Справа № 472/734/18
Веселинівський районний суд Миколаївської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 рокусмт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Веселинове Миколаївської області кримінальне провадження, внесене 10.03.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселинове Миколаївської області, громадянина України, працює на посаді старшого слідчого слідчого відділу Веселинівського відділення Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,
У судовому розгляді справи приймали участь сторони кримінального провадження: процесуальний прокурор прокурор Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідуванняОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у тому, щоостанній, перебуваючи на посаді слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, вніс завідомо неправдиві відомості про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких, до офіційних документів повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, протоколу надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0000 від 18.06.2015 року.

За висновком досудового слідства кримінальні правопорушення були вчинені при таких обставинах.
З 07.07.2010 року ОСОБА_3 проходив службу в ОВС на різних посадах в підрозділах УМВС України в Миколаївській області.

Згідно наказу УМВС України в Миколаївській області №155 о/с від 07.07.2014 ОСОБА_3 призначено слідчим слідчого відділення Веселинівського районного відділу УМВС України в Миколаївській області (СВ Веселинівського РВ УМВС).

Наказом начальника УМВС України в Миколаївській області № 217 о/с від 31.07.2015 ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання середнього начальницького складу - капітан міліції.

Відповідно до функціональних обов`язків слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_3 , підписаних останнім та затверджених першим заступником начальника РВ начальником СВ Веселинівського РВ УМВС, у своїй діяльності слідчий слідчого підрозділу керується Конституцією України, Кримінальним і Кримінальним процесуальним кодексом України, іншими законами України, Указами і розпорядженнями Президента України, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, постановами та іншими рішеннями Верховного суду України, вказівками Генерального прокурора України з питань досудового слідства, тощо.

Слідчий має статус службової особи, яка займає відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділена спеціальними, лише її притаманними повноваженнями у кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення слідчого судді, суду або згоди прокурора, і є відповідальним за законне і своєчасне виконання цих рішень.

При виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний:

1. Дотримуватись вимог Конституції України, КПК та законів України під час досудового розслідування.

2. Забезпечувати повне, всебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах встановлених КПК строків.

3. Виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі.

4. Забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження.

5. Не розголошувати відомостей, що становлять державну чи іншу охоронювану законом таємницю, інформацію про приватне життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень.

6. Не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 5 КПК України визначено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Статтею 7 КПК України регламентовано, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, тощо.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

4) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

5) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

6) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

7) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

8) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ст. 104 КПК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Протокол складається з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце, час проведення та назву процесуальної дії; особу, яка проводить процесуальну дію (прізвище, ім`я, по батькові, посада); всіх осіб, які присутні під час проведення процесуальної дії (прізвища, імена, по батькові, дати народження, місця проживання); інформацію про те, що особи, які беруть участь у процесуальній дії, заздалегідь повідомлені про застосування технічних засобів фіксації, характеристики технічних засобів фіксації та носіїв інформації, які застосовуються при проведенні процесуальної дії, умови та порядок їх використання;

2) описової частини, яка повинна містити відомості про: послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи;

3) заключної частини, яка повинна містити відомості про: вилучені речі і документи та спосіб їх ідентифікації; спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу; зауваження і доповнення до письмового протоколу з боку учасників процесуальної дії.

Перед підписанням протоколу учасникам процесуальної дії надається можливість ознайомитися із текстом протоколу.

Відповідно до ст. 216 КПК України (в редакції 2015 року), слідчі органів внутрішніх справ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до ст.ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 290 КПК України передбачено, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Таким чином, повідомлення про підозру, протокол надання доступу до матеріалів кримінального провадження є процесуальними документами кримінального провадження, які, відповідно, розпочинають стадію кримінального провадження притягнення особи до кримінальної відповідальності та засвідчують факт надання доступу і ознайомлення підозрюваного з матеріалами кримінального провадження, тобто породжують, змінюють, припиняють кримінально-процесуальні правовідносини між учасниками кримінального провадження, засвідчуються підписами уповноважених осіб слідчого, прокурора та є офіційними документами.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронними органами є, зокрема, органи внутрішніх справ.

Веселинівський РВ УМВС України в Миколаївській області був складовим підрозділом органів внутрішніх справ, правоохоронним органом, який здійснює правозастосовні та правоохоронні функції, а його працівники, які виконують вказані функції, працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, ОСОБА_3 перебуваючи на посаді слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС, відповідно до примітки 1 ст. 364 КК України, був службовою особою правоохоронного органу, яка постійно здійснює функції представника влади.

27.05.2015 Баштанським районним судом Миколаївської області під час судового розгляду у кримінальному провадженні № 0000605 за обвинуваченням ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, надано дозвіл на затримання останнього з метою приводу в судове засідання для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та оголошено його розшук.

Організацію виконання ухвали суду про розшук обвинуваченого ОСОБА_6 доручено прокуратурі Казанківського району Миколаївської області.

18.06.2015 СВ Веселинівського РВ УМВС розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000383 та відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

21.08.2015 здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000383 від 18.06.2015 за ст. 395 КК України доручено слідчому СВ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_3

24.08.2015 начальником СДІМ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_7 та ДІМ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_8 затримано ОСОБА_6 на території Веселинівського району Миколаївської області та доставлено до службового кабінету слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_3 , розташованого по вул. Свободи, 3 смт. Веселинове Миколаївської області для проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000383.

Перебуваючи в службовому кабінеті СВ Веселинівського РВ УМВС розташованого по вул. Свободи, 3 смт. Веселинове Миколаївської області, 24.08.2015 у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел направлений на службове підроблення матеріалів кримінального провадження №0000383.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_6 оголошений в розшук Казанківським РВ УМВС на підставі ухвали судді Баштанського районного суду, а тому буде невідкладно вивезений до суду працівниками Казанківського РВ УМВС для обрання запобіжного заходу, слідчий ОСОБА_3 вирішив покращити статистичні показники в слідчій роботі Веселинівського РВ УМВС щодо збільшення кількості кримінальних проваджень, направлених прокурору з обвинувальним актом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 24.08.2015 перебуваючи в своєму службовому кабінеті СВ Веселинівського РВ УМВС, який розташований по вул. Свободи, 3 смт. Веселинове Миколаївської області, слідчий ОСОБА_3 з метою службового підроблення для покрашення статистичних показників в слідчій роботі, умисно, вніс завідомо неправдиві відомості щодо дати проведеної процесуальної дії в повідомленні про підозру ОСОБА_6 від 26.08.2015 у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015 за ст. 395 КК України, а саме зазначив, що повідомив про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України 26.08.2015 та засвідчив процесуальний документ своїм підписом. При чому слідчий ОСОБА_3 , користуючись відсутністю належної кваліфікованої правової допомоги у ОСОБА_6 , ввів в оману останнього та примусив розписатись в документі, про те фактично про підозру ОСОБА_6 не повідомив, повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки ОСОБА_6 не вручив, права підозрюваного не оголосив та не роз`яснив.

