У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2021 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Біла Церква, Київської області кримінальне провадження № 0003285, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.10.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

В провадження судді надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003285 від 03.10.2020 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, 02.10.2020 приблизно о 20 год. 20 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER» державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Ярослава Мудрого напроти будинку №37 у напрямку до вул. Гоголя в м. Біла Церква, Київської області, порушив вимоги п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, п. 4.16(a) Правил дорожнього руху України, де вказано, що пішохід має право: на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора; п. 12.1 Правил дорожнього руху України де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.2 Правил дорожнього руху України де вказано, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; 12.2 Правил дорожнього руху України де вказано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1 Правил дорожнього руху України де вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність, продовжив рух та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «MERCEDES-BENZ SPRINTER» державний номерний знак НОМЕР_2 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримала наступні тілесні ушкодження: закриті переломи лівої стегнової кістки та лівої ключиці; синець на лобі. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути внаслідок наїзду автомобіля на пішохода, можливо в строк вказаний в постанові. Переломи відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так, як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - більше НІЖ 3 тижні.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. 2.3(б), п. 4.16 (а), 12.1, 12.2, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підпадають під кваліфікацію за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, мотивуючи тим, що повністю примирилась із обвинуваченим ОСОБА_3 і не має до нього жодних матеріальних та моральних претензій. На підтвердження заявленого клопотання, надала відповідну заяву, в якій остання просить суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням.

Крім цього потерпіла ОСОБА_5 наполягала, що її відмова від обвинувачення є добровільною і не пов`язана з тиском на неї з боку будь-яких осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину визнав, щиро каявся, просив вибачення у потерпілої, фактичні обставини не оспорював, оскільки повністю з ними погоджується, надав копію нотаріально посвідченої заяви щодо повного відшкодування ним перед потерпілої матеріальної шкоди в розмірі 71250 грн., просив закрити провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Отже, обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 під час судового засідання наполягали на закритті кримінального провадження у зв`язку з примиренням.

Вислухавши клопотання потерпілої, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти закриття кримінального провадження з підстав зазначених потерпілою, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення клопотання потерпілої, а обвинувачений в судовому засіданні щиро каявся, вину визнав у повному обсязі, суд проаналізувавши та зіставивши клопотання потерпілої з вимогами КПК України, приходить до наступного висновку.

Відповідно з пунктом 1 частини 2 статті 284 наведеного Кодексу кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (за кримінальні проступки - Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII).

Відповідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Так, відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 288 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати думку потерпілого щодо можливості звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею необережного нетяжкого злочину вперше. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , у зв`язку із примиренням такого з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачений відповідно до вимог УІТ раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережних нетяжких злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, шкоду, завдану кримінальним правопорушенням відшкодував, а також враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останнього не має та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 цієї статті (у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Отже, оскільки у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на закриття кримінального провадження з вказаних підстав, суд вважає можливим звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою та закрити кримінальне провадження.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст. 46 КК України, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 284, ст. ст. 370, 372 КПК України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_3 , 19.10.1991 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003285 від 03.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Речовий доказ по справі, а саме: транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 , залишити у останньої, як у власника майна.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 1307,60 грн. (одна тисяча триста сім гривень 60 копійок).

На ухвалу може бути подано апеляцію до Київського апеляційного суду через Білоцерківського міськрайонного суду Київської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

СуддяОСОБА_1