АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/354/21
Провадження №1-кп/491/48/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2021 рокум.Ананьїв

Ананьївський районний суд Одеської області у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , вивчивши в порядку спрощеного провадження, в залі суду в місті Ананьїв Одеської області, без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2021 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 4-ї дільниці с.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області 4 січня 2007 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , раніше не судимого,

-захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ,

-потерпіла у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

-прокурори у кримінальному провадженні: прокурори Любашівської окружної прокуратури: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Ананьївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2021 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу за вказаним обвинувальним актом передано на розгляд судді Ананьївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Матеріали справи за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2021 року, містили, передбачене ч.ч.1, 3 ст.302 КПК України, клопотання прокурора про здійснення розгляду обвинувального акту щодо кримінального проступку в спрощеному провадженні.

Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року зазначене клопотання прокурора задоволено та прийнято рішення про здійснення розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 в порядку спрощеного провадження, а саме вивчення його та доданих до нього матеріалів протягом п`яти днів з дня їх надходження до суду і ухвалення вироку.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивченням обвинувального акту встановлено, що під час дізнання було з`ясовано, що 16 березня 2021 року близько 23 години 00 хвилин, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим, ОСОБА_3 , маючи протиправний намір, спрямований на таємне викрадення трьох чавунних труб, що належать ОСОБА_5 , які знаходились на тимчасовому зберіганні на частково огородженій території подвір`я домоволодіння, яке належить ОСОБА_12 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення та подальшого збуту, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав належні ОСОБА_5 три чавунні труби довжиною 2 метри та діаметром 60 мм кожна, загальною вартістю 750 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

За наведених обставин стороною обвинувачення ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

У відповідності до частини 2 статті 382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено наступні обставини, які підтверджують обставини встановлені судом.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що 16 березня 2021 року близько 23 години 00 хвилин, більш точного часу встановити в ході досудового розслідування не представилось можливим, ОСОБА_3 , маючи протиправний намір, спрямований на таємне викрадення трьох чавунних труб, що належать ОСОБА_5 , які знаходились на тимчасовому зберіганні на частково огородженій території подвір`я домоволодіння, яке належить ОСОБА_12 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з корисливих мотивів, з метою власного збагачення та подальшого збуту, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно викрав належні ОСОБА_5 три чавунні труби довжиною 2 метри та діаметром 60 мм кожна, загальною вартістю 750 гривень, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Як вбачається, з заяви ОСОБА_3 , складеної в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, висловлює згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, повідомляє про ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та висловлює згоду з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні..

Потерпіла ОСОБА_5 в своїй заяві також зазначила, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, що під час вивчення обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов вивчивши обвинувальний акт в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 є кримінальним проступком.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 при вивченні обвинувального акту не встановлено.

Частиною 1 статті 69-1 КК України визначено, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При цьому, з матеріалів вбачається, що своїми діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 750 гривень, яку згідно обвинувального акту, добровільно не відшкодовано, що свідчить про відсутність, передбаченої п.2 ч.1 ст.66 КК України, обставини, що пом`якшує покарання, а отже положення статті 69-1 КК України в даному випадку застосуванню не підлягають.

Санкцією частини 1 статті 185 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_3 буде призначення йому покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, у вигляді громадських робіт.

Зазначеного висновку суд дійшов виходячи з того, що ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тимчасово ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень пункту 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З наведеного вбачається, що сума мінімального штрафу, який може бути призначено в якості покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, складає 17000 гривень.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2189 гривень, з 1 липня - 2294 гривні, з 1 грудня - 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня - 2270 гривень, з 1 липня - 2379 гривень, з 1 грудня - 2481 гривня.

З наведеного вбачається, що мінімальний штраф за ч.1 ст.185 КК України більш ніж у сім разів перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи.

При цьому, як зазначалося, ОСОБА_3 тимчасово ніде не працює, у зв`язку з чим суд вважає, що призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу є недоцільним.

Частиною 1 статті 57 КК України визначено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

При цьому, як зазначалося ОСОБА_3 тимчасово ніде не працює, у зв`язку з чим призначення йому покарання у вигляді виправних робіт є неможливим.

При цьому, суд бере до уваги положення ч.2 ст.65 КК України, якою визначено, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, і приходить до висновку, що примусова праця, а якій полягає покарання у вигляді громадських робіт, не відповідатиме в даному випадку меті кримінального покарання, не сприятиме виправленню засудженого, у зв`язку з чим такий вид покарання є недоцільним.

Частиною 1 статті 60 КК України визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до частини 1 статті 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

При цьому, як зазначалося ОСОБА_3 є раніше не судимою особою, тимчасово ніде не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Водночас, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 , проживає сам, за місцем мешкання характеризується нейтрально, є учасником бойових дій, під час дізнання встановлено обставина, яка пом`якшує його покарання, передбачена статтею 66 КК України, у зв`язку з чим суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без застосування до нього покарань, які обмежують гарантовані Конституцією права особи такі як право на особисту свободу та право на свободу пересування.

Враховуючи викладене призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт буде достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, частиною 1 статті 56 КК України визначено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

ОСОБА_3 є працездатною особою, будь-яких відомостей про те що він є особою з інвалідністю першої або другої групи, або військовослужбовцем строкової служби обвинувальний акт та додані до нього матеріали не містять, у зв`язку з чим суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді громадських робіт.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи від 1 квітня 2021 року №СЕ-19/116-21/5875-ТВ, які складають 490,35 грн.

Згідно частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи викладене, суд вважає, що витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні мають бути стягнуті з ОСОБА_3 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час дізнання та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, а саме три чавунні труби довжиною 2 кожна діаметром 60 мм, які передані під розписку потерпілій ОСОБА_5 .

При цьому, зазначені речові докази не були надані суду, у зв`язку з чим відсутні підставі для вирішення їх долі в порядку, визначеному ч.9 ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.366-371, 373, 374, 376, 381, 382, 395, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

За вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді громадських робіт строком 100 (сто) годин.

Роз`яснити, що відповідно до положень частин 1-4 статті 36 Кримінально-виконавчого кодексу України покарання у виді громадських робіт відбувається за місцем проживання засудженого. Громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від основної роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Виконання покарання у виді громадських робіт здійснюється на основі участі засуджених у суспільно корисній праці і контролю за їхньою поведінкою відповідно до вимог цього Кодексу. Контроль за виконанням покарання у виді громадських робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Судове рішення приводиться до виконання не пізніше десятиденного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили або звернення його до виконання.

Цивільний позов потерпілою та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Суду будь-які речові докази передані не були, у зв`язку з чим відсутні підставі для вирішення їх долі в порядку, визначеному ч.9 ст.100 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця 4-ї дільниці с.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області 4 січня 2007 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи від 1 квітня 2021 року №СЕ-19/116-21/5875-ТВ Одеським НДЕКЦ МВС України (УК у м.Одесі/ Малиновський р-н/ 24060300, , р/р UA015007, код, МФО 899998, банк Казначейство України (ЕАП), за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області) в розмірі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 копійок.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1