17.06.2021 Справа № 490/3366/20
н/п 1-кп/490/47/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
_________________________________________________________________________________ В И Р О К
17 червня 2021 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілих ОСОБА_9 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Баку, Азейбарджан, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, з вищою освітою, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
02.07.2019 року близько 07год 50хв., у світлий час доби, в м. Миколаєві, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухій, асфальтованій проїжджій частині вул. 68-и Десантників в м. Миколаєві, яка має по дві смуги руху у обидва напрямки, з боку вул. 1-ої Слобідської у напрямку вул. 3-ої Слобідської в крайній лівій смузі відносно напрямку свого руху, зі швидкістю близько 50 км/год до перехрестя вул. 68-и Десантників з вул. 2-ю Слобідською.
Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_4 , порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 12.3 та 18.1 ПДР України, а саме: проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не звернув уваги на те, що в цей час проїзну частину вул. 68-ми Десантників зправа на ліво по ходу його руху на нерегульованому пішохідному переході, позначеному дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра, чорно - білого кольору» розділу 34 ПДР України та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід» розділу 33 ПДР України, розташованому перед перехрестям вул. 68-ми Десантників з вул. 2-ою Слобідською, переходила пішохід ОСОБА_10 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості свого транспортного засобу, аж до повної його зупинки, хоча об`єктивно міг і зобов`язаний був це зробити, не надав дорогу пішоходу, в результаті чого допустив наїзд на вказаного пішохода, яка від отриманих тілесних ушкоджень померла в приміщенні ЛШМД м. Миколаєва.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у висунутому обвинуваченні не визнав, та суду пояснив, що він страждає на хронічні захворювання, зокрема гіпертонію у зв`язку з чим потребує регулярного прийому ліків та нагляду лікарів. При цьому зазначені ліки не впливають на увагу та зосередженість під час керування транспортним засобом. 02.07.2019 року близько 6 год. ранку він прокинувся, поснідав, випив ліки та поїхав на ринок біля старого залізничного вокзалу за продуктами. Їхав через Чорноморський національний університет ім. Петра Могили, по вул. 68 Десантників до вул. Садова. На ринок приїхав о 06год 50хв. та перебував там близько 40 хв. Перед виїздом додому знову випив ліки. Коли повертаючись додому їхав по вул. 68 Десантників за 1-2хв до моменту настання ДТП почав себе гірше почувати. За 150 м до перехрестя вул. 68-ми Десантників з вул. 2-ою Слобідською він відчув гострий біль у грудях, різко погіршилося самопочуття, піднявся артеріальний тиск, з`явилося помутніння в очах, однак він продовжив рух додому, оскільки не хотів зупинятись, при цьому їхав не швидко, в районі 50км/год, на перехресті нікого не помітив, потерпілу не бачив. На перехресті вул. 68-ми Десантників з вул. 2-ою Слобідською він відчув удар, та після цього почав застосовувати гальма. Він не одразу вийшов з авто, бо відчував себе погано. Коли вже вийшов з авто помітив потерпілу, яка лежала на його лобовому склі авто,1 далі було все як в тумані. Він не зміг зателефонувати та викликати швидку, так як у нього був стрес та тремтіли руки. Прийшли люди, які викликали швидку допомогу. Потім він відчув, що в нього впав рівень цукру в крові, та коли приїхала поліція він себе дуже погано почував. Коли приїхала швидка допомога він відмовився від медичної допомоги, оскільки випив таблетки та з`їв цукерку та йому стало легше. Через одну годину після ДТП він поїхав до свого сімейного лікаря, а той направив його до інших лікарів, після того він за порадою адвоката поїхав до експерта. Він хотів запропонувати допомогу потерпілим, однак вони не хотіли з ним спілкуватись. Обвинувачений пояснив, що визнає обставину, що приймав участь в ДТП, що призвела до загибелі людини, однак правил дорожнього руху він не порушував.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину, на думку суду, його винуватість повністю підтверджується наступними доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового слідства, а саме:
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який в суді пояснив, що 02.07.2019 року близько 08 год. ранку він разом зі своїм товаришем ОСОБА_12 сиділи курили біля будинку по вул. 68 Десантників в м. Миколаєві. Погода була суха. Близько 08год він почув звук удару та інстинктивно повернув голову та побачив як потерпіла підлетіла в гору над автомобілем близько 15см та впала на її капот, а головою на лобове скло. Він злякався та підбіг до них. Швидку він не викликав. Водій ОСОБА_4 підійшов до потерпілої десь через дві хвилини, до цього часу він був в машині. Крім того, свідок підтвердив, що у жовтні 2019 року він приймав участь у слідчому експерименті, підпис в протоколі та його зміст відповідає дійсності;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в суді пояснив, що він є співробітником поліції та прибув на виклик 02.07.2019 року близько 08 год. ранку разом зі своїм напарником ОСОБА_14 . На місці пригоди була потерпіла ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_4 . Лікарі швидкої медичної допомоги надавали допомогу потерпілій, вона вже була в кареті. Обвинувачений був біля машини. Автомобіль стояв на перехресті вул. 2 Слобідська та 68-Десантників. Обвинувачений спершу відмовлявся від надання йому допомоги, однак згодом через годину попросив допомоги у швидкої. Обвинувачений на місці пригоди пояснив співробітникам полціції, що він їхав у напрямку Ракетного урочища м.Миколаєва, але його засліпило сонце та він не помітив пішохода, внаслідок чого допустив з ним зіткнення.
