Справа № 559/2247/20
Провадження № 1-кп/559/94/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубно матеріали кримінального провадження за №0000574 по обвинуваченню

ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, інваліда 1-ї групи, неодруженого, не депутата, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
та угоду про визнання винуватості від 02 березня 2021 року

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И В:

У ході судового слідства встановлено, що 10 липня 2020 року, близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, а саме вул. Залізнична в смт. Смига, Дубенського району, Рівненської області, наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вул. Залізнична та вул. Б.Хмельницького, поблизу Смизької селищної ради, не надав перевагу в русі мопеду «SUZUKI Jog 36», незареєстрованого під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі наближався до даного перехрестя з ліва на право по ходу руху автомобіля та допустив зіткнення з вказаним мопедом.
Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
- 16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля мопеда «SUZUKI Jog 36» - ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, перелом склепіння та основи черепа, забій головного мозку легкого ступеня, забій м`яких тканин голови, осадженні поверхневі рани голови, які згідно п.2.2.2. «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент отримання
Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

02 березня 2021 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Під час укладення угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений узгодили міру покарання останньому, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, а саме у виді у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно зі ст. 75, 76 КК України сторони узгодили звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи в судовому засіданні питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Крім цього, частиною першою статті 472 КПК України, передбачений зміст угоди про визнання винуватості, який полягає у визначенні наступних обставин, зокрема: сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки не виконання угоди.

Прокурор в судовому засіданні, зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в обсязі обвинувачення та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Суд, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнаючи винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні в обсязі обвинувачення, повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст. 286 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ч.2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з наданням потерпілим ОСОБА_6 письмової згоди прокурору на укладення угоди

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З урахуванням доведеності вини у вчиненному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст. 286 КК України та її беззастережного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 та встановлені в ході судового розгляду пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, сприяння у розкритті злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тому суд вбачає наявність фактичних підстав для затвердження укладеної угоди про визнання винуватості.
При цьому, суд зазначає, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у виді покарання, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, з призначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України терміном на один рік та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта у розмірі 5230 гривень 40 копійок.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не застосовувався та підстав для його обрання судом не встановлено. Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України
На підставівикладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
Угоду про визнання винуватості від 02 березня 2021 року у кримінальному провадженні №0000574, укладену між прокурором Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_7 - затвердити.
Визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням. Іспитовий термін випробування встановити строком на 1 (один) рік.

На підставі п.2 ч.1 ст. 76 КК України під час відбуття іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи у розмірі 5230 (п`ять тисяч двісті тридцять) гривень 40 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 залишити у його розпорядженні;
- мопед «SUZUKI Jog 36», не зареєстрований, що знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 залишити у його розпорядженні;
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Рівненського Апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1