Справа №629/2022/18
Номер провадження 1-кп/629/36/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лозова, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002402 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого ізолювальником на гідроізоляції в ТОВ «ЄПДМ-ЛТБ» м.Києва, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 в невстановлений судовим слідством час, за невстановленими судовим слідством обставинах, придбав особливо-небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований та незаконно зберіг його з метою подальшого незаконного збуту іншим особам.
13 листопада 2017 року в період часу з 14-08 години до 14-09 години ОСОБА_3 знаходився за місцем мешкання у квартирі АДРЕСА_3 , де незаконно зберігав вказані наркотичну речовину, маючи прямий умисел на її незаконний збут. Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 о 14-09 годині, діючи з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опію ацетильованого, зустрівся за вищевказаною адресою із ОСОБА_6 , яка здійснювала оперативну закупку наркотичного засобу. Після цього, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву та з метою наживи, перебуваючи за вищевказаною адресою, отримав від ОСОБА_6 200 гривень та передав їй медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, об`ємом 2 мл.
Таким чином, ОСОБА_3 за 200 гривень продав ОСОБА_6 , тобто незаконно збув, особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого (у перерахунку на суху речовину) становить 0,1036 грам.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.307 КК України не визнав та пояснив суду, що за адресою: АДРЕСА_4 насправді проживає його знайомий ОСОБА_7 , який займався торгівлею наркотиків. На час подій проживав у останнього, оскільки через наркотики посварився з батьками і пішов з дому. ОСОБА_8 зі своїм чоловіком приходили до ОСОБА_9 додому за вказаною адресою та за гроші купляли у останнього наркотичні засоби. В його присутності останні готували наркотичні засоби, але він сам не приймав участі в цьому, оскільки не вмів. Разом з іншими вживав наркотичні засоби. В листопаді 2017 року, напередодні, коли повинна була прийти ОСОБА_8 , ОСОБА_7 пішов з додому та залишив в квартирі наркотичні засоби. Після цього йому зателефонувала ОСОБА_8 та попросила дати їй наркотичний засіб об`ємом 2 мл, на що він повідомив, щоб остання з приводу цього питання телефонувала ОСОБА_10 . Пізніше зателефонував ОСОБА_7 та також попросив дати ОСОБА_11 наркотичний засіб, на що він також відмовив. З третьої спроби ОСОБА_7 його переконав і він продав ОСОБА_11 наркотичний засіб опій. За придбаний наркотичний засіб остання залишила на холодильнику 200-300 гривень, точної суми пригадати не зміг. Вказані гроші він не чіпав. Не усвідомлював, що передаючи вказаний наркотичний засіб, вчиняє злочин. Інших випадків, за яких віддавав наркотичні засоби певним особам, не було. Вказаний випадок перший. Жалкує про те, що в період події, в листопаді 2017 року, вів такий спосіб життя.
Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, його вина повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному провадженні доказами, обсяг яких був визначений за погодженням з учасниками судового провадження, а саме зібраними доказами відповідно до вимог ст.ст. 352, 353 КПК України та дослідженими в судовому засіданні протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження документами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст. 358 КПК України та іншими доказами, а саме:
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що наприкінці осені 2017 року, точну дати події пригадати не зміг, в другій половині дня був запрошений в якості понятого. За його участі був проведений огляд грошових коштів в сумі 200 гривень, а саме двох купюр по 100 гривень кожна. Працівник поліції повідомив, що вказані грошові кошти призначені для придбання наркотичного засобу - опію. Купюри були описані та внесені до протоколу огляду, в якому він розписався. Будь-яких зауважень до протоколу ні він, ні інший понятий не мали. Згодом підійшла незнайома жінка середнього віку, 35-40 років, середнього зросту, приблизно 170 см, яка представилась ОСОБА_13 . Прізвище жінки та в чому вона була одягнута пригадати не зміг. Як пізніше пояснив працівник поліції, це була закупна особа. Працівник поліції оглянув жінку та перевірив верхні кишені її одягуна наявність сторонніх предметів. Жінка не роздягалась. Сторонні предмети у жінки не виявили. Всі дії були зафіксовані у протоколі огляду, який ним було підписано, будь-яких зауважень до протоколу не мав. Потім жінка взяла гроші і пішла, в якому саме напрямку він не спостерігав. Через невеликий проміжок часу, приблизно 10 хвилин, точний час не зміг пригадати, жінка повернулась і повідомила, що придбала у ОСОБА_3 наркотичний засіб, при цьому в руці тримала шприц об`ємом 5 мл, який був повністю заповнений речовиною світло-коричневого кольору. Дані обставини були зафіксовано у протоколі, до якого будь-яких зауважень та заперечень він та інший понятий не мали. Шприц як речовий доказ поклали у пакет, який ним також підписано. Подія мала місце біля багатоповерхового будинку №40 на 4 мікрорайоні за його участі, участі другого понятого та працівника поліції. Коли його запросили в якості понятого, другий понятий, з яким він не знайомий, вже був присутній. При його залученні в якості понятого права та обов`язки йому були роз`яснені усно. Про аудіо- та відеофіксацію процесуальних дій повідомлялось. Особисто не бачив, щоб хтось проводив аудіо- чи відеозйомку.