Окрім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.08.2015 перебуваючи в своєму службовому кабінеті СВ Веселинівського РВ УМВС, який розташований по вул. Свободи, 3 смт. Веселинове Миколаївської області, слідчий ОСОБА_3 з метою службового підроблення для покращення статистичних показників в слідчій роботі, умисно, вніс завідомо неправдиві відомості щодо дати проведеної процесуальної дії в протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015 за ст. 395 КК України, а саме зазначив, що ознайомив підозрюваного ОСОБА_6 з матеріалами провадження 26.08.2015 та засвідчив процесуальний документ своїм підписом. При чому слідчий ОСОБА_3 , користуючись відсутністю належної кваліфікованої правової допомоги у ОСОБА_6 , ввів в оману останнього та примусив розписатись в документі, про те фактично 26.08.2015 доступу до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015 за ст. 395 КК України ОСОБА_6 не надав та з матеріалами не ознайомив.

24.08.2015 о 11:30 оперуповноваженим СКР Казанківського РВ УМВС ОСОБА_9 в порядку ст. 208 КПК України затриманий ОСОБА_6 , доставлений на службовому автомобілі до смт. Казанка Миколаївської області та поміщено до ІТТ Казанківського РВ УМВС. 26.08.2015 працівниками ІТТ Казанківського РВ УМВС ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_6 доставлений до обмінного пункту залізно-дорожньої станції Долінське Кіровоградської області та в цей же день останнього спецпоїздом конвойовано до СІЗО м. Миколаєва.

Таким чином, слідчий СВ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_3 , під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000383, вніс завідомо неправдиві відомості про проведення процесуальних дій за фактичної відсутності таких до повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015, протоколу надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015, чим порушив вимоги ст.ст. 276-278, 290 КПК України, п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 63 Конституції України, що призвело до того, що ОСОБА_6 під час досудового розслідування кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, був позбавлений можливості знати, в якому злочині його звинувачують, мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту, визнання судом відповідно до ст. 89 КПК України доказів у кримінальному провадженні № 0000383 недопустимими та у зв`язку з чим виправдання обвинуваченого ОСОБА_6

04.07.2016 вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України та виправдано за обставин недоведеності, що в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16.03.2017 вирок Веселинівського районного суду, яким обвинуваченого ОСОБА_6 виправдано за ст. 395 КК України залишено без змін.

Таким чином відповідно до обвинувального акту дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Суд вважає, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 є недоведеним, оскільки ґрунтується на неналежних та недостатніх доказах, зібраних під час проведення слідчих (розшукових) дій та отриманих за наслідками їх проведення, стороною обвинувачення не доведено його винуватість поза розумним сумнівом іншими доказами, наданими під час судового розгляду, і можливість здобуття інших доказів вичерпана, а тому вважає за необхідне виправдати його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.
Під час судового розгляду ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України не визнав, та показав, що в 2015 році він працював на посаді слідчого Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області. 20 серпня 2015 року начальник СВ Веселинівського РВ УМВС ОСОБА_12 надав йому доручення на розслідування двох кримінальних проваджень за фактом вчинення крадіжки та невиконання адміністративного нагляду відносно ОСОБА_6 20 серпня 2015 року він прийняв дані провадження до свого розгляду та в цей час дільничний інспектор ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 доставляють ОСОБА_6 до Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області та відбирають в нього пояснення. По даним матеріалам були вже допитані свідки і потерпілі. З цими матеріалами справи начальник слідства ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 ходили до прокурора для погодження підозри, не пам`ятає точно до кого, напевно до ОСОБА_15 , де останній поспілкувався з ОСОБА_6 , оглянув матеріали кримінального провадження, а після цього обвинуваченого ОСОБА_6 привели до райвідділу до нього в кабінет. Тоді він допитав ОСОБА_6 спочатку по крадіжці в якості підозрюваного, в той час як за статтею 395 КК України ще не оголошував підозру, так як не було допитано одного зі свідків. Через декілька днів 22 або 23 серпня 2015 року було оголошено остаточну підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України та вручено пам`ятку, а потім підозрюваного забрали, оскільки він не був затриманий. Після того як він допитав ОСОБА_6 , до нього в кабінет зайшов начальник слідства ОСОБА_12 та запитав чи все вже зроблено, оскільки прокурор вказав на необхідність закінчити справу. Все це було 23 серпня 2015 року. Він набрав (склав) всі матеріали справи, зшив їх та віддав справу начальнику слідства. ОСОБА_6 підозру було вручено 23 серпня 2015 року, також вручено пам`ятку, допитано по цим епізодам, а саме за ст. 185 та ст. 395 КК України та він повідомив прокурору ОСОБА_15 про те, що все закінчив, лише залишилося допитати ОСОБА_6 як підозрюваного. При цьому, в першій половині дня ОСОБА_6 було оголошено повідомлення про підозру, а ближче до 16.00 чи 17.00 години його було ознайомлено з матеріалами провадження. Також, в той час, як ОСОБА_6 ознайомлювався зі всіма матеріалами справи, до нього зайшов начальник слідства ОСОБА_12 , а він в цей день знаходився на чергуванні, і повідомив йому про надходження виклику про вчинення крадіжки, а тому він поїхав на вказаний виклик, а ОСОБА_12 вже сам закінчував з ОСОБА_6 24 серпня 2015 року було свято День Незалежності, тому 26 чи 27 серпня 2015 року начальник слідства ОСОБА_12 зібрав на нараду всіх працівників, та запитав в нього про те, чи все він зробив по ОСОБА_6 , на що він сказав, що ознайомив останнього з матеріалами кримінального провадження, після чого ОСОБА_12 сказав дати йому обвинувальний акт (проект) та матеріали провадження, бо він мав піти до прокурора та погодити підозру, а вже після погодження прокурором визначитися, чи направляти справу до суду. Тоді він набрав проект обвинувального акту, реєстр і заніс начальнику слідства ОСОБА_12 , це було вже 27.08.2015 року. Після цього начальник слідства ОСОБА_12 зробив супровідний лист, оскільки це передбачено його обов`язками, при цьому перевіряє справу, а потім йде з цими матеріалами до прокурора, і вже потім справу направляють до суду. В квітні 2016 року він дізнався, що його викликає слідчий прокуратури Кологривий на допит, де останній повідомив йому, що проставлені ним дати не відповідають дійсності, оскільки в цей час ОСОБА_6 знаходився в СІЗО м. Миколаєва. Він йому відповів, що можливо помилився, міг допустити механічну помилку. В 2017 році в травні чи в червні, точно не пам`ятає, мали справу направити на експертизу, оскільки слідчий прокуратури ОСОБА_16 сказав, що він можливо розписався за ОСОБА_6 .. Він повідомив, що це не може бути. Ним можливо було зроблено технічну помилку в даті, тобто замість 23.08.2015 року зазначив 26.08.2015 року, оскільки 23.08.2015 року він був на чергуванні та запам`ятав цю дату. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 він розслідував, складав проект підозри, направляв прокурору 20.08.2015 року. 23.08.2015 року прокурором та начальником слідства було погоджено підозру. Повідомлення про підозру по двом кримінальним провадженням відносно ОСОБА_6 було погоджено в один день, спочатку по крадіжці, а потім по адміністративному нагляду, але в один день 23.08.2015 року. Він не може сказати, чи було спочатку затверджено дату погодження повідомлення про підозру прокурором, можливо так. Прокурор лише погоджує, а дату не проставляє, ОСОБА_6 на повідомленні про підозру ставить лише підпис, а він потім проставляє дату, оскільки не можливо передбачити коли саме будь надавати підозрюваному повідомлення. ОСОБА_6 в цей же день 23.08.2015 року було вручено два повідомлення про підозру. В цей же день також відкривали матеріали ОСОБА_6 , тобто було доручення прокурора на відкриття ним матеріалів справи. Відкривалися матеріали кримінального провадження у присутності начальника слідства ОСОБА_12 , коли саме не знає. Хто повинен внести дати на відкриття в реєстр він не знає, можливо він або начальник слідства, хоча вносив напевно начальник слідства оскільки в нього в кабінеті відсутній інтернет. Ці дані вносяться негайно або протягом 24 годин. Він не пам`ятає, коли було датоване доручення на відкриття провадження, протокол про надання доступу був датований 26.08.2015 року. 23.08.2015 року він закінчив кримінальне провадження, можливо міг переплутати дати, проставити механічно іншу дату.

