Справа № 274/2432/21 Провадження № 1-кс/0274/608/21
14.04.2021 м.Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 (далі Суд),
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 ,
в с т а н о в и в:
Слідчий звернулася з клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною користування та розпорядження на вантажний автомобіль марки «DAF 95XF», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору із вставками білого та блакитного кольору та причіп, д.н.з. НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться деревина породи «Тополя» в кількості двадцять вісім колод, довжина кожної колоди два метри, діаметер колоди №1: 57x54; 2) 28x29; 3) 44x46; 4) 28x27; 5) 47x47; 6) 46x41; 7) 33x32; 8) 35x30; 9) 9x19; 10) 42x34; 11) 50x52; 12) 50x40; 13) 44x42; 14) 24x26; 15) 67x51; 16) 44x42; 17) 39x40; 18) 77x73; 19) 37x34; 20) 43x36; 21) 51x53; 22) 55x40; 23) 54x38; 24) 30x29; 25) 38x38; 26) 29x27; 27) 57x55; 28) 30x33 сантиментів. Власником вантажного автомобіля та причепа є ОСОБА_6 , прож. АДРЕСА_1 .
У клопотанні вказано, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.04.2021 під час проведення моніторингу інформації, яка викладена в мережі Інтернет, було виявлено незаконну порубку дерев, що поблизу с.Рея Бердичівського району Житомирської області.
В ході огляду місця події, який, проводився 12.04.2021 за адресою: на автодорозі зі сполученням «Виступовичі-Житомир-Могилав-Подільський», на відстані 400 метрів від села Рея Бердичівського району Житомирської області виявлено та вилучено до Бердичівського районного відділу поліції вантажний автомобіль марки «DAF 95XF», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору із вставками білого та блакитного кольору та причіп, д.н.з. НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться деревина породи «Тополя», в кількості двадцять вісім колод, довжина кожної колоди два метри, діаметер колоди №1: 57x54; 2) 28x29; 3) 44x46; 4) 28x27;-5) 47x47; 6) 46x41; 7) 33x32; 8) 35x30; 9) 9x19; 10) 42x34; 111 50x52; 12) 50x40; 13) 44x42; 14) 24x26; 15) 67x51; 16) 44x42; 17) 39x40; 18, 77x73; 19) 37x34; 20] 43x36; 21) 51x53; 22) 55x40; 23) 54x38; 24) 30x29; 25) 38x38; 26) 29x27; 27) 57x55; 28) 30x33 см.
У зв`язку з вищевикладеним, 13.04.2021 вантажний автомобіль марки «DAF 95XF». д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору із вставками білого та блакитного кольору та причіп, д.н.з. НОМЕР_4 всередині якого знаходиться деревина породи «Тополя», в кількості двадцять вісім колод, довжина кожної колоди два метри, різним діаметром, а саме: №1: 57x54; 2) 28x29; 3) 44x46; 4) 28x27; 5) 47x47; 6) 46x41; 7) 33x32; 8) 35x30; 9) 9x19; 10) 42x34; 11) 50x52; 12) 50x40; 13) 44x42; 14) 24x26; 15) 67x51 16) 44x42; 17) 39x40; 18) 77x73; 19) 37x34; 20) 43x36; 21) 51x53; 22) 55x40; 23) 54x38; 24) 30x29; 21) 38x38; 26) 29x27; 27) 57x55; 28) 30x33 см було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Так, слідчий переконана, що вилучені вищевказані речі можуь бути використані як речові докази; останні були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
На підставі викладеного, а також посилаючись на те, що відсутність заборони на користування та розпорядження вилученим майном не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і, як наслідок, доказової бази, слідчий просить накласти арешт на вказане вище майно.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити з підстав, наведених у останньому.
Представник власника майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечила, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.04.2021 під час проведення моніторингу інформації, яка викладена в мережі Інтернет, було виявлено незаконну порубку дерев, що поблизу с.Рея Бердичівського району Житомирської області.
В ході огляду місця події, який проводився 12.04.2021 за адресою: на автодорозі зі сполученням «Виступовичі-Житомир-Могилав-Подільський», на відстані 400 метрів від села Рея Бердичівського району Житомирської області виявлено та вилучено до Бердичівського районного відділу поліції вантажний автомобіль марки «DAF 95XF», д.н.з. НОМЕР_3 , синього кольору із вставками білого та блакитного кольору та причіп, д.н.з. НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться деревина породи «Тополя», в кількості двадцять вісім колод, довжина кожної колоди два метри, діаметер колоди №1: 57x54; 2) 28x29; 3) 44x46; 4) 28x27;-5) 47x47; 6) 46x41; 7) 33x32; 8) 35x30; 9) 9x19; 10) 42x34; 111 50x52; 12) 50x40; 13) 44x42; 14) 24x26; 15) 67x51; 16) 44x42; 17) 39x40; 18, 77x73; 19) 37x34; 20] 43x36; 21) 51x53; 22) 55x40; 23) 54x38; 24) 30x29; 25) 38x38; 26) 29x27; 27) 57x55; 28) 30x33 см.
Дослідивши клопотання та подані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Між тим, жодних доказів того, що вилучене майно, яке належить ОСОБА_6 , є предметом та доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах провадження не міститься. Не наведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.
Слідчим у клопотанні не було доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_6 , вилученого в ході огляду місця події 12.04.2021, конкретно не вказано підставу для накладення арешту, а лише формально викладено зміст ч.2 ст.167 КПК України.
Однак з наданого витягу, не зрозуміло, яке відношення ОСОБА_6 має до вказаного кримінального провадження. В матеріалах провадження відсутні належні дані на підтвердження факту порушення кримінального провадження саме по факту незаконного перевезення ОСОБА_6 незаконно зрубаних дерев.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Разом з тим, у клопотанні жодним чином не обґрунтована потреба досудового розслідування, яка виправдовує ступінь втручання у права і свободи власника майна, який не є підозрюваними та не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Дослідивши клопотання, копії долучених до нього матеріалів з кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наведені слідчим підстави для накладення арешту на вилучене майно не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими, а необхідність накладення арешту на вилучені речі у вказаному кримінальному провадженні не доведена; слідчим не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в майнові права власника майна та позбавлення його права на володіння, користування та розпорядження своїм майном; не доведено, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з відповідним клопотання, а тому подане клопотання задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Зобов`язати слідчого ОСОБА_3 та процесуального прокурора ОСОБА_5 , вилучене під час огляду 12.04.2021 майно - вантажний автомобіль марки «DAF 95XF», д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору із вставками білого та блакитного кольору та причіп, д.н.з. НОМЕР_2 , всередині якого знаходиться деревина породи «Тополя» в кількості двадцять вісім колод, довжина кожної колоди два метри, діаметер колоди №1: 57x54; 2) 28x29; 3) 44x46; 4) 28x27; 5) 47x47; 6) 46x41; 7) 33x32; 8) 35x30; 9) 9x19; 10) 42x34; 11) 50x52; 12) 50x40; 13) 44x42; 14) 24x26; 15) 67x51; 16) 44x42; 17) 39x40; 18) 77x73; 19) 37x34; 20) 43x36; 21) 51x53; 22) 55x40; 23) 54x38; 24) 30x29; 25) 38x38; 26) 29x27; 27) 57x55; 28) 30x33 сантиментів, повернути власнику ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складено 15.04.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1