Справа № 359/2434/20
Провадження № 1-в/359/2/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника органу пробації ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією клопотання фахівця Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_5 , про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 17.09.2018 вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

в с т а н о в и в :
Вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2018 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи; на підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 КПК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

19.03.2020 представник органу пробації, відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, звернувся до суду з клопотанням про скасування засудженому звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 порушив покладений судом на нього обов`язок, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, без поважних причин.

05.07.2019 в Бориспільському МРВ ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом та попереджений про наслідки їх невиконання. В цей день засудженому було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - по другим та четвертим вівторкам кожного місяця. Відібрано підписку про недопущення порушення обов`язків суду та порушенні громадського порядку.
24.12.2019 та 14.01.2020 ОСОБА_4 не з`явився до Бориспільського МРВ на реєстрацію, причини неявки не повідомив.
14.01.2020 з засудженим було проведено телефонну бесіду. В. ході бесіди засуджений повідомив, що знаходився на лікарняному. Зобов`язався до кінця тижня надати підтвердження.
14.01.2020 вих. №32/4/198-20 та 20.01.2020 за вих. №32/4/288-20 засудженому за адресою проживання направлено виклик до Бориспільського МРВ у зв`язку з неявкою на реєстрацію.
28.01.2020 ОСОБА_4 не з`явився до Бориспільського МРВ на реєстрацію, причини неявки не повідомив.
03.02.2020 до Мирненської сільської ради було направлено запит щодо з`ясування факту проживання засудженого за вказаною у вироку суду адресою.

07.02.2020 ОСОБА_4 з`явився до Бориспільського МРВ та пояснив, що 24.12.2019, 14.01.2020, 28.01.2020 не з`являвся на реєстрацію до Бориспільського МРВ у зв`язку поганим самопочуттям, але жодних підтверджуючих документів надати не може та не заперечує, що в минулому неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Згідно відомостей Бориспільського ВП ОСОБА_4 притягався до адміністративної відповідальності вісім разів: батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області від 22.04.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква УПП у Київській області від 22.04.2019 за ч. 3, ч. 1-2 ст. 130 КУпАП; Києво-Святошинський відділ поліції ГУНП в Київській області від 22.12.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; Києво-Святошинський відділ поліції ГУНП в Київській області від 22.12.2019 за ч. 4 ст. 124 КУпАП; Управління ПП у Київській області від 20.02.2019 за ч. 1-2 ст. 130 КУпАП; Батальйон ПП в місті Борисполі УПП у Київській області від 18.10.2018 за ч. 2 ст. 130 КУпАП; Батальйон ПП в місті Борисполі УПП у Київській області від 18.10.2018 за ч. 4 ст. 126 КУпАП; УПП у Київській області від 20.02.2019 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Цього ж дня засудженому було винесено попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробування за неявку на реєстрацію 24.12.2019, 14.01.2020, 28.01.2020 та притягнення до адміністративної відповідальності чотири рази.
25.02.2020 та 10.03.2020 ОСОБА_4 не з`явився до Бориспільського МРВ на реєстрацію, причини неявки не повідомив. 18.03.2020 в ході телефонної бесіди засудженому повідомлено, що особова справа буде направлена до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, засуджений свідомо ухиляється від виконання обов`язків суду - 5 разів не з`явився на реєстрацію без поважних причин (24.12.2019, 14.01.2020, 28.01.2020, 25.02.2020, 10.03.2020), на шлях виправлення не став, свідомо ухиляється від відбування покарання з випробуванням, на заходи виховного впливу не реагує.
У судовому засіданні представник органу пробації ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити, з підстав зазначених в ньому.

Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання. Вважає, що достатніх підстав скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком ОСОБА_4 та направити його для відбування покарання, призначеного вироком Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2018, у матеріалах справи відсутні.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що дійсно у зв`язку із нестабільною ситуацією у країні він декілька разів не з`явився на реєстрацію, але про всі свої неявки повідомляв інспектора. Він не переховувався і нікуди не тікав, та постійно перебував за місцем свого проживання. Цілий рік він був на самоізоляції. Після чого, у зв`язку із карантином, перебував у скрутному матеріальному становищі, оскільки постійної роботи немає, а тому погоджується на пропозиції роботи з неофіційним працевлаштуванням. Просив не скасовувати звільнення від відбування покарання з випробуванням, просив надати можливість відбути іспитовий строк, що йому залишився за вироком суду. Крім того, зауважив, що відповідно до листа реєстрації регулярно приходить на відмітку. Засуджений зобов`язувався виконувати покладені на нього судом обов`язки та з`являтися до відділу з питань пробації. На підтвердження своїх показів долучив до матеріалів клопотання письмові документи.
Дослідивши письмові матеріали особової справи, документи наданні засудженим, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 необхідно відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування покарання згідно з вироком суду.
Так, при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається з матеріалів особової справи 17.09.2018 вироком Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. Контроль за поведінкою засудженого покладено на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .
Судом встановлено, що 05.07.2019 в Бориспільському МРВ ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом та попереджений про наслідки їх невиконання. В цей день засудженому було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію - по другим та четвертим вівторкам кожного місяця. Відібрано підписку про недопущення порушення обов`язків суду та порушенні громадського порядку.
Засуджений ОСОБА_4 не з`являвся на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, а саме: 24.12.2019, 14.01.2020, 28.01.2020, 25.02.2020, 10.03.2020. Встановлено, що засуджений ОСОБА_4 перебував на самоізоляції за місцем свого проживання у зв`язку із хворобою, що підтверджується поданими ним доказами. Крім того фахівцем органу пробації подано графік відповідно до якого засуджений постійно виконує свої обов`язки.

Виходячи з того, що надані пояснення засудженого ОСОБА_4 під час його допиту відносно обставин викладених фахівцем Бориспільського МРВ ОСОБА_5 у зверненні до суду, визнано такими, що засуджений мав поважну причину не виконувати покладенні на нього судом обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 КВК України уповноважений орган з питань пробації: веде облік засуджених протягом іспитового строку; роз`яснює засудженим порядок виконання обов`язків, покладених на них судом; здійснює нагляд за засудженими; вживає заходів з припинення порушень судових рішень; організовує першочергові заходи з виявлення засуджених, місцезнаходження яких невідоме; звертається до відповідних правоохоронних органів щодо розшуку засуджених, місцезнаходження яких невідоме; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом та Законом України «Про пробацію».
Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України», ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).
При таких обставинах, підстави для вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання засудженого з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відсутні, так як подання подано до суду передчасно та наявності достатніх даних про те, що мало місце саме ухилення засудженого від відбування покарання, у суду не здобуто, а ті докази що надано, суд оцінює критично з наведених вище обставин.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання фахівця Бориспільського МРВ ОСОБА_5 , оскільки суд визнав причини неявки ОСОБА_4 до органу пробації, які б поза достатнім сумнівом вказували на наявність підстав направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком у даному випадку.
Крім того, ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень під час іспитового строку не скоїв.
У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає клопотання недостатньо вмотивованим та обґрунтованим, винесеним без врахування обставин, встановлених в судовому засіданні, а тому таким, що не підлягає задоволенню.
Разом з цим, у разі відмови у задоволенні клопотання про скасування звільнення від покарання з випробуванням, таке клопотання може бути направлено повторно, якщо будуть встановлені для цього підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України, і указані обставини є достатніми для повторного подання.
На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 1 ст. 17, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання фахівця Бориспільського міськрайонного відділу з питань пробації ОСОБА_5 , про скасування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1