Аналізуючи показання свідків, які були допитані під час судового слідства, суд розцінює їх як правдиві, оскільки вони повністю узгоджуються між собою, були незмінними протягом досудового та судового слідства, останні були попереджені про кримінальну відповідальність.
Крім того, такі свідчення узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, а саме протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, проведення слідчого експерименту за їх участю, висновками експертиз. Суд звертає увагу, що обвинувачений не заперечує факт зіткнення «Volkswagen Caddy» під його керуванням із пішоходом ОСОБА_10 , що в цей момент знаходилася на нерегульованому пішохідному переході, розташованому перед перехрестям вул. 68-ми Десантників з вул. 2-ою Слобідською.
Крім цього вина обвинуваченого підтверджується наступними письмовими доказами:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.07.2019 року згідно якого 02.07.2019 року біля 07:50год в м. Миколаєві на вул. 68-ми Десантників, в районі перехрестя вул. 2-ою Слобідською, водій легкового автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 (а.с.55)
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події з схемою та фототаблицею від 02.07.2019 року згідно якого було оглянуто перехрестя вул.. 68 Десантників з вул. 2-ою Слобідською в м. Миколаєві за участю понятих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у присутності ОСОБА_4 в світлий час доби, о 09год. 01хв., на проїзній частині на нерегульованому пішохідному переході, на сухому чистому асфальтовому покритті. Встановлені зовнішні пошкодження автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 : розбите лобове скло з права, деформування капоту з права, розбите праве бокове дзеркало, деформоване передній знак Volkswagen на решітці радіатора. З місця пригоди вилучено, автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , який доставлений до Миколаївського ВП ГУНП в Миколаївській області. (а.с.60-74) Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу в цілому відповідає як свідченням свідків, допитаних під час судового слідства, так і поясненням, наданим самим обвинуваченим. Крім того, зазначений доказ підтверджує обставину контактування автомобіля обвинуваченого із ОСОБА_10
- висновком експерта №1666 від 31.07.2019 року згідно якого смерть ОСОБА_10 настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла у вигляді численних переломів кісток скелету, яка ускладнилася травматичним шоком, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів. При судово-медичному дослідженні ОСОБА_10 виявлено тілесні пошкодження у вигляді: рани в потиличній ділянці голови справа; саден, синців в ділянці тулуба, верхніх та нижніх кінцівок; крововиливу у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в потиличній ділянці справа; локальних переломів 2-7-го ребер по передньо-паховій лінії зліва; конструкційних переломів 1-5-го ребер по навколо хребтовій лінії зліва; повного косо поперекового перелому лівої ключиці в середній третині; переломів кісток тазу; крововиливів у м`які тканини в проекції вище в синця, по зовнішній поверхні в верхній ретині лівого стегна та в проекції вертела і голівки лівої стегнової кістки. Всі вищевказані тілесні пошкодження утворилися від дії тупих твердих предметів та є прижиттєвими на що вказують наявність крововиливів у м`які тканини в місцях їх утворення, а могли утворитись при дорожньо-транспортній пригоді в результаті зіткнення транспортного засобу з пішоходом. Беручи до уваги локалізацію та характер тілесних пошкоджень механізм їх утворення у ОСОБА_10 можливо уявити наступним чином. Первинний удар прийшовся в ділянку зовнішньої поверхні лівої нижньої кінцівки та тулуба зліва коли потерпіла знаходилась у вертикальному положенні та була обернена до рухаючогося транспортного засобу лівою половиною тіла в результаті чого утворилися пошкодження в ділянці зовнішньої поверхні лівої нижньої кінцівки та тулуба зліва. 13 подальшому вірогідно всього виникло закидання потерпілої з наступним ударом о капот та вітрове скло, або його стійку з утворенням тілесних пошкоджень в ділянці обличчя зліва, верхньої лівої кінцівки та пошкоджень в ділянці грудної клітки зліва. Потім виникло відкидання тіла вперед з ударом о тверду поверхню дорожнього покриття з утворенням тілесних пошкоджень в ділянці голови справа, верхньої та нижньої правої кінцівки і по внутрішній поверхні лівої нижньої кінцівки. За ступенем тяжкості вищевказані тілесні пошкодження у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень та перебувають у прямому причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 . Будь-яких тілесних пошкоджень які б вказували на те, що потерпіла в момент наїзду на неї транспортного засобу йшла, бігла, стояла, сиділа або лежала при судово-медичному досліджені не виявлено. Безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 знаходилась в небезпечному для життя стані і малоймовірно, що мала у силу отриманих тілесних ушкоджень вжити заходів до самозбереження. Дата та час смерті, вказані в історії хвороби: 02.07.19 о 10.00. не суперечать судово-медичним даним. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 етиловий спирт не виявлений. При судово-імунологічному дослідженні встановлено: кров від група ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В ізосерологічної системи АБО. (а.с.84-91)