Статтею 8 Конституції України гарантовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Положення статей 62 та 129 Конституції України, ст. 17 КПК України визначають, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Основними засадами судочинства є, зокрема: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
За правилами ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
У п. 274 рішення Європейського Суду з прав людини, практика якого є частиною національного законодавства України, у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.
У п. 65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Коробов проти України, п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі Кобець проти України зазначено: при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Керуючись наведеними правовими нормами суд встановив таке.

На підтвердження існування законних приводів та підстав для внесення даних до ЄРДР про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та законності початку досудового розслідування стороною обвинувачення під час судового розгляду надано:

- носій інформації CD-R 52x, який містить матеріали звукозапису судового засідання від 23.02.2016 року по кримінальній справі № 472/751/15-к по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 надав покази про те, що 26.08.2015 року в період часу з 06:00 години до 13:00 години він був доставлений з смт Казанка до СІЗО м. Миколаєва, 25.08.2015 року перебував в смт Баштанка по іншому кримінальному провадженню, де йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.с. 185-186);

- лист судді Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_17 на ім`я начальника Миколаївського слідчого ізолятору УДПтС України в Миколаївській області про надання інформації про перебування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.08.2015 року та 31.08.2015 року в слідчому ізоляторі та проведення з останнім 26.08.2015 року та 31.08.2015 року будь яких слідчих дій у слідчому ізоляторі (т. 1 а.с. 188);

- лист в.о. начальника СІЗО-арештного дому підполковника вн. Служби ОСОБА_18 на запит судді Веселинівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_17 (вих. № 298 від 28.01.2016 року) за вих. № 20/2/3-244 від 05.02.2016 року, відповідно до якого повідомлено про те, що ОСОБА_6 в СІЗО м. Миколаєва утримується з 26.08.2015 року по теперішній час. Слідчі дії в умовах СІЗО 26.08.2015 року та 31.08.2015 року за участю ОСОБА_6 не проводились(т. 1 а.с. 189);

- рапорт начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_19 на ім`я першого заступника прокурора області старшого радника юстиції ОСОБА_20 начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення прокуратури області старшого радника юстиції ОСОБА_21 про наявність інформації про можливе вчинення слідчим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (т. 1 а.с. 190);

- витяг з кримінального провадження № 0000045 станом на 30.03.2016 року про внесення 10.03.2016 року до ЄРДР даних про вчинення злочину за ч. 1 ст. 366 КК України з наступною фабулою: у кримінальному провадженні № 0000133 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, 395 КК України складено протокол про надання доступу останньому до матеріалів кримінального провадження № 0000133, до якого працівниками Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області внесено недостовірні відомості щодо дати та часу його складання та щодо факту проведення самої слідчої дії (т. 1 а.с. 191);

- витяг з кримінального провадження № 0000045 станом на 13.07.2016 року про внесення 10.03.2016 року до ЄРДР даних про вчинення злочину за ч. 1 ст. 366 КК України з наступною фабулою: ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області, вніс завідомо неправдиві відомості про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких, до повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, протоколу надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015. (т. 2 а.с. 150);

- доручення начальника слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_22 № 17/1-850 вп.-16 від 11.03.2016 року старшому слідчому слідчого відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_23 на здійснення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 (т. 1 а.с. 192);

- постанова про призначення групи прокурорів від 12 березня 2016 року, відповідно до якої заступником прокурора Миколаївської області старшим радником юстиції ОСОБА_24 призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000045 від 10.03.2016, доручивши процесуальне керівництво групі прокурорів у складі прокурорів відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 .. Старшим групи призначити прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 193);

