Справа № 355/651/20
Номер провадження: 1-кп/365/20/21
В И Р О К

іменем України

20 липня 2021 року смт Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар
судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду кримінальне провадження № 0000295 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , із базовою вищою освітою, працездатного, непрацюючого, одруженого,
засудженого вироком Голосіївського районного суду міста Києва 15 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,
за ч. 1 ст. 263 КК України,
за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Суд визнав доведеним, що ОСОБА_3 на смітнику за гаражними приміщеннями поблизу будинку АДРЕСА_3 у 2019 році (точного часу органом досудового розслідування не встановлено) знайшов 23 патрони до вогнепальної зброї. В цей час, усвідомивши, що виявлені ним предмети виготовлені для здійснення пострілів та стрільби, вирішив придбати та зберігати зазначені боєприпаси до вогнепальної зброї. Обвинувачений розумів суспільну небезпеку своїх дій та факт відсутності у нього дозволу на придбання, носіння та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, того ж дня забрав та переніс знайдені ним 23 патрони, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, до гаражного приміщення, яким він користується та яке розташоване поблизу будинку АДРЕСА_3 , де розпочав їх зберігати.
26 травня 2020 року в ході огляду місця події поблизу будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 на вимогу працівників поліції видав 23 предмети, схожі на набої до вогнепальної зброї, які поміщено до спецпакету в присутності понятих.

Відповідно до висновку експерта надані на дослідження 18 патронів, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівковими спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 LR), що споряджені безоболонковими кулями. Патрони призначені для стрільби зі спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм (.22 LR), та придатні до стрільби.

Надані на дослідженні 5 патронів з маркуванням «38 80», які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є револьверними патронами, калібру 7,62 х 39R, що споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони призначені для нарізної вогнепальної зброї, револьверів системи «Наган», калібру 7,62 х 39R та придатні для стрільби.

Таким чином ОСОБА_3 діяв у порушення вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 57, та п.п. 2.1, 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, тобто без передбаченого законом дозволу.

Злочин вчинено з прямим умислом на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 263 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що він на смітнику за гаражними приміщеннями, поблизу будинку АДРЕСА_3 знайшов 23 патрони до вогнепальної зброї, придатні для стрільби. Мету їх придбання та зберігання пояснити не може. За призначенням не використовував. Власної зброї не має, як і дозволу на зберігання. 26 травня 2020 року він на вулиці біля приміщення гаража, яким користується, на вимогу працівників поліції видав останнім ці патрони, які знаходилися у його кишені. Усвідомлює, що без дозволу не мав права зберігати патрони. Проте, не усвідомлював, що вони бойові. Під час надання показань обвинувачений декілька разів змінював дату, коли він знайшов патрони, пояснюючи тим, що точної дати не пам`ятає. В скоєному щиро кається, жалкує з приводу вчиненого, просить суворо його не карати.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до ст. 17 КПК України та висновків ЄСПЛ, зокрема у справі «Коробов проти України» винуватість має бути доведена поза розумним сумнівом.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин наступні:
?рапорт працівника поліції про виявлення у ОСОБА_3 набоїв, призначених для стрільби з вогнепальної зброї (а.с.89);
?протокол огляду місця події від 26.05.2020 та диск, згідно з яким було оглянуто територію біля гаражного приміщення, яка розташована по АДРЕСА_4 , де ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції набої (а.с.90-91, 92);
?висновок експерта від 28.05.2020 № 8-2/546, відповідно до якого надані на дослідження 18 патронів, які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є гвинтівковими спортивно-мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм (.22 LR), що споряджені безоболонковими кулями. Патрони призначені для стрільби зі спортивною та мисливської нарізної вогнепальної зброї, калібру 5,6 мм (.22 LR), та придатні до стрільби. Надані на дослідженні 5 патронів з маркуванням «38 80», які належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї, є револьверними патронами, калібру 7,62 х 39R, що споряджені кулями зі свинцевим осердям. Патрони призначені для нарізної вогнепальної зброї, револьверів системи «Наган», калібру 7,62 х 39R та придатні для стрільби (а.с.93-109);
?письмова заява ОСОБА_3 , якою він підтвердив добровільну видачу працівникам поліції набоїв (а.с.115);
?протокол проведення слідчого експерименту від 30.06.2020 за участі підозрюваного ОСОБА_3 та диск із записом цього експерименту, під час якого ОСОБА_3 на місці події відтворив обставини вчинення злочину (а.с.119-120, 121);
?постанова про визнання предмета речовим доказом, відповідно до якої предмети, за зовнішніми ознаками схожі на патрони (набої) у кількості 73-х штук, поміщені до спеціального пакету № 02436458, вилучені під час огляду місця події, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні (а.с.61-62);
?квитанція про зберігання речових доказів спецпакету № 4090251, у якому знаходяться 73 набої різного калібру (а.с.63);
?рапорт інспектора КОЗ у СТС СП Баришівського ВП про те, що ОСОБА_3 на обліку як власник мисливської гладкоствольної чи нарізної зброї не перебуває. За ним у дозвільній системі Національної поліції України жодна нарізна чи гладкоствольна зброя не зареєстрована (а.с.80).