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що приблизно пів року назад, в листопаді, в обідній час, прямуючи до магазину, проходячи біля будинку №40-А на мікрорайоні №4, був запрошений в якості понятого слідчим поліції ОСОБА_15 . Пізніше підійшов інший понятий, віком приблизно 30 років, меншого від нього зросту, з темним кольором волосся. Спочатку в їх присутності слідчим було оглянуто грошові кошти в сумі 200 гривень, номіналом по 100 гривень кожна купюра. Потім було складено протокол огляду та слідчим повідомлено, що вказані грошові кошти призначені для проведення закупки наркотичного засобу у ОСОБА_16 . Хвилин через 10-20 підійшла раніше незнайома жінка ОСОБА_13 , віком приблизно 50 років, з темним кольором волосся, зростом приблизно 172 см. Жінка була одягнута в червоне коротке пальто, темні штани, при собі мала сумку чорного кольору. В його присутності та присутності іншого понятого, інших осіб не було, слідчий ОСОБА_15 на вулиці оглянув жінку, були перевірені кишені її пальто та штанів, сумку. Жінку ніхто не роздягав. Сторонніх предметів не виявлено. За результатами огляду слідчим було складено протокол огляду, в якому він та інший понятий розписалися. Будь-яких зауважень до протоколу не було. Слідчий видав жінці гроші, остання повідомила, що йде до ОСОБА_3 та пішла, в якому саме напрямку він не спостерігав. За його присутності закупна особа з ОСОБА_17 не зв`язувалася. Хвилин через 15-20 хвилин жінка повернулась і тримала у руці прозорий медичний шприц об`ємом 5 мл, заповнений приблизно на 2 мл бурою речовиною, за словами жінки, наркотиками. Даний шприц жінка надала слідчому в їх присутності. Слідчим на вулиці було оглянуто закупну особу, перевірено кишені її пальто та штанів, сумку. Жінку не роздягали. Наданий шприц слідчий помістив у білий непрозорий пакет, який запечатав, закріпивши бирку, на якій розписався він та інший понятий. Також слідчим було складено протокол. Будь-яких зауважень не було. Він повідомлявся слідчим про аудіо- та відеофіксацію процесуальних дій. Його права та обов`язки як понятого були зачитані слідчим. Вказав, що в той же день був допитаний в якості свідка слідчим.

