КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 23 лютого 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Селище, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, громадянин України, з базовою вищою освітою, одружений, має на утриманні дитину, 2010 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009)

за участю: прокурорів захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013- 2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя вказав на наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, оскільки останнім та прокурором доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та те, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Зокрема, захисник зазначає, що підтвердженням оголошення підозрюваного у міжнародний розшук є відповідна червона картка Інтерполу або витяг з бази Інтерпол. За існуючим порядком міжнародний розшук оголошується Генеральним секретаріатом Інтерполу, до якого документи з України передає Національне центральне бюро Інтерполу, яким є Департамент міжнародного поліцейського співробітництва. За таких обставин, ураховуючи, що Департамент ще не передав до Генерального секретаріату Інтерполу документи відносно ОСОБА_6 , то він не міг бути оголошений у міжнародний розшук. При цьому, наявність лише однієї постанови від 20 серпня 2019 року про оголошення міжнародного розшуку не є доказом того, що особу дійсно оголошено у міжнародний розшук.
Крім того, захисник вважає необґрунтованою пред`явлену ОСОБА_6 підозру, оскільки належні і допустимі докази того, що він вчиняв будь-які кримінальні правопорушення, відсутні. Також, зауважує, що у матеріалах, доданих до клопотання містяться лише перший і три останніх листа повідомлення про підозру, у той час як з нумерації вбачається, що повідомлення про підозру всього на 61-му аркуші, тобто 57 аркушів повідомлення про підозру відсутні. Крім того, в матеріалах провадження відсутні докази того, що повідомлення про підозру вручено або надіслано поштою ОСОБА_6 , а тому статус підозрюваного у нього відсутній.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, виступ прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 04 серпня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001642, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 2 ст. 262, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 258, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 41, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Вказане кримінальне провадження 04 серпня 2015 року виділено з матеріалів кримінального провадження № 0000228.

23 лютого 2015 року ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру, а 25 лютого 2016 року повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 (в редакції від 07.04.2011); ч. 3 ст. 258 (в редакції від 21.09.2006); ч. 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009); ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 (в редакції від 05.11.2009) КК України.
У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_6 , що позбавило орган досудового розслідування можливості вручити йому письмове повідомлення про нову підозру від 25 лютого 2016 року, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, 111, 135 КПК України було направлено шляхом надіслання їх поштою за останнім відомим місцем проживання, а саме: село Селище, Корсунь-Шевченківський район, Черкаської області, а також шляхом публікації офіційного повідомлення на сайті ГПУ та у газеті «Урядовий кур`єр».

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України від 02 березня 2015 року ОСОБА_6 оголошено в розшук, здійснення якого доручено Службі безпеки України.

ОСОБА_6 за місцем проживання та реєстрації на території України відсутній. Крім того, в органу досудового розслідування наявні фактичні дані про перебування ОСОБА_6 за межами України.

Зокрема, згідно повідомлень Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у державному та міждержавному розшуку, місце перебування останнього не встановлено, за місцем проживання він відсутній, ймовірно перебуває на території Російської Федерації.

З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 за межами України та його екстрадиції слідчими у кримінальному провадженні вживалися окремі заходи у рамках міжнародного співробітництва. Так, Генеральною прокуратурою України 25 травня 2016 року до компетентного органу Російської Федерації у порядку ст. 61 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року та ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року направлено клопотання про затримання ОСОБА_6 та взяття під варту до отримання вимоги про видачу, однак Генеральною прокуратурою Російської Федерації у задоволенні вказаного клопотання відмовлено, у зв`язку з тим, що останньому 20 січня 2015 року надано громадянство Російської Федерації.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 від 20 серпня 2019 року ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

28 травня 2020 року слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 02 червня 2020 року клопотання слідчого задоволено.
З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується, зважаючи на наступне.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють порядок обрання запобіжного заходу.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст. 183 КПК України).
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1 ст. 194 КПК України).
Порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу чітко визначено у статті 193 КПК України.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.
Відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Влох проти Польщі п. 108).
Не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють. При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, погодженим прокурором, слідчим суддею встановлено, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким передчасним висновком слідчого судді, зважаючи на відсутність у матеріалах судового провадження повідомлення про підозру ОСОБА_6 . Так, повідомлення про нову підозру від 25 лютого 2016 року, що долучено слідчим до клопотання про обрання запобіжного заходу містяться лише на чотирьох аркушах (першому та трьох останніх), хоча має бути на шістдесят одному, що позбавляє можливості перевірити його на відповідність вимогам ст. 277 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, було доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Під час розгляду клопотання слідчого у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, прокурор зобов`язаний довести, що підозрюваного оголошено у міжнародний розшук, а слідчий суддя повинен перевірити усі обставини, які це підтверджують та доводи сторони захисту на їх спростування, навівши обґрунтування в ухвалі.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді таких обґрунтувань не містить.
Незважаючи на те, що у КПК України не визначено поняття "міжнародний розшук", дане питання регламентується Інструкцією про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні в попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджена спільним Наказом № 3/1/2/2/2/2 від 09 січня 1997 року МВС України, ГПУ, СБУ, ДМС, ДПА (діяла на момент розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу), де визначено, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.
Фактично відносини з координації розшуку підозрюваних, в тому числі і з країнами членами СНД Україна веде тільки в рамках міжнародної системи Інтерпол, тобто міжнародного розшуку.
Відповідно до законодавчих норм, рішення про оголошення особи у міжнародний розшук на підставі запиту НЦБ Інтерполу в Україні приймає Генеральний секретаріат Інтерполу або Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни.
Відповідно до положень ст. 281 КПК України, відомості про оголошення особи в міжнародний розшук мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідчий посилається на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 від 20 серпня 2019 року, якою підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, доручено здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 оперативним підрозділам Служби безпеки України (а.п. 242-244 т. 4).
Однак, в порушення вимог ст. 281 КПК України, витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0001642 з відміткою про те, що ОСОБА_6 оголошений в міжнародний розшук відповідно до вказаної постанови до матеріалів клопотання не долучено.
До того ж, як убачається зі змісту відповіді заступника начальника Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю ОСОБА_12 від 15 жовтня 2019 року виконання Головним управлінням наданих слідчим управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України доручень щодо оголошення у міжнародний розшук, у тому числі, ОСОБА_6 не є можливим, оскільки за результатами розгляду надісланих раніше матеріалів щодо оголошення його у міжнародний розшук, Офісом з юридичних питань Інтерполу було прийнято рішення про відмову у публікації циркулярних розшукових повідомлень про таку особу (т. 4 а.п. 67-68).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про непереконливість доводів органів досудового розслідування, що ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, а тому правові підстави для обрання відносно нього у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02 червня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку з масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/22637/20-к Справа №11-сс/824/558/2021 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_13 Доповідач: ОСОБА_1