Дата документу 24.05.2021 Справа № 937/1222/21
запорізький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/478/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/1222/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року про відмову у задоволенні скарги щодо невнесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА
Ухвалою слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність начальника Другого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_8 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

На вказану ухвалу представник заявника ОСОБА_6 подав уточнену апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити його скаргу та зобов`язати уповноважену особу Територіального управління ДБР, розташованого у м.Мелітополі, внести відомості у відповідності до вимог ст.214 КПК до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_7 від 10.12.2020 року.

Свої вимоги мотивував тим, що розглядаючи скаргу, слідчий суддя належним чином не перевірив зміст як скарги, так і заяви про вчинення кримінального правопорушення, документів, копії яких були надані до скарги, які свідчать про наявність об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому прийняв рішення, яке не можна визнати обґрунтованим.

З`ясування наявності або відсутності сукупності юридичних ознак в діях суддів Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя є задачею досудового розслідування. На стадії вирішення питання про внесення відомостей до ЄРДР перевіряється заява лише на предмет зазначення достатніх даних, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою кримінально караного діяння.

Зміст заяви ОСОБА_7 відповідає такому критерію, оскільки містить достатній об`єм належних відомостей для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України. Разом з тим, під час розгляду скарги, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення, слідчим суддею безпідставно здійснено оцінку обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення.

Правову оцінку всім цим обставинам, вчинення суддями Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя кримінального правопорушення, за попередньою кваліфікацією ч.2 ст.364 КК, у порядку передбаченому КПК, повинен надати слідчий ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, тобто лише після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Заслухавши захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність начальника Другого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_8 , яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що 10.12.2020 ОСОБА_6 за вих. № 15 від 10.12.2020 на адресу ДБР м.Київ було направлено заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 10.12.2020, до якої були додані документи, що підтверджують обставини вчинення суддями Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя відносно ОСОБА_7 кримінального правопорушення, внаслідок ухвалення ними неправосудних процесуальних рішень.

У зв`язку з відсутністю інформації по розгляду заяви ОСОБА_7 , заявником на адресу ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі був направлений адвокатський запит за вих. №2 від 11.01.2021. 10.02.2021 від ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі заявником було отримано відповіді на його адвокатські запити, в тому числі лист слідчого ОСОБА_9 за вих. №Н-59/аз/17-01-02-21 від 19.01.2021, до якого додано копію листа за вих. №3489/аз від 30.12.2020, який згідно відбитку печатки на поштовому конверті Укрпошти, відправлені на адресу заявника 05.02.2021.

Зі змісту листа за вих. №3489/аз, який підписано начальником Другого СВ СУ Територіального управління ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_10 вбачається, що підстави для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення відсутні. З таким рішенням заявник категорично не згодний, вважає такі дії протиправними, які не ґрунтуються на нормах КПК України.

Так, ОСОБА_7 у заяві просив внести відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та невідкладно розпочати досудове розслідування, в тому числі прийняти заяву та невідкладно зареєструвати в ЄРДР викладені у такій заяві відомості про вчинення суддями Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією ч.2 ст.364 КК; вручити йому пам`ятку про процесуальні права і обов`язки особи, відповідного процесуального статусу у кримінальному провадженні; на підтвердження реєстрації відомостей про кримінальне правопорушення у ЄРДР направити на адресу його тимчасового перебування витяг з ЄРДР; повідомити письмово у встановленому законом порядку про початок досудового розслідування кримінального провадження.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_7 повідомив, що на підставі неправдивого повідомлення про злочин до Запорізького УБОЗ від ОСОБА_13 21.10.2013 в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000202 ОСОБА_7 було затримано у м.Києві. 22.10.2013 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 , яка виконувала злочинне розпорядження начальника Запорізького УБОЗ, де працював її чоловік ОСОБА_11 , не визначивши місце попереднього ув`язнення, не прийнявши до уваги покази свідків про неправдиві заяви ОСОБА_13 та пояснення ОСОБА_7 про замовників фальсифікації даного кримінального провадження, обрала ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Досудове розслідування кримінального провадження №0000202 проводилось старшим слідчим з ОВС ГСУ УМВС України ОСОБА_14 . У подальшому, досудове розслідування кримінального провадження розпочав здійснювати старший слідчий з ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , який 14.03.2014 склав відносно ОСОБА_7 нове повідомлення про підозру про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками ч.2 ст.189 КК, але вже у кримінальному провадженні № 0000225 від 30.10.2013, яке було внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_16 , при цьому будь-яких доказів про вимагання ОСОБА_7 коштів та акцій підприємства, потерпілий ОСОБА_16 не надав та станом на день пред`явлення нової підозри органом досудового розслідування їх не зібрано, та які взагалі не містяться в матеріалах кримінального провадження.

18.03.2014 старший слідчий з ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , розуміючи, що ОСОБА_7 перебуває у м.Києві, тобто ним дотримувались покладені слідчим суддею Печерського районного суду у справі №757/27469/13-к обов`язки, приймає постанову про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук в рамках кримінального провадження №0000225 від 30.10.2013.

Цього ж дня, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_17 у справі №335/2769/14-к ухвалено рішення про надання дозволу на затримання ОСОБА_7 для його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 24.04.2014 Генеральною прокуратурою України винесено постанову про об`єднання матеріалів досудових розслідувань за №0000202 та 0000225 у одне провадження під №0000202.

26.07.2014 за ствердженням органу досудового розслідування про те, що начебто переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та невідоме його місцезнаходження, матеріали досудового розслідування по відношенню до нього прокуратурою Запорізької області були виділені в окреме кримінальне провадження за №0000244. Однак, прокурор Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_18 та старший слідчий з ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , не приймаючи процесуальне рішення про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000244, 05.08.2014 звернулись до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу (заочно) у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя ОСОБА_11 , 06.08.2014 за участю прокурора ОСОБА_18 , всупереч вимогам ст.193 КПК, без участі адвоката, без наявності підтверджуючих документів Інтерпол про перебування ОСОБА_7 у міжнародному розшуку, у справі №335/9100/14-к прийняла рішення задовольнити таке клопотання.