- показаннями залегендованого свідка ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що раніше мала залежність від наркотиків, за тиждень до події звернулася до працівників поліції з заявою, в якій вказала, що ОСОБА_3 за місцем свого проживання займається збутом наркотичного засобу. 13.11.2017 року їй зателефонували працівники поліції і запропонували прийняти участь у проведенні оперативної закупки наркотичного засобу у ОСОБА_3 , на що вона погодилася. Працівники поліції повідомили куди саме необхідно прийти. В цей же день, в період часу з 12-00 години до 14-00 години вона прийшла за адресою: АДРЕСА_5 , де вже перебували працівники поліції, слідчий і поняті. Після чого вона зателефонувала ОСОБА_3 та домовилася купити у нього «ширку», при цьому ОСОБА_3 вказав, що їй необхідно прийти за адресою: АДРЕСА_4 . Потім в присутності понятих було проведено її огляд та огляд грошових коштів у сумі 200 гривень, двома купюрами номіналом по 100 гривень. Вказала, що при огляді окрім мобільного телефону та ключів від квартири у неї нічого не виявлено, була одягнена в куртку-пуховик чорного кольору, шапку з шиншили, футболку, спортивну кофту та штани, чобітки чорного кольору. Після проведення слідчих дій були складені протоколи, в яких вона та поняті проставили свої підписи. Потім слідчий дав їй запечатаний шприц, об`ємом 5 мл., гроші в сумі 200 гривень, після чого вона пішла до ОСОБА_3 . Прийшовши за вищевказаною адресою, вона віддала ОСОБА_3 шприц і гроші, потім він виніс їй шприц, об`ємом 5 мл., заповнений рідиною коричневого кольору, об`ємом 2 мл. Повернувшись, в присутності понятих вона віддала даний шприц слідчому, який помістив його до пакету і опечатав. Вказана слідча дія проводилася в під`їзді за адресою: АДРЕСА_5 , після чого був складений протокол, в якому вона та поняті проставили свої підписи. Вказала, що всі дії виконувала під контролем працівників поліції, але зазначила, що якби працівники поліції їй не зателефонували та не запросили прийняти участь у закупівлі наркотичного засобу, вона все рівно пішла б до ОСОБА_18 в цей день за наркотиком, так як на той час вона мала залежність від наркотиків. Вказала, що перший раз приймає участь у закупці наркотичного засобу;

- заявою ОСОБА_19 від 02.11.2017 року, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності мешканця міста Лозова громадянина ОСОБА_20 , який на території міста Лозова та району здійснює збут наркотичних засобів;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 02.11.2017 року були внесені відомості за ч.2 ст.307 КК України по кримінальному провадженню №0002402 відносно ОСОБА_21 ;
- постановою прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 07.11.2017 року, відповідно до якої доручено провести негласну слідчу (розшукову дію) - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки наркотичної речовини опію ацетильованого в кількості 2 мл на суму 200 гривень, з урахування обставин на момент проведення негласної слідчої (розшукової) дії, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без затримання останнього, з відкритим фіксуванням та втратою грошових коштів, починаючи з 07.11.2017 року по 06.01.2018 року; проведення негласної слідчої (розшукової) дії оперативної закупки наркотичної речовини доручено громадянину з вигаданими анкетними даними: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ;
- ухвалою слідчого судді Харківського апеляційного суду від 08.11.2017 року про надання дозволу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контролю особи в публічно доступних та публічно недоступних місцях в м.Лозова та Лозівському районі Харківської області, призначених фігурантом, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Строк дії ухвали до 07.12.2017 року;
- протоколом оперативної закупки проведеної в рамках ЄРДР №0002402 від 02.11.2017 року, за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 307 КК України, згідного якого 13.11.2017 року проведено оперативну закупку (без затримання фігуранта), із застосування оперативно-технічних засобів, в ході якої закупна особа придбала у ОСОБА_3 2 мл опію за 200 гривень та добровільно видала придбану рідину, тобто опій об`ємом 2 мл. Матеріали проведення аудіо-, відео контролю особи відносно ОСОБА_3 зафіксовано на MSDHC №152т від 08.11.2017 року;
- протоколом за результатами здійснення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо,-відео контроль особи від 16.11.2017 року, з якого вбачається, що проведення НСРДаудіо,-відеоконтролю особи, фіксувалося на MSDHC №152т від 08.11.2017 року, де зафіксовано, як 13.11.2017 року закупна особа заходить до квартири ОСОБА_3 , передає кошти в сумі 200 гривень. ОСОБА_3 переливає з шприца об`ємом 20 мл. речовину «опій» біля 2-х мл. наркотику в 5 мл. шприц закупній особі. Після цього ОСОБА_3 передає шприц з наркотиком і закупна особа виходить з квартири фігуранта;

