КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000011 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.09.2020 року Обухівським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17 000 грн., 10.12.2020 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області замінено на покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2021 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1994/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 1 ст. 190 КК України Доповідач ОСОБА_1
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Як зазначив суд першої інстанції у вироку, органом досудового розслідування встановлені наступні фактичні обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження.
06.05.2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні адміністративної будівлі Обухівської міськрайонної філії Київського обласного центру зайнятості (далі Обухівський МРЦЗ), що розташоване по вул. Чаплінського, 3-б в м. Обухів Київської області, подав заяву про надання йому статусу безробітного з метою призначення виплати допомоги по безробіттю.
Так, ОСОБА_6 , при заповненні заяви на отримання допомоги по безробіттю, спеціалістами Обухівського МРЦЗ роз`яснено вимоги законодавства щодо порядку нарахування та отримання державної соціальної допомоги на випадок безробіття, а саме: про надання статусу безробітного відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" та "Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198.

Законом України "Про зайнятість населення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", який засвідчив ознайомлення власноручним підписом.

На підставі вказаної заяви Обухівським МРЦЗ видано наказ ві ОСОБА_6 року №НТ200506 про надання Кирилюку М.Б. з 06.05.2020 року статусу безробітного, відповідно до якого останньому в порядку ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1. "Порядку надання допомоги по безробіттю", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015 №613, призначена допомога по безробіттю з 06.05.2020 по 28.05.2020 у розмірі визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення", до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг).

Відповідно до п. 1 ст. 37 "Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198, Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту).

Кирилюк М.Б. перебував на обліку з 06.05.2020 по 29.05.2020 та був знятий у зв`язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів.
Так, за період перебування на обліку в Обухівському МРЦЗ між Кирилюком М.Б. та ТОВ "Золотий Мандарин Квадра" () було укладено трудовий договір, про що виданий наказ № 0095 від 06.08.2019 року.

Отже, за час переб ОСОБА_6 ліку в Обухівському МРЦЗ як зареєстрований безробітний з 06.05.2020 по 29.05.2020 року Кирилюк М.Б. фактично працював в ТОВ "Золотий Мандарин Квадра" та отримував дохід у вигляді заробітної плати, однак умисно з метою приховання даного факту, порушуючи вимоги ЗУ «Про зайнятість населення», не надав до Обухівського МРЦЗ відомості про самостійне працевлаштування та отримання доходу за виконану роботу (у відповідності до вимог п. 9 ч. 1 ст. 45 ЗУ «Про зайнятість населення») з метою подальшого отримання виплат по безробіттю в Обухівському МРЦЗ.

Тобто у період часу 06.05.2020 по 28.05.2020 Обухівський МРЦЗ, який було введено в оману Кирилюком М.Б., що виражалося у ненаданні останнім відомостей про працевлаштування, відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Порядку про надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітнім підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства праці та ОСОБА_6 ітики України №613 від 15.06.2015, перераховано грошові кошти на зазначений Кирилюком М.Б. особистий банківський рахунок, належні Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

ОСОБА_6 oNormal style='text-align:justify'> Внаслідок чого Кирилюк М.Б. незаконно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, отримав у період 06.05.2020 по 28.05.2020 на вказаний рахунок наступні грошові кошти, виділені з державного бюджету у вигляді допомоги по безробіттю, якими, останній розпорядився на власний розсуд, чим завдав державі збитків на загальну суму 1335,48 гривень.
Своїми діями Кирилюк М.Б. завдав державі збитків на загальну суму 1335,48 грн.
В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури Грабець І.Н., вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить ви ОСОБА_6 увати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким Кирилюку М.Б. призначити покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покар ОСОБА_6 ворим, враховуючи вирок Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2020 року, яким Кирилюку М.Б. призначено покарання у виді штрафу, який замінено ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2020 на громадські роботи на строк 240 годин, з урахуванням ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з матеріалів провадження вбачається, що Кирилюк М.Б. раніше засуджений вироком Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2020 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів до ОСОБА_6 н, що становить 1700 грн. 10.12.2020 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області Кирилюку М.Б. було замінено покарання у виді штрафу на 240 годин громадських робіт, які на час ухвалення оскаржуваного вироку він не відбув.

