Справа № 303/202/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.05.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/243/21, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2021 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області Мукачівського району, с. Станово, мешканця АДРЕСА_1 .

Цією ухвалою продовжено щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 16 липня 2021 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Мукачівського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням декількох осіб, у тому числі ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307 КК України, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що обраний ухвалою цього ж суду від 09 грудня 2020 року в порядку ст. 182 КПК України щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням обставин, що передували його обранню, тобто порушення обвинуваченим, до якого було застосовано запобіжний захід у вигляді застави, обов`язків, покладених на нього судом, у зв`язку з чим заставу звернено в дохід держави, а до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а його тривалість у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, також судом не отримано відомостей щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими і виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання захисника визнано таким, що не підлягає задоволенню. В ухвалі також вказується на те, що продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, тому є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строку тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, тому підлягає скасуванню. Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення безпідставно та необґрунтовано взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України. Стверджує, що прокурором не надано, а судом не наведено в ухвалі жодного доказу, який би доводив обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Окрім того вказує на те, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_5 має постійні місце проживання та місце роботи, на утриманні малолітню дитину, що в свою чергу свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, які дають можливість обрати відносно обвинуваченого менш суворий запобіжний захід домашній арешт. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядаються у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений та адвокат не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

З ухвали суду вбачається, що участь у розгляді клопотання брали обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання судом вимог ст. 193 КПК України.

Дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що наведені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились і продовжують існувати, позаяк судовий розгляд ще триває, свідки та обвинувачені не допитані, що у підсумку дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, те, що вчинені ним діяння відносяться до особливо тяжких злочинів, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі й допиту ряду свідків, спрямованих на встановлення фактичних обставин справи.

Тому, колегія суддів, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується і за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, а також наведених вище обставин, доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції в цій частині.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_5 має постійні місце проживання та роботи, на утриманні малолітню дитину, - апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі жодним чином не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не дають підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі й домашнього арешту.

З огляду на доведеність вищенаведених ризиків, колегія суддів доведеними прокурором вважає й доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду чи вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких вчинене інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно та необґрунтовано взяв до уваги доводи прокурора про продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ст. 177 КПК України.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано не визначив йому розмір застави. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд також бере до уваги положення п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також те, що ОСОБА_5 раніше порушив умови запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з чим, заставу було звернено в ході держави, а щодо обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту в апеляційній скарзі не вказується.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2021 року, якою щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою до 16.07.2021 включно, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :