У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу

03.02.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

представника потерпілих: ОСОБА_8

від час відкритого судового засідання з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000079 від 04.03.2018 р., за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:
У провадженні Херсонського міського суду Херсонської області (колегія у складі головуючого судді ОСОБА_1 суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 щодо якого ухвалою слідчого судді від 07.03.2018 р. обрано запобіжний захід у вигляді «тримання під вартою» (протокол затримання від 04.03.2018 р.), продовжений востаннє Херсонським міським судом Херсонської області від 17.12.2020 р. строком до 14.02.2021 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, а тому на обговорення учасників судового засідання судом поставлено питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки даний строк спливає 14.02.2021 р., проте до цієї дати розгляд справи з об`єктивних причин завершити не можливо.

Прокурор під час судового розгляду вважав за необхідне продовжити раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , вважаючи що ризики які були передумовою для його обрання не зменшились. Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений вважали за недоцільне продовжувати раніше обраний запобіжний захід, оскільки останній перебуває під вартою більше двох років, що не відповідає завданням та цілями кримінального процесуального законодавства. Крім того обвинувачений має постійне місце проживання, що свідчить про міцність соціальних зв`язків.
Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначених ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовження тримання ОСОБА_6 під вартою виходячи з наступного.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується серед іншого і у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного як з посяганням на право власності особи, так і із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, за яке передбачена відповідальність строком від 10 до 15 років позбавлення волі.
Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні, оскільки їх допит на даному етапі судового розгляду не розпочато; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Також при вирішенні питання суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке може бути застосоване до обвинуваченого; відомості, що характеризують особу ОСОБА_6 який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення злочинів пов`язаних із заволодінням чужим майном, офіційно працевлаштованим не був, що створює ризик пошуку додаткових джерел доходу, не виключено і шляхом вчинення протиправних дій. Крім того притягувався до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень іншій особі; протиправні дії, інкриміновані обвинуваченому вчинено під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком; відсутність беззаперечних відомостей про міцні соціальні зв`язки та офіційне працевлаштування, що слугувало б запобіжником до вчинення інших протиправних дій; судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Саме продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Обставини, на які посилається як ОСОБА_6 , так і захисник не зменшують встановлені ризики та не є визначальними аргументами, які б могли бути запорукою належної процесуальної поведінки та надали б можливість застосувати до останнього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , тяжкості злочинів, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України.
Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченого ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання ним процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб (до 03 квітня 2021 р.)
Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178, 183, 194, 197, 199, 331, 369, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон), обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України, на 60 днів до «03» квітня 2021 р. включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у виглядів тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом 5 (п?яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Північна виправна колонія (№90)», для виконання.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3