За правилами ст. 72 КК України вісім годин громадських робіт відповідають одному дню обмеження волі, тобто 240 годин громадських робіт відповідають 30 дням обмеження волі.
Тому, за таких обставин місцевий суд повинен був призначити Кирилюку М.Б. остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та врахувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2020, якою обвинуваченому замінили покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на 240 годин громадських робіт, проте цього не зробив, тобто не застосував закон, що підлягає застосуванню, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Крім того, враховуючи те, що у даному випадку при призначе ОСОБА_6 го покарання за ч. 4 ст. 70 КК України необхідно було врахувати попереднє покарання, призначене Кирилюку М.Б. за ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.12.2020 у виді 240 годин громадських робіт, яке необхідно відбувати реально, та яке не може бути меншим, ніж вказане покарання у видіОСОБА_6 span lang=UK style='font-size: 14.0pt'>240 годин громадських робіт, звільнення Кирилюка М.Б. від кримінальної відповідальності на підставі ст. 75 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, вважає, що неправильне застосування закону Укр ОСОБА_6 інальну відповідальність, а саме незастосування ч. 4 ст. 70 КК України, призвело до призначення Кирилюку М.Б. покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік, з подальшим звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, яке не відповідає його особі та тяжкості в ОСОБА_6 class=0pt> кримінальних правопорушень через м`якість, оскільки за вищевказаних обставин Кирилюку М.Б. мала б бути призначена реальна міра покарання, як і за попереднім вироком.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. А вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 374 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ци ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримав, оскільки обвинувачення щодо Кирилюка М.Б., яке визнав доведеним, в мотивувальній частині вироку взагалі не сформулював, а виклав обвинувачення, яке було сформульоване органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Так, системний аналіз положень ч. 3 ст. 374 КПК України, п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 17 та ст. 91 КПК України дає підстави для висновку про те, що під обвинуваченням, визнаним судом доведеним, слід розуміти висновок суду, який зроблений у стверджувальній формі про доведення факту вчинення певною особою діяння, яке підпадає під ознаки конкретного кримінального проступку чи злочину, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, описом цього діяння із викладенням обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що характеризують це діяння. Обвинувачення, яке висунуте певній особі органом досудового розслідування чи прокурором і наведене в обвинувальному акті не є висновком суду у стверджувальній формі про вчинення цією особою кримінального проступку чи злочину, тому обвинувачення органу досудового розслідування не може підміняти обвинувачення, визнане судом доведеним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що під час ухвалення вироку щодо Кирилюка М.Б. судом першої інстанції не були виконані вимоги ч. 3 ст. 374 КПК України, що перешкодило суду ухвалити законний та обґрунтований вирок, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України це порушення закону є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України - підставою для скасування вироку.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок стосовно Кирилюка М.Б. підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України обвинувачення у разі визнання особи винуватою формулює суд, який ухвалює обвинувальний вирок.

Поряд з цим заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону Украї ОСОБА_6 альну відповідальність, а саме незастосування положень ч. 4 ст. 70 КК України, при призначенні Кирилюку М.Б. покарання та безпідставне застосування до нього положень ст. 75 КК України і звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, та як наслідок невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного.
Проте, оскільки колегія суддів дійшла ОСОБА_6 у Обухівського районного суду Київської області від 21 січня 2021 року стосовно Кирилюка Максима Богдановича, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, то доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання та його невідповідність тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувач ОСОБА_6 ок м`якості, якщо суд за наслідками нового розгляду дійде висновку про доведеність винуватості Кирилюка М.Б. в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за тих самих обставин, підлягають врахуванню судом першої інстанції під час нового розгляду даного кримінального провадження.
За наведеним апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.Н. підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури Грабця І.Н. задовольнити частково.

ОСОБА_6 онного суду Київської області від 21 січня 2021 року стосовно Кирилюка Максима Богдановича скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1

Горб І.М. Балацька Г.О. Худик М.П.