- інформацією з MSDHC №152 н/т від 08.11.2017 року про проведення НСРД -аудіо, -відеоконтролю особи, відеозапис якої був продемонстрований в залі судового засідання;

- постановою про зміну анкетних даних особи, яка здійснювала оперативну закупку наркотичних засобів від 07.11.2017 року;
- протоколом огляду грошових коштів від 13.11.2017 року, згідно якого 13.11.2017 року з 13:11 години по 13:27 годину, за участі понятих біля 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_7 був проведений огляд грошових коштів, призначених для проведення оперативної закупки наркотичної речовини опію ацетильованого у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , а саме дві купюри номіналом по 100 (сто) гривень кожна, серії СА №7532216, МР №0720970 (т.1 а.с.235);
- протоколом огляду покупця від 3.11.2017 року, згідно якого 13.11.2017 року з 13-30 години по 13-52 годину, за участі понятих, біля 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_7 , була оглянута ОСОБА_6 , якій були видані грошові кошти в сумі 200 гривень, а саме дві купюри номіналом по 100 (сто) гривень кожна, серії СА №7532216, серії МР №0720970, для проведення оперативної закупки у ОСОБА_3 ;
- протоколом добровільної видачі придбаного товару від 13.11.2017 року, згідно якого 13.11.2017 року в період часу з 14-20 години до 14-47 години ОСОБА_6 , за участі понятих, знаходячись на території 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_7 добровільно видала медичний шприц об`ємом 5 мл, в якому знаходиться рідина коричневого кольору об`ємом приблизно 2 мл та пояснила, що вказана рідина є опієм, який вона придбала у ОСОБА_3 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_4 за 200 гривень. Шприц упаковано у полімерний пакет експертної служби №2544507;
- висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6. «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №2277 від 21.11.2017 року, згідно якого рідина масою 2,0651 г містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований. Маса якого (у перерахунку на суху речовину) склала 0,1036 г;
- постановою про визнання предметів речовими доказами від 21.11.2017 року, згідно якої медичний шприц об`ємом 5 мл з речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №2277 від 21.11.2017 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого (у перерахунку на суху речовину) склала 0,1036 грам, яку визнано речовим доказом в кримінальному провадженні та передано на зберігання до управління логістики УМЗ ГУНП в Харківській області.
Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_22 . Обвинувачений та його захисник також не наполягали на допиті перед судом вказаного свідка. З огляду на вимоги ст. 22 КПК України, забезпечивши право сторони обвинувачення на свободу в поданні ними суду своїх доказів, суд прийняв відмову сторони обвинувачення від допиту свідка ОСОБА_22 безпосередньо судом.

Дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, перевіривши їх на предмет належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості, приходить до висновку, що можливо у встановлений кримінально-процесуальним законодавством спосіб зробити висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, оскільки пред`явлене обвинувачення знайшло своє об`єктивне підтвердження з наступних підстав.

Органи державної влади та їх посадові особи, у тому числі ті, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язані діяти лише в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Докази злочинної діяльності ОСОБА_3 органом досудового розслідування здобувалися, в тому числі, шляхом використання положень Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у статті 5 якого передбачена можливість проведення оперативної закупівлі наркотичних засобів для їх отримання.

Органом досудового розслідування для одержання доказів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів та документування скоєння тяжкого злочину - збуту особливо небезпечного наркотичного засобу опій ацетильований, проводились негласні слідчі (розшукові) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; ці слідчі дії проводились на підставі постанови прокурора Лозівської місцевої прокуратури від 07.11.2017 року.

Відповідно до ч.4 ст.246 КПК України виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину.

Згідно ст.271 КПК України, контроль за вчиненням злочину, однією із форм якого є оперативна закупка, може здійснюватися у випадках наявності достатніх підстав вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин. Порядок і тактика проведення контрольованої оперативної закупки визначається Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16.11.2012 року №114/1042/516/1199/936/1687/5 «Про затвердження Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні».