Ретельно дослідивши та проаналізувавши процесуальні дії і прийнятті процесуальні рішення посадових осіб органу прокуратури Миколаївської області щодо внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення та початку досудового розслідування, суд прийшов до висновку що не всі такі дії і рішення відповідають в повній мірі вимогам та відповідним нормам кримінального процесуального законодавства України, нормам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Так, відповідно до частин 2, 3 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається.
Згідно з п.п. 8, 9 глави 2 Облік кримінальних правопорушень розділу ІІ Порядок формування та ведення Реєстру Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 травня 2016 р. За № 680/28810 затвердженого Наказом Генерального прокурора України 17.08.2012 № 69 (чинного на час формування відомостей), відомості про декілька вчинених кримінальних правопорушень, зазначених в одній заяві, повідомленні або виявлених безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу, незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, вносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо. На виявлене під час досудового розслідування кримінальне правопорушення в рамках одного кримінального провадження слідчий за Довідником 1 «Перелік інших джерел, з яких виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» вносить до Реєстру інформацію про джерело, з якого виявлено кримінальне правопорушення, та відомості про кримінальне правопорушення. Кримінальному провадженню за цим правопорушенням присвоюється новий номер.
Як зазначено вище, у витяг з кримінального провадження № 0000045 станом на 30.03.2016 року про внесення 10.03.2016 року до ЄРДР даних про вчинення злочину за ч. 1 ст. 366 КК України містить наступну фабулу: у кримінальному провадженні № 0000133 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, 395 КК України складено протокол про надання доступу останньому до матеріалів кримінального провадження № 0000133, до якого працівниками Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області внесено недостовірні відомості щодо дати та часу його складання та щодо факту проведення самої слідчої дії (т. 1 а.с. 191).

Також, у витягу з кримінального провадження № 0000045 станом на 13.07.2016 року про внесення 10.03.2016 року до ЄРДР даних про вчинення злочину за ч. 1 ст. 366 КК України міститься наступна фабула: ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області, вніс завідомо неправдиві відомості про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких, до повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, протоколу надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015. (т. 2 а.с. 150).
В судовому засіданні сторона обвинувачення вказала на те, що кримінальному правопорушенню за фактом внесення слідчим ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей про проведення процесуальної дії, за фактичної відсутності такої, до повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, після його виявлення, новий номер до Єдиного реєстру досудових розслідувань не присвоювався, а тому кримінальні провадження не об`єднувалися, а досудове розслідування за цим фактом проводилось слідчим в кримінальному провадженні № 0000045. При цьому, вказане кримінальне правопорушення виявлено 03 липня 2017 року під час тимчасового доступу до документів та їх огляду і вилучення в приміщенні Веселинівського районного суду Миколаївської області.
А отже, суд прийшов до переконання, що процесуальні дії та процесуальні рішення слідчого в кримінальному провадженні № 0000045 за фактом внесення слідчим ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей про проведення процесуальної дії, за фактичної відсутності такої, до повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, були здійсненні без внесення відомостей до ЄРДР, а тому є незаконними. При цьому, суд вважає, що ОСОБА_3 не набув статусу підозрюваного за вказаним фактом вчинення кримінального правопорушення, оскільки підозра може сформуватися тільки після внесення відомостей до ЄРДР, а відтак початку кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) та/або негласних (розшукових) та інших процесуальних дій, а отже необґрунтованим і позбавленим правових підстав є наступне складання й самого в цій частині обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 ..
Також, стороною обвинувачення під час судового розгляду на підтвердження висунутого ОСОБА_3 обвинувачення надані та дослідженні приведені нижче докази, які містяться в наступних процесуальних джерелах доказів.

- носій інформації CD-R 52x, який містить матеріали звукозапису судового засідання від 23.02.2016 року по кримінальній справі № 472/751/15-к по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, під час якого обвинувачений ОСОБА_6 надав покази про те, що 26.08.2015 року в період часу з 06:00 години до 13:00 години він був доставлений з смт Казанка до СІЗО м. Миколаєва, 25.08.2015 року перебував в смт Баштанка по іншому кримінальному провадженню, де йому було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою (т. 1 а.с. 185-186);

- протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року, згідно якого слідчий СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_3 в період часу з 18:00 години до 18:55 години надав підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, ОСОБА_6 у службовому кабінеті № 20 Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області доступ до матеріалів досудового розслідування № 0000383 в підшитому і пронумерованому стані в одному томі на 109 аркушах (т. 1 а.с. 187, 219);

- протокол огляду документів від 03 липня 2017 року, відповідно до якого слідчим в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_23 , розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000045, у приміщенні службового кабінету прокурора Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_15 , що розташований в смт. Веселинове по пров. Шкільний, 1, було проведено огляд окремих матеріалів кримінального провадження № 0000383, які прокурор Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_15 надав для огляду, під час якого оглянуто, упаковано в паперовий конверт, опечатано та вилучено: пояснення ОСОБА_6 від 20.08.2015 року, повідомлення про підозру від 26.08.2015 року за ст. 395 КК України ОСОБА_6 , пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного ОСОБА_6 від 26.08.2015 року, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 26.08.2015 року (т. 1 а.с. 199);

- пояснення ОСОБА_6 від 20.08.2015 року, відповідно до якого о/у СКР Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області м-р міліції ОСОБА_28 відібрав пояснення від ОСОБА_6 з приводу порушення останнім адміністративного нагляду(а.с. 200);

- повідомлення про підозру від 26.08.2015 року, відповідно до якого слідчим СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області капітаном міліції ОСОБА_3 було повідомлено ОСОБА_29 підозру, а саме, що останній підозрюється в порушенні правил адміністративного нагляду, тобто самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України(т. 1 а.с. 201-203);

- пам`ятка про процесуальні прав та обов`язки підозрюваного ОСОБА_6 від 26.08.2015 року(т. 1 а.с.204-207);

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 26.08.2015 року, відповідно до якого слідчим СВ Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області капітаном міліції ОСОБА_3 допитано як підозрюваного ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 208-209);

- виписка про рух кримінального провадження № 0000383, з якої вбачається, що запис про повідомлення про підозру вчинено користувачем ОСОБА_3 26.08.2015 року о 17:01, запис про відкриття матеріалів досудового розслідування для ознайомлення вчинено 27.08.2015 року о 15:00 користувачем ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 210-211);

- протокол тимчасового доступу до документів та їх вилучення від 03 липня 2017 року, відповідно до якого слідчим в ОВС СВ прокуратури Миколаївської області ОСОБА_23 в приміщенні Веселинівського районного суду Миколаївської області на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва про тимчасовий доступ до речей і документів від 22.06.2017 року оглянуто та вилучено: оригінал розписки прокурору від імені ОСОБА_6 про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування; протокол надання доступу підозрюваному ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року; оригінал розписки ОСОБА_6 про отримання копії вироку(т. 1 а.с. 216-217);

- висновок експерта № 17-657/658/659/660 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000045 від 12.09.2017 року, згідно висновку якого:

1. Рукописний текст Веселинове у наданому на дослідження протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року виконаний самим ОСОБА_3 . Рукописний текст Ознайомлений заяв та доповнень немає у наданому на дослідження протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року виконаний самим ОСОБА_6 . Підписи у графі Підозрюваний ОСОБА_6 , Підозрюваний ОСОБА_6 та після слів Ознайомлений заяв та доповнень не має у наданому на дослідження протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року виконані самим ОСОБА_6 . Підпис виконаний знизу по середині після слів Слідчий капітан міліції у наданому на дослідження протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року виконаний самим ОСОБА_3 . Цифровий текст у наданому на дослідження протоколі про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.08.2015 року виконаний самим ОСОБА_3 .

