Справа № 344/3033/21
Провадження № 1-кс/344/1176/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2021 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000557,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 02.07.2020, за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що в період часу з 17.02.2021 ПісакТ.М. переслідуючи корисливу мету, отримання грошових коштів в сумі 2500 євро за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, вступив у злочинну змову із ОСОБА_5 .

З того часу до 24.02.2021 включно, ОСОБА_6 здійснив організацію незаконного ОСОБА_8 через державний кордон України за що отримав грошові кошти в сумі 1000 євро, що згідно курсу НБУ становить 33 883 грн.

В свою чергу, діючи за попередньою змовою групою осіб, 24.02.2020 в період часу з 20:00 до 22:00 годин ОСОБА_5 здійснив незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України у пункті пропуску «Шегині-Медика».

Безпосередньо після вчинення злочину, 25.02.2021 о 00:30 годин, в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області м.Турка, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, не судимого.

25.02.2021 затриманому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: показаннями ОСОБА_10 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події - ділянки території в пункті пропуску «Шегині-Медика», де зафіксовано ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , транспортні засоби, які ними використовувалися на відстані 118 м. від лінії державного кордону, поза постами паспортного та митного контролю; інформаційним повідомленням ВБКОЗ УСБ України в Івано-Франківській області про готування до злочину за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7до 9 років.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення,та серйозність покарання за такі дії, на даний час встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання. Окрім того в обґрунтування зазначеного ризику слід врахувати специфіку вчиненого злочину, зокрема те, що він пов`язаний із нелегальною міграцією. Підозрюваний ОСОБА_5 має коло спілкування з особами причетними до діяльності каналу нелегальної міграції, добре обізнаний із формами та методами діяльності прикордонних нарядів. Відтак, не застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 зможе безперешкодно покинути територію України.

Під час проведення першочергових слідчих дій, були присутні інші особи, причетність яких до вчиненого встановлюється досудовим розслідуванням. Перебуваючи на волі, ОСОБА_5 буде мати можливість незаконно впливати на свідків, чи інших підозрюваних в кримінальному провадженні, що обґрунтовує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, є необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні просила врахувати, що прокурором ризики не доведені, характеризуючі дані особи підозрюваного, який одружений, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом ІІІ групи з дитинства, має необхідність в інсуліні та спеціальному харчуванні, та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад пять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

З матеріалів клопотання вбачається, що 25.02.2021 року, о 00:30 годин, ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

25 лютого 2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст.332 КК України у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В той же час наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду місця події - ділянки території в пункті пропуску «Шегині-Медика», де зафіксовано ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , транспортні засоби, які ними використовувалися на відстані 118 м. від лінії державного кордону, поза постами паспортного та митного контролю, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Враховуючи наведене вважаю, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, майновий стан, міцність соціальних зв`язків, його репутацію, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, який є інвалідом ІІІ групи з дитинства, та необхідність в отриманні інсуліну та спеціальному харчуванні.

Зі змісту ст. 131-132 КПК України встановлено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У рішенні "Марченко проти України" Європейського суду суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

У відповідності до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Аналізуючи доводи прокурора щодо наявних ризиків, пояснення підозрюваного та стан його здоров`я, не вдаючись до оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є домашній арешт, який згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак, з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи, що підозрюваний має постійне місце проживання, а також враховуючи, що він є інвалідом ІІІ групи з дитинства та необхідність у прийомі підозрюваним інсуліну двічі на день та спеціальному харчуванні, вважаю, що до останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, з покладенням на нього додаткових обов`язків, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Ухвала слідчого судді діє до 24 квітня 2021 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення в порядку п.1 ч.3 ст.202 КПК України.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1