1Справа № 335/7699/21 1-кс/335/4051/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2021 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000197 від 05.07.2021 року, року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інзівка, Приморського району, Запорізької області, громадянина України, який має вищу освіту, працює начальником Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що СУ ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 05.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у відповідності до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.04.2016 наказом Міністерства юстиції України №1183/5 від 20.04.2016 затверджено Типове положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі Положення).

Відповідно до Положення відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України через відповідні управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України.

Згідно з положенням основними завданнями відділу є: реалізація державної політики у сфері примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб); забезпечення своєчасного, повного і неупередженого виконання рішень у порядку, встановленому законодавством.

Відділ відповідно до покладених на нього завдань: здійснює своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень у порядку, встановленому законом; забезпечує ведення автоматизованої системи виконавчого провадження.

10.04.2012 наказом Міністерства юстиції України №549/5 затверджено Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби.

У відповідності до Положення відділ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем`єр-міністра України, наказами Міністерства юстиції України, дорученнями Міністра юстиції України, наказами ДВС України, дорученнями Голови ДВС України, наказами головного управління юстиції, розпорядженнями голови відповідної місцевої державної адміністрації.

12.11.2019 наказом начальника управління Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_7 № 879/07-12, ОСОБА_6 переведено з посади начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, на рівнозначну посаду начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із збереженням раніше присвоєного йому 5 рангу державного службовця в межах категорії «Б» посад державної служби.

У зв`язку з реорганізацією Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_6 на теперішній час обіймає посаду начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Так, в.о. начальника Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_8 затверджено посадову інструкцію начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі посадова інструкція).

Відповідно до посадової інструкції метою посади є забезпечення примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Згідно із посадовою інструкцією основними посадовими обов`язками ОСОБА_6 є: очолює відділ, здійснює керівництво його діяльності, організовує роботу Відділу, представляє Відділ у відносинах з іншими органами, підприємствами, установами, організаціями та підзвітний перед начальником міжрегіонального управління юстиції та відповідним Управлінням за організацію та результати діяльності Відділу; забезпечує виконання Відділом Конституції та законів України, указів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства юстиції України, доручень Міністра юстиції України, заступників Міністра, директора Департаменту, наказів міжрегіонального управління юстиції, доручень начальника міжрегіонального управління юстиції; здійснення контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильності, своєчасності та повного вчинення виконавчих дій державним виконавцем; вносить пропозиції щодо заохочення або ініціювання дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника Відділу, державних виконавців та інших працівників Відділу; організовує роботу зі службовими документами, здійснює контроль за веденням номенклатурних справ Відділу відповідно до встановленого порядку та вимог законодавства з діловодства, забезпечую і контролює дотримання працівниками Відділу виконавської та трудової дисципліни, розглядає скарги на дії (бездіяльність) державних виконавців; організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю Відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян, забезпечує доступ до публічної інформації, розпорядником якої є Відділ; виконує рішення і здійснює інші дії відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», забезпечує аналіз та узагальнення результатів роботи з виконання рішень, ведення автоматизованої системи виконавчого провадження, обліково-статистичної звітності, діловодства та архіву Відділу; розподіляє обов`язки між працівниками Відділу, розробляє проекти їх посадових інструкцій; за наявності підстав відповідно до вимог законодавства погоджує заяви державних виконавців про виплату винагороди; здійснює інші повноваження відповідно до законодавства.

Відповідно до посадової інструкції вимогами до компетентності є організація і контроль роботи.

Таким чином, перебуваючи на посаді начальника Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 виконує організаційно-розпорядчі функції внаслідок чого, відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою та згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України займає відповідальне становище.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» рішення підлягають примусовому виконанню на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до вимог постанови КМУ від 08.09.2016 № 643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» встановлено, що у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, виплачується винагорода у такому розмірі: 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ; 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

25.09.2019 рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1737/19 позов Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Концерну «Міські теплові мережі» задоволено частково.

Судом вирішено стягнути з Концерну «Міські теплові мережі», (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, ) на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, ) 33 853 832 (тридцять три мільйони вісімсот п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 52 коп. заборгованості, 2 171 484 (два мільйони сто сімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят чотири) грн. 21 коп. пені, 184 738 (сто вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять вісім) грн. 11 коп. 3% річних, 224 601 (двісті двадцять чотири тисячі шістсот одну) грн. 20 коп. інфляційних втрат та 546 519 (п`ятсот сорок шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 84 коп. судового збору.

20.04.2021 начальником Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 на підставі виконавчого листа, була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження АСВП: 65224113 щодо стягнення з Концерну «Міські теплові мережі» на користь АТ «Укртрансгаз» боргу в розмірі 16 520 649,88 гривень. Виконавче провадження перебувало на розгляді державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_9 .

В ході проведення виконавчого провадження сума боргу, згідно платіжного доручення № 2980 від 28.04.2021, виконавчий збір та витрати боржником сплачені в повному обсязі та перераховані на відповідний рахунок АТ «Укртрансгаз».

У зв`язку з чим, 05.05.2021 державним виконавцем ОСОБА_9 , у відповідності до п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках винесено постанову про закінчення виконавчого провадження АСВП: 65224113.

У відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 № 643 після фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру по виконавчому провадженні АСВП: 65224113, начальник Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_6 отримав винагороду в сумі 40 000 гривень, а державний виконавець ОСОБА_9 на підставі поданої заяви на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_10 отримала винагороду в сумі 268 000 гривень, яка була перерахована на її рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

29.06.2021, дізнавшись про перерахування винагороди в сумі 268 000 грн. на банківський рахунок ОСОБА_9 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від останньої, яка була його підлеглою.

З цією метою ОСОБА_6 , 29.06.2021 приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходячись у своєму службовому кабінеті № 205 адміністративної будівлі Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, просп. Металургів, 6, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище, звернувся до ОСОБА_9 з вимогою передати йому у якості неправомірної вигоди частину грошових коштів отриманих нею у якості винагороди по виконавчому провадженні № 65224113 у розмірі 180 000 грн. При цьому ОСОБА_6 повідомив, що у разі не надання йому неправомірної вигоди, він вчинить дії з використанням наданого йому службового становища щодо ініціювання проведення відносно ОСОБА_9 службових перевірок та, як наслідок, притягнення її до дисциплінарних відповідальності та звільнення із займаної посади.

30.06.2021 приблизно о 09 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на одержання неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 205 за вищезазначеною адресою, повторно висловив вимогу ОСОБА_9 передати йому грошові кошти - неправомірну вигоду на вищезазначену ним суму, при цьому продовжуючи висловлювати погрози законним інтересам ОСОБА_9 .

Крім того, 05.07.2021 приблизно о 09 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи біля адміністративної будівлі Вознесенівського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), діючи з корисливих мотивів, під час розмови зі ОСОБА_9 , повторно висловив вимогу щодо негайної передачі йому неправомірної вигоди, при цьому самостійно зменшив її розмір до 110 000 гривень. Під час розмови ОСОБА_6 висловив вимогу передачі йому неправомірної вигоди до 15 години 05.07.2021, а у разі відмови надати йому неправомірну вигоду, він вчинить дії щодо ініціювання проведення відносно ОСОБА_9 службових перевірок та як наслідок притягнення її до дисциплінарних стягнення та звільнення із займаної посади.

Таким чином, ОСОБА_6 , з метою одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 умисно створив умови, за яких остання була вимушена надати йому неправомірну вигоду з метою запобігти шкідливим наслідкам для своїх прав та законних інтересів, а саме для подальшого безперешкодного виконання свої функціональних обов`язків та недопущення її звільнення із займаної посади.

12.07.2021, приблизно о 09 годині 10 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний намір направлений на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, перебуваючи у своєму службовому кабінеті, за вищезазначеною адресою, звернувся з вимогою до ОСОБА_9 , про те, що вона повинна звільнитися зі служби. В ході подальшої розмови, ОСОБА_6 висловив вимогу ОСОБА_9 , щодо передачі йому неправомірної вигоди в сумі 134 000 гривень, тим самим самостійно підвищив раніше зазначену ним суму неправомірної вигоди зі 110 000 грн., та запевнив останню що у разі передачі йому грошових коштів, питання щодо її звільнення у подальшому ним ініціюватися не буде.

13.07.2021, приблизно о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи у своєму службовому приміщенні, під час спілкування зі ОСОБА_9 повідомив останній, що сума неправомірної вигоди, яку вона повинна передати йому становить 134 000 грн. При цьому, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_9 , що у разі передачі йому грошових коштів на зазначену суму у якості неправомірної вигоди вона зможе залишитись на посаді та надалі працювати.

15.07.2021, приблизно о 13 годині 44 хвилини, ОСОБА_6 , діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, перебуваючи на балконі свого службового кабінету, за вищезазначеною адресою, від час спілкування зі ОСОБА_9 , надав їй на аркуші паперу реквізити банківської картки № НОМЕР_1 закріпленої за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_11 та висловив вимогу щодо перерахування неправомірної вигоди в сумі 134 000 грн. на даний рахунок. При цьому, ОСОБА_6 , з метою уникнення фінансового контролю за банківськими операціями, надав вказівку ОСОБА_9 перераховувати грошові кошти декількома платежами та протягом декількох днів.

15.07.2021, приблизно о 17 годині 20 хвилин, ОСОБА_9 розуміючи, що вимоги ОСОБА_6 є не відворотними, а висловлені погрози - реальні, через термінали самообслуговування, які розташовані за адресами: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 144 та просп. Соборний, 83-85, перерахувала частину грошових коштів в сумі 24 000 гривні, у якості неправомірної вигоди на зазначену ОСОБА_6 банківську картку з реквізитами № НОМЕР_1 закріплену за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_11 .

16.07.2021, приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_9 продовжуючи виконувати протиправні вимоги свого безпосереднього керівника ОСОБА_6 щодо передачі неправомірної вигоди, перебуваючи у регіональному відділенні АТ «ОТП БАНК» розташованому за адресою: м. Запоріжжя, просп. Соборний, 66, у відповідності до квитанцій № 25799408 від 16.07.2021 та № 25799760 від 16.07.2021, перерахувала решту коштів у якості неправомірної вигоди на суму 110 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 закріпленої за рахунком відкритому в АТ «ОТП БАНК» на ім`я ОСОБА_11 , тим самим ОСОБА_6 діючи умисно із корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 134 000 гривень за невчинення дій, які входять до його повноважень, а саме за нестворення перешкод у її службовій діяльності, незастосування відносно неї дисциплінарних стягнень та неініціювання питання щодо звільнення її з посади державного виконавця.

16.07.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зазначаючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , із встановленням застави у сумі 1 021 500 гривень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, з підстав, які викладені у клопотанні, наполягав на наявності ризиків, про які зазначено у клопотанні, посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_6 , а також ту обставину, що досудове розслідування перебуває на початковій стадії, тоді як свідки кримінального правопорушення є підлеглими підозрюваного.

Захисники у судовому засіданні проти клопотання заперечували, вважають підозру необґрунтованою, а також недоведеними ризики, про які зазначено у клопотанні та наведено прокурором, посилаючись, в тому числі, на наявність обставин, в силу яких підозрюваний не має наміру переховуватися, оскільки має на утриманні сім`ю. Крім того, захисники наполягали на непомірності розміру застави, визначеного органом досудового розслідування, оскільки вважають недоведеним виключність випадку, та, на їх думку такий розмір застави не є співмірним із матеріальним станом підозрюваного.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію захисників.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП України в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 05.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

16.07.2021 року, о 12 годині 08 хвилин, ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 16.07.2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Доводи сторони захисту в цій частині щодо необґрунтованості підозри слідчий суддя не бере до уваги, оскільки на даній стадії слідчий суддя не вирішує питання, які вирішуються судом під час судового розгляду, а матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Таку ж позицію виклав Європейський суд з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, у якому зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

Європейський суд з прав людини наголошує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Так, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має вищу освіту, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, раніше не засуджений. Також слідчий суддя враховує вік підозрюваного, стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків, надані стороною захисту дані, які характеризують підозрюваного.

Виходячи з тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні, та, які, на переконання слідчого судді, повністю підтверджуються, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Виходячи з інкримінованого ОСОБА_6 злочину, з урахуванням даних про його особу, при вирішенні даного клопотання, слідчий суддя враховує шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним.

Враховуючи надані стороною захисту дані, слідчий суддя приходить до висновку про їх недостатність для оцінки поведінки підозрюваного належною при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

Тяжкість покарання, передбачена Законом за вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у сукупності з його обставинами, спростовує доводи захисників про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливість застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

Встановлені слідчим суддею обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також з метою запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведено у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі встановлених в ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя враховує характер та предмет злочину та його розмір, а також соціальне становище підозрюваного, можливість впливу на учасників даного кримінального провадження, можливість перешкоджання кримінальному провадженню, а також продовження злочинної діяльності, в тому числі, враховує його майновий стан та приходить до висновку про обґрунтованість виключності випадку та підстав для визначення застави у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, слідчий суддя вважає необґрунтованим розмір застави, зазначений у клопотанні слідчого у 1 021 500 гривень, враховуючи, що органом досудового розслідування не підтверджено майнового стану підозрюваного щодо можливості внесення застави у такому розмірі.

За викладених обставин, виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості злочину та розміру завданої шкоди, з урахуванням положення Закону України „Про державний бюджет України на 2021 рік щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2021 року складає 2 270 гривень, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 000 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне, у зв`язку із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, покласти на підозрюваного обов`язки, а саме: прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 16.07.2021 року, та, відповідно до ст. 197 КПК України, згідно з якою строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 13.09.2021 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.09.2021 року включно, який обчислювати з 16.07.2021 року.

Встановити заставу 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі) гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Запорізькій області за наступними реквізитами: Отримувач - ТУ ДСА в Запорізькій області, Ідентифікаційний код за ; Номер розрахунку (IBAN): UA0001205; Банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ; МФО 820172, призначення платежу застава ОСОБА_6 .

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Встановити строк дії даної ухвали до 13.09.2021 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1