2. Підпис у наданій на дослідження розписці про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від 31.08.2015 року виконаний самим ОСОБА_6 . Цифровий текст у наданій на дослідження розписці про отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування від 31.08.2015 року виконано не самим ОСОБА_6 та не самим ОСОБА_3 , а іншою особою.

3. Підпис у наданому на дослідження повідомленні про підозру від 26.08.2015 року виконано самим ОСОБА_6 . Цифровий підпис у наданому на дослідження повідомленні про підозру від 26.08.2015 року виконано самим ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 226-243);

- протокол огляду предметів від 15 червня 2017 року, відповідно якого слідчим в ОВС СВУ з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області радником юстиції ОСОБА_23 у приміщенні Вознесенської місцевої прокуратури, що розташована в м. Вознесенську по вул. Костенка, 2 проведено огляд: книги № 36 ознайомлення осіб з правами та обов`язками, правилами внутрішнього розпорядку, що поміщені до ІТТ Казанківського РВ УМВС, книги наказів на конвой № 37 спецконтингенту, які знаходяться в ІТТ Казанівського РВ УМВС, журналу № 33 обліку осіб, що утримуються в ІТТ Казанківського РВ УМВС, постова відомість № 28-т внутрішнього поста біля камер з охорони осіб, що утримуються в ІТТ Казанківського РВ УМВС, які інспектор СРПП Казанківського ВП ОСОБА_11 надав добровільно до прокуратури для огляду (т. 2 а.с. 124-125);

- виписку з книги Накази на конвой № 37 спецконтингенту, які знаходяться в ІТТ Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області, розпочатого 01.01.2015 року, відповідно до яких розпорядженням № 65 від 25.08.2015 року ОСОБА_6 був доставлений до Баштанського районного суду Миколаївської області та розпорядженням № 66 від 26.08.2015 року ОСОБА_6 був етапований до СІЗО м. Миколаєва (т. 2 а.с. 126);

- виписку з журналу № 33 обліку осіб, що утримуються в ІТТ Казанківського РВ УМВС, розпочатого з 01.01.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 був поміщений до ІТТ 24.08.2015 року о 13.30 годині, затриманий 24.08.2015 року об 11.30 годині Казанківським РВ УМВС о/у СКР ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 127-128);

- виписка з Книги № 36 ознайомлення осіб з ознайомлення осіб з правами та обов`язками, правилами внутрішнього розпорядку, що поміщені до ІТТ Казанківського РВ УМВС, відповідно якої вбачається, що ОСОБА_6 25.08.2015 року був ознайомлений з правами та обов`язками, правилами внутрішнього розпорядку, а також 26.08.2015 року з правилами тримання в ІТТ Казанківського РВ УМВС, дата прибуття ОСОБА_6 24.08.2015 року, дата вибуття 26.08.2015 року (т. 2 а.с. 129-131).

Також стороною обвинувачення під час судового розгляду на підтвердження висунутого ОСОБА_3 обвинувачення надано дослідженні під час судового розгляду:

- вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2016 року по кримінальній справі № 472/751/15-к за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України, згідно якого ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 КК України, та виправдано за обставин недоведеності, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення(т. 1 а.с. 248-254);

- ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 березня 2017 року, згідно якої залишено без змін вирок Веселинівського районного суду Миколаївської області від 04 липня 2016 року, яким обвинуваченого ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдано за ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України (а.с. 255-266);

В судовому засіданні прокурор доводив та обґрунтовував винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, крім вищенаведених доказів, також показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_13 ..