Зазначені докази узгоджуються між собою, ретельно перевірені та проаналізовані судом в сукупності, відтак суд визнає їх допустимими доказами.
Слідчий експеримент проведений відповідно до вимог ст. 240 КПК України.
Відомості про цей злочин внесені до ЄРДР (а.с.87).

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, суд створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Змагальність сторін у цьому кримінальному провадженні забезпечується стороною обвинувачення та захисту. Державне обвинувачення у суді підтримує прокурор, а захист здійснює обвинувачений особисто. Скористатися правовою допомогою бажання не виявив.
Свідки не були представлені суду стороною обвинувачення для допиту.
З урахуванням забезпечення сторонам свободи в поданні своїх доказів і доведенні їх переконливості, дотримання принципів змагальності сторін, вбачається, що можливість здобуття інших доказів вичерпано.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме, у тому, що він своїми умисними протиправними діями вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконне поводження із бойовими припасами, а саме, придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, ті, що він щиро кається у вчиненому та активно спряв розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
У судових дебатах прокурор зазначив про наявність обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів. Суд вбачає, що така обставина має місце. Проте обвинувальний акт не містить посилання на цю обставину. Відтак обвинувачення у цій частині не висувалось, тому суд не вбачає підстав для визнання обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів.
При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини злочину, його наслідки і дані про особу.
Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд виходить із класифікації злочину відповідно до ст. 12 КК України, який є тяжким злочином, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними.
Суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який щиро кається, відтак щиро жалкує з приводу вчиненого злочину та засуджує таку свою поведінку. Як вбачається із матеріалів кримінального провадження і встановлено під час судового розгляду, обвинувачений визнав свою вину у вчиненому, сприяв розгляду справи і надав показання суду щодо обставин вчинення злочину, що сприяло швидкому встановленню усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Дослідивши дані про особу, суд з`ясував, що обвинувачений раніше один раз був судимий, є засудженим до позбавлення волі, злочин вчинив в період іспитового строку, до адміністративної відповідальності не притягувався, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є працездатним, не працює, по місцю проживання характеризується посередньо, має трьох малолітніх дітей.
Суд приймає до відома досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої обвинувачений може досягти виправлення без застосування покарань, пов`язаних із ізоляцією від суспільства, враховуючи характеризуючі дані щодо обвинуваченого, середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та низький рівень ризику небезпеки для суспільства (а.с.50-53).
З`ясувавши зазначені вищі обставини, беручи до уваги те, що обвинувачений вчинив злочин в іспитовий строк, тим самим не бажає ставати на шлях виправлення, має тенденцію та схильність до вчинення злочинів, підвищену суспільну небезпечність, його хибний соціальний напрямок поведінки, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості й готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, та принцип індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про призначення для обвинуваченого необхідного і достатнього, а також і справедливого, для його виправлення та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України необхідно до призначеного обвинуваченому покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року у виді позбавлення волі, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі.
Злочин за ч. 1 ст. 263 КК України є триваючим. Такий злочин визначається вчиненням особою суспільно небезпечного діяння, пов`язаного з подальшим невиконанням протягом певного часу покладених на неї обов`язків, які вона повинна виконувати під загрозою кримінальної відповідальності. Він характеризується безперервним здійсненням протягом визначеного часу певного злочинного посягання, коли його об`єктивна сторона «розтягнута» у часі.
Триваючий злочин вважається закінченим, якщо припинено злочинне посягання або припинено злочинний стан завдяки суб`єктивним або об`єктивним моментам.
Встановлення того, що злочин є триваючим, забезпечує його правильну кваліфікацію, а також обумовлює можливість чи неможливість застосувати до особи амністію, інститут давності притягнення до кримінальної відповідальності, а також вирішення питання про призначення покарання за сукупністю покарань чи вироків.
Враховуючи викладене, вбачається, що ОСОБА_3 вчинив триваючий злочин, який вважається закінченим 26 травня 2020 року, тобто після постановлення щодо нього попереднього вироку від 15 жовтня 2019 року, але до повного відбуття покарання, а тому необхідно визначити йому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 408/5060/17-к.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази - 73 набої різного калібру, які знаходяться на зберіганні у Відділенні № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у спеціальному пакеті № 4090251, знищити.
Стягнути із обвинуваченого в дохід держави витрати на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київській області від 27 травня 2020 року на предмети, за зовнішніми ознаками схожі на патрони (набої) у кількості 73-х штук, скасувати.
Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався. Прокурор не звертався із відповідним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України,-

У Х В АЛ И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 71 КК України призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків та частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року і остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази - 73 набої різного калібру, які знаходяться на зберіганні у Відділенні № 1 Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області у спеціальному пакеті № 4090251, знищити.
Стягнути із ОСОБА_3 на в дохід держави витрати на залучення експерта у розмірі 2615 (дві тисячі шістсот п`ятнадцять) грн 20 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Баришівського районного суду Київській області від 27 травня 2020 року на предмети, за зовнішніми ознаками схожі на патрони (набої) у кількості 73-х штук, скасувати.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1