Провадження № 11-сс/4808/218/21
Категорія ст.303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

19 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя-доповідач Івано-Франківського апеляційного суду ОСОБА_3 в порядку підготовки до апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 6.08.2021 року про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого поліції від 22.06.2021 року про закриття кримінального провадження за його повідомленням.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що в даному кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії і підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч.2 КК України немає.

На вказану ухвалу ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

З`ясувавши обставини даного провадження, суть поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити, апеляційну скаргу - повернути її автору.

Згідно з ст.9 ч.6 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ст.7 ч.1 цього Кодексу.

Положення ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямовані на забезпечення демократій засобами боротьби з діями та діяльністю, які неналежним чином обмежують основні права та свободи незалежно від того, чи дії або діяльність здійснюються «державою», «групою» або «особою».

Як убачається з матеріалів скарги ОСОБА_4 , останній подав аналогічні апеляційні скарги на аналогічні ухвали слідчих суддів з приводу закриття того самого кримінального провадження вже двічі, а також оскаржив постанову слідчого додатково ще прокурору, що свідчить про те, що він неодноразово оскаржує ті ж самі рішення й хоче добитися повторного їх розгляду, що є недопустимим в силу принципу правової визначеності особа немає права повторного судового розгляду його такого ж звернення, що можна віднести до зловживання своїми процесуальними правами.

В рішенні ЄСПЛ Mirolubovs та інші проти Латвії (§§ 62 і 65) вказано, що поняття «зловживання» згідно з пунктом 3 а) статті 35 слід розуміти у звичайному значенні, вживаному у загальній теорії права тобто як шкідливе здійснення особою права для інших цілей, ніж ті, для яких його призначено. Таким чином, вважається зловживанням таке поводження заявника, яке явно суперечить цілям права на індивідуальне звернення, передбаченого Конвенцією, і перешкоджає належній роботі Суду або належному перебігу провадження, а тому дії які вважаються зловживанням правом на подання заяви, повинні оголошуватися неприйнятними.

Діям, які суперечать основним засадам і завданням судочинства, слід давати належну процесуальну оцінку й не допускати повторних й аналогічних судових розглядів.

Заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. А відтак, подання повторних аналогічних апеляційних скарг на ті ж самі процесуальні рішення з аналогічних підстав, вказує на таке зловживання.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 є неприйнятною, по ній слід відмовити у відкритті апеляційного провадження та повернути апелянту.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 відмовити.

Повернути ОСОБА_4 подану ним апеляційну скаргу з доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а ОСОБА_4 з моменту отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_3