Справа № 675/547/21
Провадження № 1-кп/675/66/2021
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2021 р. м. Ізяслав
29.05.1997 року Апостоловським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.215-3, ч. 3 ст. 22, ст. 42 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі; 08.08.2001 року постановою Бердянського міського суду Запорізької області звільнений з місць позбавлення волі у відповідності до ст. 6 Закону України «Про амністію» від 05.07.2001 року умовно на невідбутий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 7 (сім) днів;
09.06.2004 року Апеляційним судом міста Києва за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -
ОСОБА_4 (по тексту ОСОБА_4 , обвинувачений) 10.08.2005 року прибув в державну установу «Замкова виправна колонія (№58)» для відбування покарання у виді довічного позбавлення волі згідно вироку Апеляційного суду міста Києва 09.06.2004 року.
У подальшому, в період часу з 04.02.2021 року по 16.03.2021 року ОСОБА_4 перебував в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)», що по вул. Тараса Шевченка, 60 в с. Климентовичі Шепетівського району Хмельницької області, де в невстановлений час, будучи засудженим, здобув картонний короб з-під цигарок марки «BOND» синій, в якому перебували цигарки, в середині яких знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору, канабіс, який він забрав з собою та розмістив у кишені одягу, в який був одягнений, з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
16.03.2021 року близько 14 години, коли засуджений ОСОБА_4 плановим етапом прибув до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», що по вул. Гагаріна, 2 в м. Ізяслав Хмельницької області, для подальшого відбування покарання, в ході проведення особистого обшуку було виявлено та вилучено цигарки, в середині яких знаходилася речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/123-21/1648-НЗПРАП від 24.03.2021 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 7, 66 г, 0, 039 г та 1, 767 г, яку останній зберігав з метою подальшого особистого вживання, без мети збуту.
Канабіс згідно затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (таблиця 1, список №1) відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.
Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні, наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (кримінальний проступок), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі. Будь-яким чином не оспорював вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, натомість у вчиненому розкаювався та підтвердив, що 16.03.2021 року, коли плановим етапом прибув до державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» для подальшого відбування покарання, то незаконно здобув, зберігав та перевіз цигарки, в середині яких знаходився наркотичний засіб канабіс, що було виявлено під час його особистого обшуку.
Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, за згодою прокурора та обвинуваченого, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів щодо понесених процесуальних витрат, речових доказів та, які характеризують особу обвинуваченого.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення, наркотичних засобів без мети збуту.
З урахуванням наведеного, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, які надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні, наркотичних засобів без мети збуту при обставинах, встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії його обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він раніше неодноразово судимий, відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», за останній період часу за місцем відбування покарання характеризується посередньо, щиро розкаявся у вчиненому діянні.
Суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.
Суд наголошує, що в будь-якому випадку, як визначає ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим, відношення обвинуваченого до скоєного, даних про його особу, пом`якшуючих його покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений, як особа представляє суспільну небезпеку, та як наслідок виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства і саме таке покарання на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям покарання.
Разом з цим, суд враховує, що кримінальний проступок, за вчинення якого ОСОБА_4 засуджується за даним вироком, він скоїв в період відбуття покарання за вироком Апеляційного суду міста Києва від 09.06.2004 року за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, тому призначає йому остаточне покарання за правилами ч. 2 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
З урахуванням зазначених вище обставин, даних вироку Апеляційного суду міста Києва від 09.06.2004 року , ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 16.11.2018 року щодо перерахунку строку попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , початок строку відбування покарання у виді довічного позбавлення волі обвинуваченому слід обчислювати з 14.11.2003 року, тобто дня його затримання за вироком, за яким вже відбуває покарання.
Суд наголошує, що відповідно до приписів п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», необхідно враховувати, що в разі, якщо складаються покарання у виді довічного позбавлення волі і будь-яке інше, то остаточне покарання визначається шляхом поглинення менш суворого покарання довічним позбавленням волі.
З огляду, що ОСОБА_4 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі у державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», запобіжний захід йому не обирався та підстав для його обрання немає.
Відповідно до положень статті 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів являються процесуальними витратами.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Із врахуванням вище зазначеного, суд в силу положень ст.ст. 118, 124 КПК України приходить до висновку, що процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів , і, яка покладена в основу обвинувачення підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави в загальному розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок, оскільки її розмір та підстава підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Так як цивільні позови в кримінальному провадженні відсутні, то суд дане питання не вирішує.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 118, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392, 394, 395 КПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 2 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Апеляційного суду міста Києва від 09.06.2004 року - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, та призначити ОСОБА_4 , остаточне покарання, за сукупністю вироків, - у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 14.11.2003 року.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривні 80 копійок.
Речові докази по справі: сейф пакет експертної служби №5238829, в якому знаходиться речовина рослинного походження, що у своєму складі містить канабіс, маса якого (в перерахунку на висушену речовину) становить 7, 66 г, 0, 039 г та 1, 767 г, - знищити.
Апеляційна скарга на вирок суду в порядку статті 392 КПК України може бути подана до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк і в тому ж самому порядку, з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1