Під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні, зазначені особи були допитані в якості свідків, та надали наступні показання.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що в серпні 2015 року він був процесуальним керівником по об`єднаному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 , який раніше був засуджений Баштанським районним судом Миколаївської області та перебував в розшуку. 23 серпня 2015 року його знайшли та привели до нього в його особистий кабінет, щоб він міг з ним поспілкуватися перед тим, як повідомити про підозру. ОСОБА_6 свою вину визнавав повністю, розумів в чому саме його звинувачують та в той же день йому було оголошено про підозру за ч. 2 ст. 185 КК України. В подальшому він був етапований до СІЗО м. Миколаєва, коли саме він не пам`ятає. Кримінальне провадження було завершено 31 серпня 2015 року та ним було затверджено обвинувальний акт. Але перед цим 26 чи 27 серпня 2015 року було надано доручення слідчому Веселинівського ВП про ознайомлення ОСОБА_6 з кримінальним провадження, в подальшому вручити обвинувальний акт, реєстр та отримати розписку від ОСОБА_6 .. Слідчим йому було надано лише завершене кримінальне провадження, ніяких питань по ньому не виникало, а тому кримінальне провадження було направлено до Веселинівського районного суду Миколаївської області для розгляду. Лише під час розгляду в суді по даному кримінальному провадженню в підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 заявив, що з матеріалами даного кримінального провадження він не знайомився, розписку не надавав, протокол про ознайомлення з матеріалами справи не підписував, обвинувальний акт не отримував. Тому ним в підготовчому судовому засіданні було виготовлено копію обвинувального акту, яке було надано ОСОБА_6 , та кримінальне провадження було призначено до судового розгляду. Під час судового засідання ОСОБА_6 заявив клопотання визнати недопустимими всі докази, оскільки він не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. В подальшому в суді за ініціативою суду було витребувано довідку з СІЗО м. Миколаєва про те, що з 26.08.2015 року по 31.08.2015 року на території слідчого ізолятору слідчі дії не проводилися, що стало підставою для виправдання його за ст. 185 КК України. Першу підозру ОСОБА_6 було повідомлено ним, а остаточну підозру 26.08.2015 року погоджував прокурор ОСОБА_31 , вони дві підозри ОСОБА_6 не об`єднували, вони йшли окремо. Ким було винесене процесуальне рішення про об`єднання кримінальних проваджень він не пам`ятає, чи ним чи прокурором Шалюта. З ОСОБА_6 він спілкувався лише 23.08.2015 року, більше не спілкувався. Протокол затримання він не бачив та дату затримання йому не відомо. На самому повідомленні про підозру був підпис ОСОБА_6 , він не вручав йому обвинувальний акт, це зробив слідчий, він лише надав усне доручення слідчому про ознайомлення ОСОБА_6 з матеріалами кримінального провадження, а також після ознайомлення та завершення провадження, надати обвинувальний акт. Йому не відомо про обставини вручення ОСОБА_6 слідчим обвинувального акту. На підготовчому судовому засіданні в Веселинівському районному суді ОСОБА_6 ніяких скарг на дії та бездіяльність слідчого ОСОБА_3 не подавав. ОСОБА_6 в судовому засіданні лише сказав, що не розуміє в чому його обвинувачують, оскільки його на той час обвинувачували за статтями 395 та 185 КК України. Перед затвердження обвинувального акту ним було переглянуто кримінальне провадження, в якому були наявні всі підписи, тому ним 31 серпня 2015 року було затверджено обвинувальний акт.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що в серпні 2015 року, будучи на посаді дільничного інспектора Веселинівського відділу поліції, він спільно з начальником ДІМ ОСОБА_13 їздили до с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, де затримали ОСОБА_6 та доставили його до Веселинівського відділу поліції для проведення слідчих дій, так як він раніше перебував в розшуку, точно не пам`ятає, можливо під адміністративним наглядом. Начальник ДІМ ОСОБА_13 передав ОСОБА_6 начальнику слідчого відділення ОСОБА_12 .. Він за вказівкою затримував ОСОБА_6 , протокол затримання не складав, після доставляння до відділку ОСОБА_6 він з ним не спілкувався, та більше його не бачив.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в 2015 році в нього в провадженні, а саме в Казанківському відділу поліції в розшуку перебував ОСОБА_32 . Влітку 24 серпня 2015 року надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_6 було затримано в Веселинівському відділі поліції, тому вони виїхали до смт Веселинове, оскільки відносно ОСОБА_6 було обрано раніше запобіжний захід. В цей же день вони його забрали, він склав протокол затримання відносно ОСОБА_6 , потім відвів до Казанківської центральної районної лікарні для проведення огляду, а саме чи може він утримуватися в умовах ізолятора тимчасового тримання (ІТТ), та після чого в цей же день 24.08.2015 року його було поміщено до Казанківського ІТТ. Після поміщення ОСОБА_6 до Казанківського ІТТ він з ним більше не спілкувався.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що в серпні 2015 року до Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області, а саме до ІТТ було поміщено затриманого ОСОБА_6 , тобто 24.08.2015 року, годину не пам`ятає. ОСОБА_6 було затримано ОСОБА_9 , він лише помістив його до ІТТ. 26.08.2015 року його було етаповано до СІЗО м. Миколаєва, а саме ними ОСОБА_6 було доставлено до обмінного пункту, на той час це станція Долинська Кіровоградської області. Він на той час перебував на посаді начальника ІТТ Казанківського РВ УМВС Миколаївської області. Йому не відомо, чи хтось з працівників Веселинівського відділу поліції працював в ІТТ Казанківського РВ в період з 24.08.2015 року по 26.08.2015 року, а на скільки йому відомо, то ніхто. При поміщення ОСОБА_6 до ІТТ було сформовано особову справу, в якій міститься протокол затримання, протокол огляду, документи, що засвідчують особу, завірені уповноваженою особою, довідка з лікарні, що він може утримуватися в умовах ІТТ, знімок флюрографії з розшифровкою, дактилокарта, анкета. Інші документи він не вилучає, речі оглядаються, в перелік вони не вписуються. При поміщення ОСОБА_6 до ІТТ ніяких скарг від останнього не було.

Свідок ОСОБА_33 суду пояснив, що він в 2015 році знаходився в складі конвою Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області, а саме при доставці 26.08.2015 року ОСОБА_6 на станцію Долинська Кіровоградської області. Він не має ніякого відношення до журналу поміщення осіб до ІТТ, а лише по журналу побачив, що етапують ОСОБА_6 .. Більше пояснень не має.

Свідок ОСОБА_13 суду показав, що ОСОБА_6 перебував під адміністративним наглядом та залишив своє місце проживання. В серпні 2015 року йому подзвонили та повідомили, що в селі Покровка Веселинівського району появився ОСОБА_6 . Тому він разом з ОСОБА_8 поїхали його затримувати, а після затримання він ОСОБА_6 передав безпосередньо начальнику СВ ОСОБА_12 , при цьому ніяких документів не складав. Крім того, він супроводжував ОСОБА_6 при доставлені його до прокурора, але дату не пам`ятає. Більше пояснень не має.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що дійсно відносно нього було встановлено Веселинівським районним судом суддею ОСОБА_34 адміністративний нагляд на 1 рік та він ухилявся від виконання цього нагляду. 20 серпня 2015 року його в с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області затримав ОСОБА_13 разом з ОСОБА_8 та привезли до Веселинівського районного відділу поліції, а саме в 13 кабінет до дільничного. Він спілкувався лише з ОСОБА_13 , перебував там (у відділі поліції) три доби, а потім його відправили до Казанківського РВ. Слідчого ОСОБА_3 бачив та спілкувався з ним в кримінальному провадженні по крадіжці. Слідчий також повідомляв йому про підозру в кримінальному провадженні за ухилення від адміністративного нагляду в Веселинівському районному відділі поліції. 26.08.2015 року не повідомляли про підозру в кримінальному провадженні за ухилення від адміністративного нагляду та матеріали кримінального провадження йому для ознайомлення не надавалися. Дійсно слідчий ОСОБА_3 надавав документи на підпис, та він їх підписував у кримінальному провадженні по крадіжці та у в кримінальному провадженні за ухилення від адміністративного нагляду, а саме тоді, коли знаходився в відділі поліції три дні. При цьому надані слідчим документи читав, про підозру йому повідомляли. Також його водили до прокурора ОСОБА_15 , де він з ним спілкувався, а пізніше з ним спілкувався слідчий ОСОБА_12 . Йому повідомляли про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в поліції, де він підписував її. В Казанківський РВ УМВС його возили працівники Казанківського РВ. Слідчий ОСОБА_3 його ознайомлював з матеріалами кримінального провадження в кабінеті № 20, а під час підготовчого судового засіданні він сказав, що не ознайомлював, оскільки хотів затягнути розгляд справи з метою застосування в подальшому до нього Закону ОСОБА_35 . Він не пам`ятає, коли саме йому було оголошено підозру про вчинення кримінального правопорушення, але він читав її та підписував. В той час як перебував в колонії до нього приходила прокурор Казанківської прокуратури, але остання нічого в нього не питала щодо обставин даного кримінального провадження, лише взяла у нього підписи, які ним були проставлені на чистих аркушах, допит його в якості свідка на досудовому розслідуванні остання не вела.

