ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/854/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2021 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004175 від 07.09.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Трускавець, Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-12.12.2019 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), 06.09.2020, приблизно о 15 год. 45 хв, перебуваючи на лавочці за адресою: АДРЕСА_3 , побачили ОСОБА_6 та в цей час у них виник злочинний умисел, направлений на повторне, відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) 06.09.2020, приблизно о 15 год. 57 хв, продовжуючи знаходитесь за вказаною вище адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, підійшли до ОСОБА_6 , який в цей час вже перебував в приміщенні під`їзу будинку по АДРЕСА_3 , де в подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа спробувала ударом по руці ОСОБА_6 який в цей час тримав в руці власний мобільний телефон, вибити його з рук, після чого, між ними почалася штовханина. В цей час ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 ззаду та рукою обхвативши останнього за шию, почав тягнути до низу, тим самим завалюючи останнього на підлогу, та невстановлена досудовим розслідуванням особа допомагала йому в цьому.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи ОСОБА_6 на підлозі, дочекався поки невстановлена досудовим розслідуванням особа шляхом ривка вирвала з рук у ОСОБА_6 мобільний телефон «Xiaomi Redmi 7» чорного кольору, вартістю 2 266 грн. 67 коп., та в подальшому разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, завдавши ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 2 266 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, повторно, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно 06.09.2020 р. приблизно о 15-45 год. він разом зі своїм знайомим побачили потерпілого ОСОБА_7 , та вирішили заволодіти його майном. Коли потерпілий заходив до під`їзду будинку по АДРЕСА_4 , вони підійшли до потерпілого, та його знайомий намагався вибити з рук потерпілого мобільний телефон, але це йому не вдалось та почалась штовханина. Він підійшов ззаду до потерпілого та намагався завалити на землю, а в цей час його знайомий вирвав з рук потерпілого телефон, найменування та вартості якого обвинувачений в судовому засіданні не оспорював. У скоєному щиро покаявся.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки обвинувачений та інші участники судового провадження не оспорювали обставин, які стосуються пред`явленого обвинувачення та правильно розуміють зміст цих обставин, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, наслідки якої також розяснені учасникам судового провадження, суд ухвалив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Обставиною, яка помякшує покарання обвинуваченому на підставі ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття,

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому на підставі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»- у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.
Також суд враховує, що відповідно до роз`яснень п.п 4 п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Враховуючи особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання, суд приходить до висновку про те, що необхідною та достатньою мірою виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів має бути покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019 р.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
У зв`язку із призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374,375,376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

На підставі вимог ст. 71 КК України до призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_5 частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.12.2019 р. та за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити до відбуття ОСОБА_5 - 4 / чотири/ роки 1 / один/ місяць позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 29.10.2020 р.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 150 грн. /сто п`ятдесят/ гривень на користь держави.

Речові докази:
-коробка з-під мобільного телефону «Xiaomi», гарантійний талон та видаткова накладна, диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1