Провадження було відновлено слідчим ОСОБА_15 лише 29.08.2014. Цифровий підпис на електронний примірник ухвали суду ОСОБА_11 накладає лише 19.09.2014, до Єдиного державного реєстру судових рішень, електронний примірник такого рішення направлено не було. ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, діючи всупереч зазначеним вимогам КПК та в інтересах старшого слідчого з ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , прокурора ОСОБА_18 , створила умови для подальшої фальсифікації матеріалів кримінального провадження, вступивши у змову з правоохоронцями, приховала існування ухваленого судового рішення від 06.08.2014, в тому числі для позбавлення сторони захисту право на оскарження такого рішення, отримавши від правоохоронців гарантії, що ОСОБА_7 не повернеться до м.Запоріжжя та відносно нього буде винесено обвинувальний вирок заочно.

В подальшому зазначене кримінальне провадження було об`єднано у кримінальне провадження за №0000242 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК. Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_12 , всупереч вимогам ч.5 ст.139 та ч.2 ст.297-1 КПК, використовуючи своє службове становище, ігноруючи факт відсутності у старшого слідчого з ОВС СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , прокурора ОСОБА_19 рішення Національного центрального бюро Інтерпол або Генерального секретаріату Інтерпол про оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук, а також відомостей у ЄРДР про його перебування у міжнародному розшуку у кримінальному провадженні №0000242, під тиском прокурора Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_20 (оскільки раніше, в лютому 2018 ОСОБА_12 була притягнута до дисциплінарної відповідальності за скаргою саме ОСОБА_20 ) 20.06.2018 у справі № 335/5238/18, отримавши як і суддя ОСОБА_11 гарантії, що ОСОБА_7 ніколи не повернеться до м.Запоріжжя та буде винесено обвинувальний вирок заочно, ухвалила судове рішення про надання дозволу на здійснення відносно нього спеціального досудового розслідування.

Наведені ОСОБА_7 у заяві факти свідчать про наявність об`єктивних обставин та відомостей про вчинення суддями Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 кримінального правопорушення, за попередньою кваліфікацією ч.2 ст.364 КК. Однак уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, отримавши заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, не внесла відповідні відомості до ЄРДР, чим вчинила бездіяльність.

Слідчий суддя дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню оскільки заявник у своїй заяві не наводить конкретних фактичних відомостей та обставин, передбачених ч.5 ст.214 КПК, які свідчили б про існування підстав для кваліфікації дій суддів за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України, а вбачається лише незгода заявника із прийнятими судовими рішенням.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним та обґрунтованим з огляду на таке.
Статтею 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.
Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Колегія суддів звертає увагу, що розглядаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , оцінка поданої ОСОБА_7 заяви про вчинене кримінальне правопорушення на предмет наявності ознак складу злочину не надається, а лише перевіряється, чи містить така заява виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Дослідивши зміст заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя на думку колегії суддів вірно дійшла висновку, що заява не містить даних, які б вказували на об`єктивні ознаки кримінального правопорушення, та свідчили про наявність ознак, передбачених КК кримінальних правопорушень.
Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінального правопорушення.
Так, при вирішенні скарги захисника ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги висновок судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України «Щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства», від 01.07.2013, де зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Статтею 126 Конституції України встановлено гарантії незалежності та недоторканності судді, зокрема суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Тобто вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення.
Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.
Недоторканність суддів є одним із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Згідно з положенням ч. 2 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Це стосується і визначеного ст. 55 Конституції України права на судовий захист. Зниження рівня гарантій незалежності суддів опосередковано може призвести до обмеження можливостей реалізації права на судовий захист (п.п. 1.2, 1.3, 4.2, 4.3). Аналогічні роз`яснення змісту гарантій незалежності й недоторканності суддів надано у постанові Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13 червня 2007.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади», № 8 від 13.06.2007, встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
Тобто однією з гарантій незалежності та недоторканості суддів як носіїв судової влади є недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.
З огляду на вищенаведене і з урахуванням того, що заявник фактично не погоджується з ухваленими рішеннями суду та просить розпочати кримінальне провадження відносно суддів Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не зазначає у своїй заяві об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки передбаченого ч.2 ст.364 КК злочину, а також самостійно робить висновки про неправомірність ухвалених рішень за відсутності відповідних повноважень, тому не вбачається порушення закону та підстав для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення, про які вказує адвокат ОСОБА_6 у своїй скарзі. Заявник висуває загальне припущення про можливе вчинення протиправних дій суддями, ґрунтуючись лише на суб`єктивному уявленні щодо правомірності дій останніх.
Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватися як кримінальне правопорушення так як підстава для притягнення судді до відповідальності. Відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання повідомлення про кримінальні правопорушення може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність судді.
Крім того, викладені ОСОБА_7 обставини у заяві ніяким чином не містять хоча б формальних ознак даного кримінального правопорушення чи будь-яких інших кримінальних правопорушень, заявником не надано відомостей на підтвердження скоєння суддями вказаного у заяві кримінального правопорушення, не вказано наслідків, що настали від такого діяння. Зокрема склад зазначеного кримінального правопорушення передбачає обов`язкове настання для потерпілої особи шкоди у розмірі 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. Проте про наявність такої шкоди у заяві ОСОБА_7 не йдеться взагалі.
Тому викладені в заяві ОСОБА_7 відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК.
Отже, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Аапеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2021 року про відмову у задоволенні скарги щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4