Справа № 289/1354/20
Номер провадження 1-кп/289/19/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000321 та № 0000413 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чудин Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштованого, інвалідності не має, депутатом не являється, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та тимчасово проживаючого в м. Житомир, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2020 близько 3-ї години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його протиправні дії ніким не помічені, керуючись корисливим мотивом, підійшов до автомобіля марки «Opel Аstra H» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв припаркований поруч із господарством АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , та через відкрите вітрове скло водійських дверей, відчинив двері у салон автомобіля, де знайшов ключі від замка запалення та запустив двигун і поїхав від місця стоянки автомобіля, розпорядившись останнім в подальшому на власний розсуд, заподіявши своїми незаконними діями потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 163358,00 грн.
Продовжуючи свої протиправні дії, 15.08.2020 близько 4-ї години ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в салоні автомобіля марки «Opel Аstra H» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , побачив гаманець, в якому лежали грошові кошти в сумі 600,00 грн., які ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з гаманця таємно викрав та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 600,00 грн.
Крім того, 16.11.2020 близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_4 приїхав до свого батька ОСОБА_6 в с. Велика Рача та, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, діючи повторно, в приміщенні гаража, що розташований по АДРЕСА_1 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що в той час вдома батька не було і злочинні дії ОСОБА_4 ніким не були помічені, дістав зі схованки гроші та таємно викрав частину грошових коштів на суму 3000,00 доларів США (офіційний курс долара США відповідно до гривні становив 28,11 грн.) на загальну суму 84330,00 грн., з якими в подальшому поїхав в м. Житомир та розпорядився ними на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину у скоєних правопорушеннях визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснивши при цьому, що викрадені з гаманця гроші в сумі 600,00 грн. витратив на пальне для заправки автомобіля, в подальшому завдану матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 відшкодував. Також викрадені у батька гроші повернув, дуже шкодує про скоєне, просить суд його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні їх заяви про розгляд справи без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

При цьому суд враховує вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеними фактами:

- за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом,

- за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка),

- за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої потерпілим шкоди.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставиною є вчинення кримінальних правопорушень по скоєним епізодам 15.08.2020 в стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше в силу ст. 89 КК України не судимий; не одружений, на утриманні нікого не має; за місцем реєстрації на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання надана позитивна характеристика; працездатний, але офіційно не працевлаштований.
Судом досліджувався висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого за характером ОСОБА_4 добрий, спокійний, урівноважений, трудолюбивий, не підтримує кримінальних зв`язків та не має серед знайомих осіб з антисоціальною поведінкою, з рідними підтримує дружні родинні стосунки, обвинувачений не вважає правопорушення нормою свого життя, переживає за вчинене правопорушення, щиро кається та усвідомлює серйозність наслідків своїх протиправних дій, має плани на майбутнє, а саме створити сім`ю. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення визначено високий, а ризик небезпеки для суспільства середній. При цьому, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , його спосіб життя, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинені ОСОБА_4 кримінальні правопорушення відносяться до: кримінального проступку (ч. 1 ст. 185 КК України) та нетяжкого злочину (ч. 2 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України), те, що обвинувачений вину визнав та розкаявся, своїми щирими показаннями активно сприяв проведенню кримінального провадження, враховує молодий вік обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, завдана потерпілим шкода відшкодована, претензій до обвинуваченого потерпілі не мають та не наполягають на суворій мірі покарання, зважаючи на позицію прокурора висловлену в дебатах щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд приходить до висновку, що покарання ОСОБА_4 має бути призначено у межах санкцій ч. 1 ст. 289 та ч. 1, 2 ст. 185 КК України, при встановленні остаточного покарання необхідно застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим та для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень доцільно обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

При цьому суд враховує також позицію Європейського суду з прав людини, зазначену в Рішенні по справі «Бемер проти Німеччини» (37568/97, 03.10.2002 року), що виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Достатніх підстав для призначення більш суворих видів і розмірів покарання не убачається.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Цивільний позов у справі заявлено не було, арешт на майно не накладався, процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно статті 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався і підстави для його застосування до набрання вироку законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369-378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України та ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

-за ч. 1 ст. 289 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки під час іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.
Речові докази:

-автомобіль марки «Opel Аstra H» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити власнику за належністю;

-гроші в сумі 2300,00 доларів США та 15600,00 грн., які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити власнику за належністю;

-CD-диск з відеозаписом вчиненого злочину залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1