Справа № 569/4845/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

В особі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні у залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №0000851 від 30 жовтня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, українця, громадянина України, не одруженого, не судимого, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом осіб рядового складу, старший навідник мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України , суд

встановив:
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 106 Конституції України, статтей 2, 19, 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 06 липня 2016 року Командир військової частини польова пошта НОМЕР_2 уклав із громадянином ОСОБА_4 контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 3 роки.

Тоді ж, ОСОБА_4 прийнято на військову службу за контрактом та наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 06.07.2016 №143, ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення, призначений на посаду радіотелефоніста мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_2 у військовому званні «солдат».

У подальшому, солдат ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 ) призначений на посаду старшого навідника мінометної батареї 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , де останній повинен був проходити військову службу до даного часу.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, дотримуватись правил забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, внутрішнього порядку, у службовий час постійно знаходитись у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року в Україні оголошена часткова мобілізація, яка діє до даного часу.

Проте, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи у порушення вимог вище згаданого законодавства, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, став на злочинний шлях.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №141 від 03.07.2019 солдат ОСОБА_4 , який перебував у відрядженні в Луганській області та приймав безпосередню участь в операції об`єднаних сил НОМЕР_3 липня 2019 року направлено до місця служби - військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) для проходження обстеження та лікування.

05 липня 2019 року у солдата ОСОБА_4 раптово винник злочинний умисел, а саме вчинити нез`явлення до місця служби визначеного командуванням військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 05 липня 2019 року близько 08 год. 00 хв. вчинив не з`явлення вчасно на службу до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) без поважних причин з метою тимчасово ухилитись від військової служби та відправився до свого фактичного місця проживання АДРЕСА_1 .

20 лютого 2020 року близько 10 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України та приступив до виконання обов`язків з військової служби, а вільний від військової служби час, у період із близько 08 год. 00 хв. 05 липня 2019 року до 10 год. 00 хв. 20 лютого 2020 року проводив на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби за місцем свого постійного проживання: АДРЕСА_1 .

Так, дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і повідомив, що дійсно скоїв кримінальне правопорушення при вищезазначених обставинах. В скоєному щиро розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ні ким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого.

Судом з"ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , як і орган досудового слідства за ч. 4 ст. 4087 КК України, як як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває .

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, з урахуванням особи винного, та з метою запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти органи пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаці.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_4 не обирати .
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Прокурору та обвинуваченому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1