Згідно з ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Вказане також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, ЄСПЛ у рішеннях за заявами, що стосувалися порушення статті 6 Конвенції через провокацію злочину з боку правоохоронців, неодноразово підкреслював, що в специфічному контексті методів розслідування, що застосовуються у боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів та корупцією, усталена позиція Суду полягає в тому, що суспільний інтерес не може виправдати використання доказів, отриманих у результаті підбурювання з боку поліції, оскільки такі докази з самого початку піддали б обвинуваченого ризику непоправного позбавлення права на справедливий розгляд.

Так, для визначення провокації злочину Європейський суд встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи був би скоєний злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особа була втягнута у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Таким чином, підбурювання має місце тоді, коли відповідні агенти - співробітники сил правопорядку або особи, що діють за їхніми інструкціями, - не обмежуються лише розслідуванням злочинної діяльності у переважно пасивній манері, а справляють такий вплив на особу, що спонукає її до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений, з метою уможливити викриття злочину, отримання доказів і пред`явлення обвинувачення.

Як було встановлено судом, свідок ОСОБА_6 , яка брала участь в проведенні оперативної закупки наркотичного засобу опію ацетильованого в ОСОБА_3 , пояснила, що звернулася до правоохоронних органів щодо викриття ОСОБА_3 з приводу продажу ним наркотичного засобу з власної ініціативи, оскільки знала, що останній займається збутом наркотичних засобів, так як на той час мала залежність від наркотиків. Зазначила, що якби працівники поліції їй не зателефонували та не запросили прийняти участь у закупівлі наркотичного засобу, вона все рівно пішла б до ОСОБА_3 в цей день за наркотиком, оскільки на той час вона мала залежність від наркотиків. Вказала, що ціну на купівлю наркотичного засобу обвинувачений встановлював сам.

Під час дослідження в судовому засіданні відеозапису - додатку до протоколу про результати аудіо,-відеоконтролю за особою, на якому зафіксовано хід проведення оперативної закупки, під час якої 13.11.2017 року ОСОБА_3 збув закупній особі наркотичну речовину «опій», встановлено, що фактів випрошування закупною особою в обвинуваченого наркотичного засобу, вмовлянь продати по завищеній ціні не було. Дії покупця при купівлі наркотичного засобу не супроводжувались наполегливими пропозиціями, умовляннями чи примусом. Наведене свідчить, що обвинувачений усвідомлював протиправність своєї діяльності, яка носила системний характер.

Суд аналізуючи в сукупності досліджені докази, характер розвитку подій, покази свідка не вбачає, що працівники правоохоронних органів порушили ч.3 ст.271 КПК України та рішення Європейського суду з прав людини, провокували (підбурювали) ОСОБА_3 на вчинення незаконного збуту наркотичного засобу, допомагаючи йому вчинити злочин, який б він не вчинив, якби працівники правоохоронного органу цьому не сприяли.

Невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не відповідає встановленим обставинам справи і спростовується вищевказаними доказами, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні. Невизнання обвинуваченим своєї вини суд розцінює як один із способів його захисту та прагнення обвинуваченого будь-яким чином уникнути відповідальності за скоєне, перешкодити встановленню істини у справі.

При цьому суд зазначає, що в рішенні Європейського суду з прав захисту людини від 21.10.2010 року (справа «Корнєв і Карпенко проти України») зазначено, що особа, яка приймає участь в проведенні оперативної закупівлі наркотичних засобів під вигаданими анкетними даними, є єдиною особою, яка безпосередньо бере участь у відповідній закупівлі наркотиків і може засвідчити, що обвинувачений їй їх продав. Свідчення цієї особи є вирішальними, а тому стороні захисту має бути надано можливість допитати вказану особу та поставити їй питання, що було зроблено в судовому засіданні. Європейський суд зазначив, що засудження не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити. Із цього випливає, що якщо засудження виключно або вирішальною мірою ґрунтується на показаннях особи, допитати яку чи домагатися допиту якої обвинувачений не мав можливості ані під час судового слідства, а ні під час судового розгляду, права захисту виявляються обмеженими в тій мірі, що є несумісною з гарантіями, передбаченими ст.6 Конвенції. В п.56 цього рішення Європейський суд також вказав, що показання свідка, який під контролем правоохоронних органів придбав наркотичний засіб, є вагомими для вирішення справи, оскільки вона була особою, яка безпосередньо брала участь у купівлі наркотиків у обвинуваченого і могла засвідчити, що він продав їй наркотики.