В судовому засіданні за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_12 , який суду показав, що в 2015 році він був начальником Слідчого відділу заступником начальника Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області, а ОСОБА_36 був слідчим. Відносно ОСОБА_6 перебувало два кримінальних провадження за фактом крадіжки та ухилення від адміністративного нагляду, слідчим в групі був також і ОСОБА_3 .. Провадження у справі було закінчено 24.08.2015 року. Слідчі дії проходили у вихідні дії, оскільки ОСОБА_6 тривалий час не було за місцем проживання, а останній був оголошений у розшук. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були дільничними інспекторами і обслуговувати місце проживання ОСОБА_6 .. У вихідний день його повідомив ОСОБА_13 про те, що знайшли ОСОБА_6 , в цьому кримінальному провадженні вже були допитані свідки, потерпілі, залишилося опрацювати лише такі слідчі дії, як ознайомити підозрюваного з матеріалами кримінального провадження. На той час була обов`язкова процедура погодження в обов`язковому порядку прокурором матеріалів кримінального провадження, що полягало в безпосередньому спілкуванні з підозрюваним. Тому він приводив ОСОБА_6 з дільничним ОСОБА_8 до прокурора ОСОБА_15 , який був черговим, бесіда проходила десь хвилин 10 (вчинив, не вчинив злочин). Прокуратура хотіла об`єднувати два провадження відносно ОСОБА_6 , однак була проблема, оскільки ОСОБА_6 могла забрати Казанківський РВ. Обвинувальний акт, тобто дві підозри було погоджено прокурором Шалюта. Після розмови ОСОБА_6 з прокурором, він привів ОСОБА_6 до слідчого ОСОБА_3 та сказав, щоб він з ним працював, допитував оскільки з прокурором вже все погоджено. ОСОБА_6 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження 22 чи 23.08.2015 року. ОСОБА_6 вони (працівники Веселинівського РВ) не затримували, а ОСОБА_13 лише привіз його до райвідділу, де особисто його передав слідчому ОСОБА_3 , а потім ОСОБА_3 покликав його, оскільки останньому необхідно було від`їхати, а тому він особисто в кабінеті слідчого ОСОБА_3 . ОСОБА_6 вручив підозру, яку той прочитав та підписав. В протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування ОСОБА_6 написав, що ознайомився в його присутності з матеріалами та підписав протокол. В матеріалах справи він бачив повідомлення про підозру, яку також підписував прокурор ОСОБА_15 чи ОСОБА_31 , точно не пам`ятає хто. Коли він прийшов в кабінет до слідчого ОСОБА_3 всі необхідні слідчі дії були вже проведені, лише залишилося ознайомити з матеріалами справи, що він і зробив. На той час в системі МВС показників розкриття кримінальних справи не було, потрібно було в місяць закінчити хоча б 2- 3 обвинувальних акта та, при цьому за розкриття справ не нараховувалися ніякі преміальні. Інформація відносно кожного слідчого щодо преміювання направлялася до області, він складав рапорт на начальника управління щодо статистичної звітності та Головне управління національної поліції виплачувало премію в залежності від кількості справ. Але вони могли декілька місяців направляти рапорти, але фактично премія не виплачувалася. В них не було багато справ, якщо закінчували дві справи то це була радість. На слідчого ОСОБА_3 він не пам`ятає, чи писав рапорти, він хороший працівник та слідчий. ОСОБА_6 вину свою визнавав повністю. Відомості про підозру мають бути внесені негайно, він не пам`ятає хто вносив ці відомості. Він ходив до прокурора для того щоб погодити обвинувальний акт, прокурор сам ставив дату, з ОСОБА_6 прийшли 23.08.2015 року. ОСОБА_6 розумів, в чому його обвинувачують, оскільки він раніше неодноразово був судимий три чи чотири рази. Повідомлення про підозру були внесені до ЄРДР по факту, тобто вносяться негайно. Інколи система могла не працювати, адміністратором даної системи є прокуратура області. 22 чи 23.08.2015 року було фактично вручено ОСОБА_6 повідомлення про підозру. Чому в протоколі зазначено 26.08.2015 року він не знає, можливо проставлена дата після фактичного об`єднання справ (проваджень). Він не пам`ятає чи повідомлення про підозру вносили окремо чи об`єднували, він як особистий керівник не звернув на це уваги. Всі слідчі дії були проведені.

Суд приходить до висновку, що зазначені вище і дослідженні в судовому провадженні докази, в своїй сукупності, вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді слідчого СВ Веселинівського РВ УМВС в Миколаївській області, будучи службовою особою правоохоронного органу, 26.08.2015 року такі процесуальні дії, як повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України та надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000 від 18.06.2015 року не здійснював.

Разом з тим, суд приходить до таких висновків.