- висновком експерта №269 від 23.09.2019 року з фототаблицями, згідно якого автомобіль «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 контактував з тілом пішохода правою передньою частиною капота над правою фарою головного світла з подальшим закодуванням тіла на вітрове скло. (а.с.102-105)
- висновком експерта №635 від 13.02.2020 року з фототаблицями, згідно якого на момент первинного контактування взаємне розташування пішохода ОСОБА_10 , та автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 було наступне: ОСОБА_10 знаходилась у вертикальному положенні, лівої половиною тіла в бік правої частини передньої поверхні автомобіля.(а.с.109-113)
- висновком експерта №20-51 від 06.02.2020 року, згідно якого водію автомобіля «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в своїх діях необхідно було керуватися вимогами, викладеними в l8.1, 12.3 ПДР: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». За умов, викладених в постанові про призначення експертизи і матеріалах провадження, дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy», р.н. НОМЕР_1 , не відповідали вимогам п.п. 18.1,12.3 ПДР і технічної точки зору з находиться в причинному зв`язку з настанням ДТП. За умов, викладених в постанові про призначення експертизи і матеріалах провадження, з технічної точки зору визиває сумнів можливість водія, який втратив свідомість, в застосуванні екстреного гальмування.(а.с.120-124)
- протоколом слідчого експерименту від 12.12.2019 р. за участю свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 02.07.2019 р. знаходився на перехресті 68 Десантників та вул. 2-ої Слобідської в м. Миколаєві та приблизно 07 год. 50 хв. він почув звук удару та повернувшись побачив підлетівшу від контактування із автомобілем «Volkswagen Caddy» білого кольору жінку, потім потерпіла впала на капот та відлетіла в сторону іншого пішоходного переходу, а автомобіль зупинився. Крім того, свідок на місці слідчого експерименту показав напрямок та темп руху пішохода, а також дії водія автомобіля «Volkswagen Caddy». Зазначені відомості свідок ОСОБА_11 повністю підтвердив в судовому засіданні. Відомостей щодо спростування або дискредитації зазначених показів свідка стороною захисту надано не було.
Суд визнає недопустимим висновок судово-медичної експертизи від 17.07.2019 року, та не використвує в якосиі джерела доказів відомості, що містяться у ньому, оскільки його отримано з порушенням процедури, передбаченої КПК України. Так відповідно до змісту ст.ст.242-244 КПК України, в редакції, що діяла на момент проведення експертизи не передбачалася можливість сторони захисту залучати експертів самостійно, а до слідчого судді обвинувачений та його захисник із відповідним клопотанням не зверталися.
Крім того, суд критично оцінює доводи обвинуваченого, що дорожньо-транспортна пригода сталася в наслідок різкого погіршення самопочуття, приступу гипертонії та запаморочення голови, внаслідок чого він не побачив пішохода, оскільки такий фізичний стан ОСОБА_4 спростовується показами свідка ОСОБА_13 який перший прибув на місце пригоди, вказав, що водій одразу після ДТП не скаржився на самопочуття та не просив медичної допомоги, а причиною події вказав засліплення його сонцем. Свідок ОСОБА_11 який перебував не подалік дорожньо-транспортної пригоди, та повідомив, що обвинувачений лише через 2 хв., вийшов з машини та подивився на збиту ним жінку, та міг самостійно рухатись без сторонньої допомоги. Під час допиту в суді обвинувачений не зміг пояснити, чому внаслідок погіршення стану здоров`я, він не здійснив дії щодо зупинки транспортного засобу, а продовжив рух додому із звичною швидкістю. Суд при цьому також враховує зміст п.3 висновку №20-51 від 06.02.2020 р. судової автотехнічної експертизи, яким спростовуються покази ОСОБА_4 в частині того, що він втратив свідомість перед ДТП і здійснив наїзд на пішохода по незалежним від нього причинам.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив необережний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який призвів до загибелі людини, його особу, а саме те, що він офіційно неодружений, дітей не має, не має офіційного місця роботи, із вищою освітою, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, має постійне місце проживання. Відповідно до змісту досудової доповіді філії Центрального РВ ДУ "Центр пробації в Миколаївській області" від 09.07.2020 р. ОСОБА_4 має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, при цьому можливе його виправлення без позбавлення волі.
