ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/2148/18 Номер провадження 11-кп/814/781/21Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Рябішин А. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Рябішина А.О.

суддів Маліченка В.В. , Герасименко В.М.,

з секретарем: Журою Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката Таранкової О.О. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора Акулова С.М.,

захисника - адвоката Таранкова О.О.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за даним вироком та вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.12.2019 року, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Строк відбування покарання визначено рахувати з 05.12.2018 року.

Вирішено питання про речові докази по справі.

Згідно з вироком 29.10.2018 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_1 ,прибув до продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ,біля якого побачив велосипед «Азімут», який належав ОСОБА_2 , після чого у ОСОБА_1 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння вказаним велосипедом.

Реалізовуючи свій злочинний намір, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_1 , шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав велосипед «Азімут», вартість якого згідно висновку експерта № 4177 від 12.11.2018 року становить 2 366 гри. 67 коп.

Після чого, ОСОБА_1 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб , яка її подала

Захисник - адвокат Таранкова О.О. в апеляційній скарзі в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 просить вирок суду щодо обвинуваченого скасувати і провадження у справі закрити у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування доводів апеляції адвокат посилається на те, що судом були зроблені висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Вказує, що судом безпідставно було прийнято як докази протоколи впізнання особи, оскільки жоден із свідків не бачив, як обвинувачений викрадав велосипед. При пред`явленні для впізнання велосипеда були пред`явлені велосипеди різних марок. Вказує, що обвинувачений не визнав свою вину, а тому не доведена об`єктивно сторона складу злочину.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

В судовому засіданні обвинувачений апеляційну скаргу не підтримав. захисник апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в них підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляції адвоката.

Мотиви суду

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених положень закону , судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону , а висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який він засуджений , ґрунтуються на зібраних у справі доказах , які відповідають фактичним обставинам справи , підтверджуються сукупністю досліджених у судовому засіданні та оцінених судом з точки зору належності , допустимості , достовірності , достатності та взаємозв`язку й детально наведених у вироку.

Доводи апеляційної скарги адвоката в інтересах обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими.

В цілому апеляція зводиться до того, що обвинувачений не вчиняв вказаного злочину та вказується на процесуальні порушення.

Аналізуючи зазначені доводи апеляції колегія суддів звертає в першу чергу увагу на показання свідка ОСОБА_3 , який в суді першої інстанції пояснював, що він придбав велосипед в ОСОБА_1 , який в подальшому добровільно видав.

Вказані свідчення узгоджуються із показаннями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо перебування обвинуваченого в місці з якого був викрадений велосипед.

Колегія суддів не погоджується, що пред`явлення для впізнання велосипедів різних марок є істотним порушенням вимог КПК.

В ситуації, коли здійснено крадіжку такого предмету як велосипед, який має індивідуальні особливості як то марку, розмір тощо, якраз і є правильним коли для впізнання надаються велосипеди різних марок.

Не може колегія суддів погодитись із доводами апеляції, що має місце недопустимість як доказів протоколу впізнання.

Як вбачається із змісту протоколу впізнання від 11.12.2018, свідок ОСОБА_3 впізнав в обвинуваченому особу у якої він придбав велосипед і мова в цьому протоколі не йде про перебування свідка на місці скоєння злочину.

Не є обґрунтованими доводи апеляції, що невизнання обвинуваченим своєї вини свідчить про недоведеність об`єктивної сторони складу злочину.

У цьому контексті колегія суддів звертає увагу, що питання доведеності вини особи у вчиненні будь-якого злочину не пов`язане виключно із визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину.

Суд вирішує питання доведення вини виходячи із сукупності досліджених в судовому засіданні доказів, що були надані стороною обвинувачення, з точки зору їх належності та допустимості.

В даній ситуації прокурором представлено такий обсяг доказів і наведено такі доводи щодо їх належності та допустимості, які не викликали у суду першої інстанції будь-яких сумнівів.

Дії обвинуваченого за визнаних судом першої інстанції встановленими фактичних обставин кримінального правопорушення кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чуже майно , повторно.

Із вказаними висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Перевіряючи правильність призначення обвинуваченому покарання, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі , яка вчинила злочин , має бути призначене покарання , необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості , співмірності та індивідуалізації , покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій , їх небезпечності та даним про особу винного.

Покарання є заходом примусу , що застосовується від імені держави за вироком суду до особи , визнаної винною у вчиненні злочині , і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання , необхідне і достатнє для виправлення засуджених , а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими , так і іншими особами . Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника випливає з статті 61 Конституції України , відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер , а також з принципу правової держави , з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як вбачається із змісту вироку, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Врахувавши наведені обставини суд призначив обвинуваченому покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.

Правильно суд першої інстанції призначив покарання і за правилами статті 70 ч.4 КК України. При цьому колегія суддів звертає увагу, що суд фактично приєднав лише 2 місяці позбавлення волі.

Підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість, колегія суддів підстав не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства , які ставили б під сумнів законність судового рішення , колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене , судове рішення суду першої інстанції є законним , обґрунтованим і вмотивованим , а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а вирок суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги адвоката Таранкова О.О. в інтересах обвинуваченого ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 березня 2021 року щодо ОСОБА_1 -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення , а особою, яка перебуває під вартою - у той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ___________

Рябішин А.О. Герасименко В.М. Маліченко В.В.