Справа №752/1683/20 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1719/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
04 березня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року, яким
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
03.12.2012 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186; ч.1 ст. 187 КК України, з застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
09.12.2013 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186; ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;
03.07.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням ст. ст. 71,72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;
визнано винуватим та призначено покарання: за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки; за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років із конфіскацією майна, яке є його власністю; за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років із конфіскацією майна, яке є його власністю.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією майна, яке є його власністю.
Керуючись вимогами ч.4 ст. 70 КК України, ураховуючи що ОСОБА_7 вчинив злочини до постановлення попереднього вироку Святошинського районного суду м. Києва від 03.07.2020 року, яким його визнано винним за ч.2 ст. 187 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 1 місяць, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, - за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточне покарання ОСОБА_7 визначити у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 21.12.2020 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 02.08.2019 року (дати взяття під варту, відповідно до ухвали слідчого судді) по 20.12.2020 року, включно, з розрахунку день за день.
Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду першої інстанції, 24.06.2019, приблизно о 05:00 год., ОСОБА_7 перебував неподалік житлового будинку АДРЕСА_2 , де побачив потерпілу ОСОБА_10 у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок вагою 15,6 г. вартістю 20 000 гривень. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 діючи повторно, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_10 та схопив своєю рукою її золотий ланцюжок, після чого різким ривком застосувавши фізичну силу порвав вказаний ланцюжок. В подальшому ОСОБА_7 маючи при собі викрадений золотий ланцюжок, залишив місце скоєння злочину тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, ОСОБА_7 завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду у розмірі 20 000 гривень.
Тобто, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Крім того, 30.06.2019 року приблизно о 22:30 год., ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_3 , де побачив ОСОБА_11 після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 пройшов слідом за ОСОБА_11 до під`їзду № 1 вищевказаного будинку, де сів разом з нею до ліфтової кабіни. Перебуваючи в ліфтовій кабіні, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 , застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, вчинив розбійний напад на потерпілу, з метою заволодіти її майном, при цьому наніс декілька ударів кулаком своєї руки по голові ОСОБА_11 , заподіявши її тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання втратила свідомість та впала на підлогу. В подальшому ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпіла знаходилась без свідомості, зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 1.9г., вартістю 2072 гривні та пару золотих сережок вагою 2г. кожна, загальною вартістю 4000 гривень, після чого залишив місце скоєння злочину.
Тобто, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій).
Крім того, 22.07.2019 року, приблизно о 20:50 год. ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_4 , де побачив ОСОБА_12 після чого в останнього виник злочинний умисел спрямований на повторне вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 пройшов слідом за ОСОБА_12 до під`їзду вказаного будинку. Перебуваючи на сходах між першим та другим поверхом, ОСОБА_7 , який раніше вчиняв розбій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів підбіг до ОСОБА_12 та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, вчинив розбійний напад на потерпілу, з метою заволодіти її майном, при цьому наніс декілька ударів кулаком своєї руки по голові потерпілої, заподіявши середньої тяжкості тілесні ушкодження, від чого остання втратила свідомість та впала на сходи, подолавши, таким чином, можливий опір. В подальшому ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_12 знаходилась без свідомості, зірвав з її шиї золотий ланцюжок вартістю 10 000 гривень та з місця вчинення злочину втік.
Крім того, 24.07.2019 року, приблизно о 20:30 год. ОСОБА_7 перебував неподалік будинку АДРЕСА_5 , де побачив ОСОБА_13 після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном,поєднаний із застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 пройшов слідом за ОСОБА_13 до під`їзду № 2 вищевказаного будинку. Перебуваючи в приміщенні будинку, ОСОБА_7 , який раніше вчиняв розбій, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, підбіг до потерпілої ОСОБА_13 та, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, вчинив розбійний напад на потерпілу, з метою заволодіти її майном, при цьому кулаком своєї руки наніс удар по голові ОСОБА_13 , заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, від чого остання втратила свідомість та впала на підлогу, подолавши, таким чином, можливий опір. В подальшому ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_13 знаходилась без свідомості та не могла чинити опору, зірвав з неї золотий ланцюжок вагою 5 г. вартістю 3000 гривень на якому знаходився золотий хрестик вагою 2,5 г. вартістю 2000 гривень, зняв з середнього пальця лівої руки золоту каблучку у вигляді «стрекози» вагою 5 г. вартістю 7000 гривень, а також викрав у потерпілої ОСОБА_13 сумку сріблястого кольору, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 13 000 гривень та мобільний телефон марки «Huawei», модель «Nova Lite», темно-синього кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4000 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік.
Крім того, 27.07.2019 року, ОСОБА_7 приблизно о 12:10 год. перебував неподалік будинку АДРЕСА_5 , де побачив ОСОБА_14 після чого в останнього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_7 пройшов слідом за ОСОБА_14 до під`їзду № 10, вищевказаного будинку. Після чого перебуваючи на сходах ОСОБА_7 , який раніше вчиняв розбій, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, з корисливих мотивів, підбіг до потерпілої, та застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, вчинив розбійний напад на потерпілу, з метою заволодіти її майном, при цьому кулаком своєї руки наніс удар по голові ОСОБА_14 , заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, від чого остання втратила свідомість та впала на підлогу, подолавши, таким чином, можливий опір. В подальшому, ОСОБА_7 скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_14 знаходилась без свідомості, зірвав із її шиї золотий ланцюжок вартістю 2000 гривень на якому знаходилась золота підвіска у вигляду знаку зодіаку «Тилець», вартістю 1000 гривень, із вух потерпілої зірвав пару золотих сережок вартістю 2000 гривень, після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік.
Тобто, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 187 КК України, - напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити йому остаточне покарання у виді 10 років позбавлення волі шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, а не шляхом часткового складання покарання.
Крім того, просить строк зарахувати у строк покарання дату його фактичного затримання 31 липня 2019 року, а не з дня обрання йому міри запобіжного заходу.
Зазначає, що не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині часткового складання вироків, а також неврахування судом у строк покарання дату його затримання 31.07.2019 року.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку вимог та доводів поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Згідно зі ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 районний суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини та наслідки протиправних діянь, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання судом визнано щире каяття ОСОБА_7 , визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 не встановлено.
Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, адже саме покарання у виді позбавляння волі є необхідним та достатнім для нього, та призначив ОСОБА_7 покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.
Крім того, судом враховано, що обвинувачений вчинив злочини до постановлення попереднього вироку від 03.07.2020 року Святошинського районного суду м. Києва яким його визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 187 КК України, з застосуванням ст. ст. 71,72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 1 (один) місяць з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та зроблено вмотивований висновок про те, що остаточне покарання ОСОБА_7 слід визначити за правилами ст. 70 ч.4 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність призначення покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, колегія суддів вважає необгрунтованими.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про необхідність зарахування йому у строк покарання дату його фактичного затримання, були ретельно перевірені колегією суддів, проте свого підтвердження не знайшли.
Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.
Обставин та фактів, які могли б вплинути на законність прийнятого судом рішення, та не були досліджені чи належним чином оцінені, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: