Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

14 травня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

слідчого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000032 від 05.02.2020 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.1 ст.255-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року продовжено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 травня 2021 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам міжнародного права та Європейській конвенції з прав людини. Зазначає, що прокурором не були доведені ризики, які вказані у клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_7 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання слідчого у відповідності до вимог ст. 194 КПК України слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні

ОСОБА_6 вказаних злочинів.

Прокурор ОСОБА_7 під час розгляду справи в апеляційній інстанції вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.189 КК України. Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування, оскільки

ОСОБА_6 є неодноразово судимим за корисливі злочини (а.с.19-21), що характеризувалися нападами на громадян, а тому може впливати на потерпілого, свідків та інших осіб шляхом схиляння останніх до надання органу досудового розслідування неправдивих показань.

Кримінальне провадження у якому підозрюється ОСОБА_6 відноситься до категорії тяжких злочинів, за який загрожує покарання у вигляді позбавлення волі нас трок до 10 років, що свідчить про те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування ту суду, що може негативно вплинути на його хід та кінцеві результати.

Крім того, ОСОБА_6 ніде не працює, немає постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останнього до вчинення нових злочинів.

ОСОБА_6 працездатний, не похилого віку, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою не страждає.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

За наведеного слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження строку виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та виключає собою можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів на спростування висновків слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

Наведені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції захисником ОСОБА_5 дані стосовно наявності постійного місця проживання, соціальних зв`язків враховуються апеляційним судом, однак не зменшує заявлені у кримінальному провадженні ризики, а тому викладене у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на безпідставність покликання в мотивувальній частині ухвали слідчого судді про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів, оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину (а.с.45).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2021 року відносно ОСОБА_6 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3