Відповідно до довідки №832 від 21.02.2020 року Миколаївського обласного центру психічного здоров`я ОСОБА_4 на обліку лікаря психіатра не знаходиться. Відповідно до довідки №620 від 20.02.2020 року Миколаївського обласного центру психічного здоров`я ОСОБА_4 на обліку лікаря нарколога не знаходиться. Відповідно до медичної документації, ОСОБА_4 страждає на хронічні захворювання, а саме гіпертонію та цукровий діабет.
Обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання судом не встановлені.
При цьому суд враховує, що щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к) Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі №№ 166/1065/18.)
З урахуванням викладеного, а також позиції потерпілих, які втратили близького родича, факту відсутності жодних дій з боку обвинуваченого щодо відшкодування завданої шкоди, відсутності з його боку засудження своєї протиправної поведінки, нерозуміння наслідків заподіяного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин ОСОБА_4 призначити покарання, у межах санкції, встановленої ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки без застосування ст. 75 КК України.
З врахуванням обставин вчиненого злочину, його наслідків у виді загибелі людини, наявності у нього посвідчення водія, суд приходить до висновку про необхідність застосування додаткового покарання у виді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Що стосується вирішення цивільного позову ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 то суд виходить з наступного.
Потерпілим ОСОБА_8 був заявлений цивільний позов, в якому він просить: стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 8000? грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, 310 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. (а.с.40-44)
Судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину через порушення правил дорожнього руху настала смерть ОСОБА_10 .
Відповідно до ч.4 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень.
Відповідно до положень статті 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 в частині стягнення матеріальної шкоди не доведені, доказів підтвердження витрат які позивачі понесли суду не надано, а тому в цій частині суд залишає зазначені вимоги без розгляду, що не позбавляє потерпілих права на повторне звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Щодо відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то такі вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судом враховується, що вчинені ОСОБА_4 порушення правил дорожнього руху призвели до завдання значних моральних страждань потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 внаслідок непоправної втрати найближчого родича ОСОБА_10 .. Зазначені дії викликали зміни у житті потерпілих, що полягали у душевних стражданнях, нервових зривах, стресу, моральних переживаннях пережитих внаслідок смерті близької людини. При цьому такі страждання посилювалися тим, що ОСОБА_4 в своїх показах визнав лише факт ДТП та загибелі потерпілої, водночас не визнав будь-яких порушень правил дорожнього руху зі свого боку.
З огляду на зазначені обставини справи, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 по 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди потерпілих. Також суд враховує відсутність будь-яких дій з боку обвинуваченого ОСОБА_4 щодо добровільної компенсації завданої шкоди або здійснення іншої допомоги потерпілим. Крім того, зазначені душевні страждання збільшилися внаслідок необхідності участі у здійсненні досудового розслідування та судового провадження.
Як слідує зі змісту ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів. Стороною обвинувачення надано довідки щодо вартості проведення у кримінальному провадженні судової експертизи №270 від 18.09.2019 року на суму 1256,08 грн, судової експертизи №269 від 23.09.2019 року, на суму 1256,08грн, судової експертизи №635 від 13.02.2020 року, на суму 1256,08грн., акт здачі прийому висновка експерта №20-51 від 13.01.2020 року на суму 1570,00грн, на загальну суму 5338,24 грн.
Арешт на майно, а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2019 року - після набрання вироком законної сили слід скасувати.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України, після набрання законної сили вироком, речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 слід повернути законному власнику ОСОБА_18 .
Запобіжні заходи щодо ОСОБА_4 не застосовувалися.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання слід відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на проведення судових екпертиз на загальну суму 5338 (п`ять тисяч триста тридцять вісім) грн. 24 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_17 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.
Позовні вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - залишити без розгляду.
- автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику ОСОБА_18 та скасувати з нього арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.07.2019 року у справі №490/5839/19.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Суддя Центрального районного
суду міста Миколаєва ОСОБА_1