Провадження №11-кп/801/731/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000143 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000143 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2021 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відмовлено, клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.
Продовжено строк дії обраного відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив частково скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2021 року, та постановити нову ухвалу якою обрати ОСОБА_7 інший запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, а саме поруку, поручителем виступить мати обвинуваченого ОСОБА_10 , цивільна дружина ОСОБА_11 , домашній арешт в нічну пору доби за місцем проживання АДРЕСА_1 , визначити заставу у сумі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано, що станом на день розгляду справи у суді жоден доказ не досліджувався, щоб стверджувати про винуватість ОСОБА_7 , ризики передбачені ст. 177 КПК України не підтверджені стороною обвинувачення.
В засіданні 06.052021 року приймав участь прокурор ОСОБА_9 , яка не входить до складу групи прокурорів за постановою про призначення від 10.03.2021 року.
При подачі клопотання про продовження дії запобіжного заходу сторона обвинувачення не врахувала, що ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КПК України, на утриманні має матір ОСОБА_10 , яка є інвалідом 3-ої групи, разом з матірю проживає за адресою АДРЕСА_2 , є співвласником будинку з матірю, ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, має незадовільний стан здоровя, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, цивільний позов потерпілим не заявлено, у повідомленні про підозру зазначено помилково, що обвинувачений перебував у стані сп`яніння.
Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого немає підстав в даний час стверджувати про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник вказує, що обставини передбачені ч.4 ст. 183 КПК України відсутні, тому суд в праві все ж таки визначити розмір застави у разі продовження строку запобіжного заходу тримання під вартою.
Крім того, сама тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції має всі підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 на запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що прокурор ОСОБА_9 входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, оскільки вона змінила своє прізвище з ОСОБА_12 на ОСОБА_9 , про що повідомляла прокурора області та надавала підтверджуючі документи до матеріалів справи, ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у скоєнні злочинів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, після погашення судимостей знову вчинив кримінальні правопорушення, крім того, наніс тілесні ушкодження матері потерпілого, під час скоєння злочинів перебував і стані сп`яніння, що підтверджується показами потерпілого та свідків, після скоєного зник з місця події і тільки за втручання оперативних працівників органів поліції його було знайдено, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати обвинуваченому запобіжний захід не повязаний з тримання під вартою, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000143 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 125 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких відноситься до тяжкого злочину, офіційно не працевлаштований, у нього відсутні соціально -стримуючі фактори та міцні соціальні зв`язки.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а саме спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків, потерпілого, тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в даному випадку відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає критеріям справедливості та співмірності (пропорційності).
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КПК України, має на утриманні матір ОСОБА_10 , яка є інвалідом 3-ої групи, проживає за адресою АДРЕСА_2 та є співвласником будинку. позитивно характеризується за місцем проживання, має незадовільний стан здоровя, перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні малолітню дитину, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки вказані обставини не спростовують висновки суду щодо доцільності продовження застосування запобіжного заходу.
Крім того, захистом не надано доказів щодо зазначених обставин.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування більш мякого запобіжного заходу , суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення , проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, таким чином, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд продовжив відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості встановлення застави відповідно до вимог ст. 182 КПК України.
Згідно ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави встановлюється відповідно до ст. 183 КПК України за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Розглядаючи під час судового розгляду клопотання сторони обвинувачення, щодо доцільності продовження тримання під вартою, суд повинен керуватися положеннями глави 18 КПК України і, зокрема ст. 177, ст.178, ст. 194 КПК України.
Питання застосування застави не вирішується при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це питання вирішується при обранні запобіжного заходу.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2021 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_13 відсутні.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2021 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4