Ухвала

Іменем України
21 травня 2021 року
м. Київ
Справа № 647/2024/19
Провадження № 51-2508 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Великоолександріського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року щодо останньої,
встановив:
За вироком Великоолександріського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2020 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судами та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що вона, 27 квітня 2019 року близько 17 год, знаходячись за місцем свого проживання в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, в ході конфлікту, що виник під час спільного вживання спиртних напоїв зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , з метою заподіяння йому тілесних ушкоджень, нанесла останньому в область лівого стегна один удар ножем господарсько-побутового призначення, завдавши потерпілому тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, від якого ОСОБА_6 цього ж дня помер в кареті швидкої допомоги.
У касаційній скарзі захисник, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вважає, що засуджена діяла в межах необхідної оборони, а тому її дії кваліфіковано неправильно. Крім того, вказує, що виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять посилання на конкретні докази, а саме висновок експерта № 55 від 29 травня 2019 року, що на думку захисника суперечить положенням ст. 291 КПК України. Зазначає, що апеляційний суд на зазначені порушення уваги не звернув та залишаючи його апеляційну скаргу без задоволення, своїх висновків належним чином не мотивував та постановив рішення, яке не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.
Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.
Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 за скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої, вказаних вимог закону апеляційний суд дотримався. При цьому, фактичні обставини кримінального провадження були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника в частині відсутності у ОСОБА_5 підстав вважати, що вона діяла у стані необхідної оборони, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції правильно встановити обставини вчиненого та кваліфікувати її дії за ч. 2 ст. 121 КК України.
Колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій та вважає, що за встановлених судом першої інстанції обставин дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, кваліфіковано правильно.
Доводи захисника на порушення судом вимог ст. 291 КПК України, оскільки виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення містять посилання на висновок експерта № 55 від 29 травня 2019 року, були предметом ретельної перевірки судом апеляційної інстанцій, який надав обґрунтовані відповіді на вказані доводи, вказавши у своїй ухвалі конкретні підстави з яких визнав їх необґрунтованими.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника детально перевірив викладені в апеляційній скарзі доводи, які за своїм змістом є аналогічні доводам касаційної скарги та визнавши їх необґрунтованими, навів в рішенні належні та достатні мотиви їх спростування. Постановлена за результатами розгляду апеляційної скарги сторони захисту ухвала апеляційного суду є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Призначене судом першої інстанції покарання засудженій ОСОБА_5 , із врахуванням всіх даних про її особу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, яке залишено апеляційним судом без зміни, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Отже, обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження та з касаційної скарги і доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику ОСОБА_4 за його касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Великоолександріського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2020 року та ухвалу Херсонського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року щодо останньої.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3