Суд вважає, що всі докази по справі, досліджені в судовому засіданні, є належними, допустимими, при їх отримані судом не встановлено істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, гарантованих Конституцією та законами України, містять інформацію щодо доказування вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та обґрунтовують належність.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку учасників кримінального провадження, у тому числі сторона захисту, яка була вільною у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було. При цьому обвинуваченому та його захиснику судом створені відповідні умови для надання доказів.
Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 доведена, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне зберігання з метою збуту, а також збут особливо-небезпечних наркотичних засобів.

При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 307 КК України, суд також враховує правові позиції, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», відповідно до яких під збутом наркотичних засобів належить розуміти будь які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч спеціальному законодавству, що регулює їх обіг (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою, тощо). Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.

Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні даного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебував на обліку у лікаря-нарколога з 2005 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливим наслідками та був знятий у 2010 році з вибуттям, має середню спеціальну освіту, не одружений, проживає у цивільному шлюбі, офіційно працевлаштований ізолювальником на гідроізоляції в ТОВ «ЄПДМ-ЛТБ» м.Києва, за місцем проживання характеризується формально позитивно.
Відповідно до вимог ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Відповідно до вимог ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 ст.69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом, суд не вбачає.
Із урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутності обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.
Запобіжний захід у вигляді застави у розмір 35240,00 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_23 , залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
По вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати строк тримання під вартою в період з 27.03.2018 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2018 року, до 27.04.2018 року, згідно листа Харківської установи виконання покарань (№27) від 11.05.2018 року.

Заставу у розмірі 35240,00 грн., внесену 25.08.2018 року заставодавцем ОСОБА_23 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області згідно із платіжним документом, а саме квитанцією Приватбанку №0.0..1 від 25.04.2018 року, визначена по справі Лозівського міськрайонного суду Харківської області 629/4482/17, провадження 1-кс/629/12/18, повернути заставодавцю - ОСОБА_23 відповідно до ст.182 КПК України, після набрання вироком законної сили.
Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судової експертизи №2277 від 21.11.2017 року в сумі 742 гривні 20 копійок.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та призначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід у вигляді застави у розмір 35240,00 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_23 , залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
По вступу вироку в законну силу змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня фактичного затримання.
В строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зарахувати строк тримання під вартою в період з 27.03.2018 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2018 року, до 27.04.2018 року, згідно листа Харківської установи виконання покарань (№27) від 11.05.2018 року.

Заставу у розмірі 35240 (тридцять п`ять тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, внесену 25.08.2018 року заставодавцем ОСОБА_23 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області згідно із платіжним документом, а саме квитанцією Приватбанку №0.0..1 від 25.04.2018 року, визначена по справі Лозівського міськрайонного суду Харківської області 629/4482/17, провадження 1-кс/629/12/18, повернути заставодавцю - ОСОБА_23 відповідно до ст.182 КПК України після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №2277 від 21.11.2017 року в сумі 742 гривні 20 копійок, які необхідно перерахувати на рахунок UA0020649, отримувач ГУК Харків обл/МТГХарків/24060300, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача 37874947, код доходів 24060300, інші надходження.
Речові докази:
- медичний шприц об`ємом 5 мл з речовиною коричневого кольору, яка згідно висновку експерта №2277 від 21.11.2017 року, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено опій ацетильований. Маса опію ацетильованого (у перерахунку на суху речовину) склала 0,1036 грам - знищити як такий, що не має цінності.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1