З диспозиції частини 1 ст. 366 КК України та узагальнень Верховного Суду України «Про практику розгляду кримінальних справ про злочини, склад яких передбачено ст. 366 КК України (службове підроблення)», слідує, що об`єктивна сторона службового підроблення полягає у перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Такий злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох альтернативних передбачених у ч. 1 ст. 366 КК України дій: а) внесення до документу неправдивих відомостей; б) інше підроблення документів; в) складання неправдивих документів; г) видача неправдивих документів.
Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, яка цілком або частково не відповідає дійсності, до справжнього офіційного документа. Отже, у всіх цих ситуаціях зміст справжнього документа змінюється лише частково - частина відомостей в ньому відповідає дійсності, а частина має неправдивий характер. При цьому форма документа та всі його реквізити відповідають необхідним вимогам.
Згідно формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, ОСОБА_3 інкримінується саме внесення завідомо неправдивих відомостей про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких, до офіційних документів повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України від 26.08.2015 року, протоколу надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування від 26.08.2015 року у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015 року.
Як суд вже зазначив вище, внесення у офіційні документи завідомо неправдивих відомостей передбачає внесення у дійсний офіційний документ даних, що не відповідають дійсності повністю або частково.
Аналізуючи пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , у сукупності з іншими у справі доказами, суд приходить до переконання, що його пояснення про відомі йому події у справі, є достовірними, оскільки вони не суперечливі, послідовні, логічно пов`язані, узгоджуються в деталях з іншими доказами, зокрема з показами свідка ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 , які повністю спростовують пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення в частині внесення ним завідомо неправдивих відомостей про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких, до офіційних документів, а саме фактичне неповідомлення про підозру ОСОБА_6 та фактичне ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування і не ознайомлення з ними, шляхом введення ОСОБА_6 в оману та примушування розписатися у документах.
Так, свідок ОСОБА_6 в судовому провадженні вказав, що спілкувався із слідчим ОСОБА_3 в кримінальному провадженні по крадіжці. Слідчий також повідомляв йому про підозру в кримінальному провадженні за ухилення від адміністративного нагляду в Веселинівському районному відділі поліції. Дійсно слідчий ОСОБА_3 надавав документи на підпис, та він їх підписував у кримінальному провадженні по крадіжці та у в кримінальному провадженні за ухилення від адміністративного нагляду, а саме тоді, коли знаходився в відділі поліції три дні. При цьому надані слідчим документи читав, слідчий ОСОБА_3 його ознайомлював з матеріалами кримінального провадження в кабінеті № 20, але він не пам`ятає в який саме день, але він читав її та підписував.
В судовому розгляді справи свідок ОСОБА_12 вказав, що в 2015 році він перебував на посаді начальника слідчого відділу заступника начальника Веселинівського РВ УМВС України в Миколаївській області, а ОСОБА_36 на посаді слідчого. Відносно ОСОБА_6 перебувало два кримінальних провадження за фактом крадіжки та ухилення від адміністративного нагляду, слідчим в групі був також і ОСОБА_3 .. Після розмови ОСОБА_6 з прокурором, він привів ОСОБА_6 до слідчого ОСОБА_3 та сказав, щоб той з ним працював, допитував, оскільки з прокурором вже все погоджено. ОСОБА_6 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження 22 чи 23.08.2015 року. А коли ОСОБА_3 необхідно було виїхати на виклик, ОСОБА_6 в його присутності в протоколі надання доступу до матеріалів досудового розслідування написав, що ознайомився з матеріалами та підписав протокол. В матеріалах справи він бачив повідомлення про підозру, яку також підписував прокурор ОСОБА_15 або ОСОБА_31 , точно не пам`ятає хто з них. В той час, як він прийшов в кабінет до слідчого ОСОБА_3 , всі необхідні слідчі дії були вже проведені, лише залишилося ознайомити ОСОБА_6 з матеріалами справи, що він і зробив. 22 чи 23.08.2015 року ОСОБА_6 було фактично вручено повідомлення про підозру.

Вказані покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_12 повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_3 , а тому суд переконаний, що покази останнього про те, що ним були виконані такі слідчі дії, як повідомлення про підозру ОСОБА_6 та надання ОСОБА_6 доступу до матеріалів досудового розслідування і ознайомлення з ними є достовірними. Інших доказів, які б вказували на зворотне стороною обвинувачення не надано.

Суд також зауважує, що перераховані вище надані стороною обвинувачення докази саме в частині фактичного неповідомлення про підозру ОСОБА_6 та фактичне ненадання доступу до матеріалів досудового розслідування і не ознайомлення з ними, шляхом введення ОСОБА_6 в оману та примушування розписатися у документах, суд визнає неналежними, оскільки фактичні дані, які містяться в наданих прокурором документах та показах свідків, допитаних в судовому провадженні, крім показів свідка ОСОБА_6 , не підтверджують та не спростовують проведення обвинуваченим ОСОБА_3 слідчих дій з ОСОБА_6 ..
Також суд зазначає, що під поняттям «завідомо» недостовірної інформації слід розуміти інформацію, недостовірність якої винна особа усвідомлює, знає, однак, свідомо вносить в офіційний документ.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправомірний характер тих відомостей, які вона вносить до офіційних документів. Тобто, дії обвинуваченого можуть бути визнані протиправними лише у випадку обізнаності та усвідомлення обвинуваченим того, що інформація, яку він вносить до офіційного документа є недостовірною, спотвореною, однак, обвинувачений не відмовляється від вчинення цих дій і вносить недостовірні дані до офіційного документа.
При цьому, в судовому розгляді справи твердження обвинуваченого про помилковість зазначення ним дати 26.08.2015 року замість 23.08.2015 року до офіційних документів повідомлення про підозру ОСОБА_6 за ст. 395 КК України та протоколу надання доступу ОСОБА_6 до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000383 від 18.06.2015 року стороною обвинувачення не спростовано та водночас і не підтверджено належними та допустимими доказами суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України, яка характеризується тільки прямим умислом, щодо завідомого усвідомлення обвинуваченим неправомірного характеру внесення таких відомостей до реквізитів, а саме дати офіційних документів.
У зв`язку із цим, ОСОБА_3 підлягає виправданню в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із відсутністю в його діях складу злочину, а саме в його діях відсутня як об`єктивна так і суб`єктивну сторона кримінального правопорушення у вигляді внесення до документів неправдивих відомостей, тобто внесення завідомо неправдивих відомостей про проведення процесуальних дій, за фактичної відсутності таких.
Відповідно до ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, зокрема, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, відповідно до яких кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Підсумовуючи все наведене, суд вважає, що сформульоване обвинувачення не знайшло свого безспірного підтвердження у судовому засіданні для того, щоб вважати доведеним поза розумним сумнівом належними, допустимими та достатніми доказами пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 1 ст. 366 КК України.
Ураховуючи наведене, а саме те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якому він обвинувачується, ОСОБА_3 підлягає виправданню.
Посилаючись на приписи ст. 62 Конституції України, суд визнає ключовим те, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому розгляді справи стороною обвинувачення не спростовані.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У п. 146 справи «Барбера, Мессегуэ и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки про те, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться у вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Також згідно з практикою Європейського суду (справа Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства), критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що сам прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним.
Згідно з ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав і законних інтересів засобами, передбаченими КПК. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них ч. 2 ст. 9 КПК України покладає обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
При цьому завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений і жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Стаття 62 Конституції України передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Вказане встановлено і в ст. 17 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, в тому числі винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину, покладається на слідчого, прокурора і лише в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Так як суд ухвалює вирок про виправдання обвинуваченого, то процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.
Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, за недоведеністю, що в його діях є склад даного кримінального правопорушення, і виправдати його.
Судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз, віднести на рахунок держави.
Речові докази після набрання вироком законної сили - зберігати в матеріалах кримінального провадження провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, - не пізніше наступного дня після ухвалення судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Веселинівського районного суду
Миколаївської області ОСОБА_1