Дата документу 07.06.2021 Справа№ 323/1892/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/1892/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/493/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Оріхівського районного суду Запорізької області

розглянула 7 червня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ново-Бєлікі Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

В червні 2020 року, в денний час, ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, перебуваючи на власній присадибній земельній ділянці, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, зірвав декілька кущів рослин конопель зі стеблом з листям та верхівками, тобто незаконно придбав наркотичні речовини, які переніс за місцем власного мешкання, та в приміщенні веранди житлового будинку на підвіконні висушив, а також частину залишив висихати на території подвір`я власного домоволодіння тобто незаконно зберігав наркотичну речовину для власного вживання без мети збуту, до моменту виявлення працівниками правоохоронного органу.
16.07.2020 року в період часу з 12-18 години до 13-08 години, в ході проведення обшуку згідно ухвали слідчого судді Оріхівського районного суду від 13.07.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_7 , в приміщенні веранди житлового будинку було виявлено подрібнену рослинну речовину сіро-зеленого кольору, та рослинну речовину сіро-зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 16-109 від 21.07.2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - КАНАБІСОМ, масою 3,658 г., та 9,003 г. (в перерахунку на висушену речовину), а крім того, на території подвір`я вказаного домоволодіння виявлено залишену для висихання рослинну речовину зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 16-109 від 21.07.2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом - КАНАБІСОМ, масою 5,131 г. (в перерахунку на висушену речовину).

Вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 980,70 грн.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, не погоджується з оскаржуваним вироком в частині призначення покарання. Вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через м`якість. Просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про те, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 продовжував вчиняти вже після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІII, а тому суд мав призначати покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України в редакції Закону № 2617-VII від 22.11.2018 року.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, установлених та перевірених місцевим судом у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, кримінально-правової оцінки його дій за ч.1 ст. 309 КК України відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційний суд не перевіряє, оскільки законність та обґрунтованість вироку у цій частині прокурором не оскаржуються.

Відповідаючи на доводи прокурора щодо необхідності застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VІII при призначенні ОСОБА_7 покарання, слід зазначити про їх обґрунтованість.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018 року (із змінами, внесеними згідно із Законом № 321-IX від 03.12.2019 року), який набрав чинності 01.07.2020 року, до кримінальних проступків віднесено передбачені цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; і внесено зміни до статті 309 КК України, зокрема в абзаці другому частини першої слова "від п`ятдесяти до ста" замінити словами "від однієї тисячі до трьох тисяч", а слова "трьох років, або позбавленням волі на той самий строк" замінити словами "п`яти років". Таким чином у санкції вказаної норми кримінального закону змінено, зокрема розмір штрафу.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч.1 ст. 309 КК України. Означений кримінальний проступок є триваючим. Триваюче кримінальне правопорушення вважається закінченим, якщо припинено злочинне посягання або припинено злочинний стан завдяки суб`єктивним або об`єктивним моментам. Тобто в даному провадженні вчинений ОСОБА_7 кримінальний проступок вважається закінченим з моменту припинення його правоохоронними органами - 16 липня 2020 року.

Отже ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України після набрання чинності Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 року.

Санкцією частини 1 статті 309 КК України в чинній редакції закону, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Однак суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України зазначених вимог закону не дотримався.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень, є таким, що не відповідає вимогам закону, а саме через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення при розгляді провадження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання з ухваленням свого вироку.

Вирішуючи питання за апеляційною скаргою прокурора стосовно розміру покарання, то на думку колегії суддів, запропонований прокурором мінімальний розмір штрафу за санкцією даної норми - 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, враховуючи майновий стан обвинуваченого, колегія суддів вважає необхідним призначений штраф розстрочити виплатами в рівних частинах строком на 10 місяців.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Оріхівського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2020 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 309 КК України в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в дохід держави розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 копійок.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, призначений штраф розстрочити виплатами по 1700 грн. щомісячно строком на 10 місяців.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4