.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Підстави, передбаченіст.409КПК України для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційних скарг.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2021 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін
Судове рішення може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.
На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4