Справа № 756/6607/21
Номер провадження № 1-кс/756/1059/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який має вищу освіту, працює механіком на СТО ТОВ «Ліквімолі», проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

УСТАНОВИВ:
27.04.2021 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260,, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Дане клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 12.01.2020, близько 12:10 год., між ОСОБА_4 з однієї сторони та ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з іншої сторони, які перебували на ділянці дороги, м. Києві, на перехресті проспекту Оболонського та проспекту Степана Бандери, відбувся конфлікт, під час якого в ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці, в той же час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, сидячи за водійським сидінням транспортного засобу, легкового автомобіля, марки «Volkswagen», моделі «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в той час коли ОСОБА_7 стояв майже в притул до бокової частини транспортного засобу, поблизу водійських дверей які були відчинені та в той час коли ОСОБА_8 стояв майже в притул до передньої частини транспортного засобу, поблизу правої передньої фари, здійснив на ньому рух в перед. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді закритої травми правої кисті у вигляді перелому проксимальної половини першої п`ясної кістки, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, численних саден обох кистей, обох колінних суглобів, лівого стегна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та ОСОБА_8 тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини у вигляді перелому десятого ребра зліва (заднього відділу по лопатковій лінії), що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, садни лівого колінного суглоба та передніх відділів правої стопи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

У зв`язку з чим у клопотанні слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив слідчого суддю клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, за для застосування до підозрювано ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави прокурор посилається на те, що ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 не повідомив слідчому місце свого проживання, не проживає за місцем реєстрації, на утриманні недієздатних, непрацездатних осіб немає, не одружений та не має дітей, що свідчить про той факт, що підозрюваний не має стримуючих соціальних зв`язків на території м. Києва. А також, після вчинення інкримінованого злочину, ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності намагався залишити місце його вчинення. Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину не визнав та надає покази для уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є те, що органом досудового розслідування не всі речові докази віднайдено та долучено до матеріалів досудового розслідування, зокрема відеозаписи на яких зафіксовано нанесення тілесних ушкоджень

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків є те, що підозрюваний ознайомлений з протоколами допитів потерпілих, і знаючи їх анкетні дані та місця проживання може впливати на їх шляхом умовлянь чи залякувань, щоб вони змінили покази для уникнення відповідальності за скоєне. Крім того, органом досудового розслідування встановлюються всі очевидці вчиненого ОСОБА_4 злочину, які ймовірно є його знайомими на яких останній теж може впливати.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що протягом тривалого часу проживає на території м. Києва та має значне коло товаришів, друзів, родичів та з метою уникнення відповідальності може схиляти останніх надати органу досудового розслідування та суду неправдиві показання щодо своєї непричетності, створення псевдо алібі що унеможливить встановлення істини у справі

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що перед нанесенням тілесних ушкоджень підозрюваний бачив, що ОСОБА_8 являється особою похилого віку (1938 року народження) та дізнався від ОСОБА_7 що він працює в поліції, що не зіграло стримуючим фактором в його діях та свідчить про його не принциповість та аморальність

Також необхідно, на думку прокурора, врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого чи обрати іншій, більш м`який запобіжний захід. На думку захисника інший, більш м`який, запобіжний захід наддасть можливість підозрюваному працювати та перешкоджатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень. Також захисник вважав висунуту ОСОБА_4 підозру необґрунтованою, а вказані прокурором ризики недоведеними.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав захисника та просив відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши надані докази та матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні слідчого відділу Оболонського відділу поліції ГУНП в місті Києві перебуває кримінальне провадження, внесене 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

26.04.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

- протокол огляду речей та документів від 23.02.2021, під час якого було оглянуто речові докази, а саме: відеореєстратор «RS DVR 101HD», «made in Taivan», «№ 209TRD9000300», з флеш накопичувачем «Apacer», «8 GB», на ньому наявний відеозапис з назвою «CLIP5060» на якому зображено як ОСОБА_4 бачить, що перед його транспортним засобом знаходяться ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які викликають поліцію та здійснює рух транспортним засобом з метою нанесення останнім тілесних ушкоджень;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 , з якого видно, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», моделі «Passat», зупинився перед транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Toyota», моделі «LC Prado» під керуванням ОСОБА_7 , створивши аварійну ситуацію, підійшов до водійських дверей та почав вимагати щоб він, його пасажир ОСОБА_8 вийшли з автомобіля, та після того як вони не вийшли, вщент розбив дзеркало заднього огляду з боку водія автомобіля. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до транспортного засобу, легкового автомобілю марки «Volkswagen», моделі «Passat», ОСОБА_7 повідомив що він працює в поліції, після чого останні стали перед транспортним засобом та почали викликати поліцію, в ході чого ОСОБА_4 здійснив рух транспортним засобом завдавши останнім тілесних ушкоджень;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 який на фотознімку впізнав ОСОБА_4 як особу, що завдала йому тілесних ушкоджень;

- висновок експерта № 042-630-2020 від 06.05.2020, згідно з яким ОСОБА_7 , було спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми правої кисті у вигляді перелому проксимальної половини першої п`ясної кістки, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, численних саден обох кистей, обох колінних суглобів, лівого стегна, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.02.2020, з якого видно, що ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», моделі «Passat», зупинився перед транспортним засобом, легковим автомобілем марки «Toyota», моделі «LC Prado» під керуванням ОСОБА_7 , створивши аварійну ситуацію, підійшов до водійських дверей та почав вимагати щоб він та ОСОБА_9 вийшли з автомобілю, та після того як останні не вийшли, вщент розбив дзеркало заднього огляду з боку водія автомобіля. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підійшли до транспортного засобу, легкового автомобілю марки «Volkswagen», моделі «Passat», ОСОБА_7 повідомив що він працює в поліції, після чого останні стали перед транспортним засобом та почали викликати поліцію, в ході чого ОСОБА_4 здійснив рух транспортним засобом завдавши останнім тілесних ушкоджень;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8 , який на фотознімку впізнав ОСОБА_4 як особу, що завдала йому тілесних ушкоджень;

- висновок експерта № 042-837-2020 від 16.06.2020, згідно з яким ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у виді закритої травми грудної клітини у вигляді перелому десятого ребра зліва (заднього відділу по лопатковій лінії), що відноситься до середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, садни лівого колінного суглоба та передніх відділів правої стопи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- пояснення ОСОБА_4 , з яких видно, що керуючи транспортним засобом «Volkswagen», моделі «Passat», в м. Києві по проспекту Оболонському, помітив транспортний засіб, легковий автомобіль марки «Toyota», моделі «LC Prado», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухаючись порушував Правила дорожнього руху та створював аварійну ситуацію на дорозі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у п. 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

На думку суду, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Отже, суд вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України. При цьому, злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд звісно ураховує, що захисник посилалась на те, що надані суду певні матеріали не узгоджуються між собою за часом їх отримання, що свідчить про необґрунтованість підозри. Однак суд не може погодитися з цим, оскільки при вирішенні питання обрання запобіжного заходу суд досліджує та вивчає не усі наявні докази в кримінальному провадженні, а лише ті, що надаються з метою доведення обґрунтованості підозри та є достатніми для доведення того, що особа могла вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах. Порядок зібрання доказів та дотримання процедури є дискрецією лише суду при розгляді справи по суті. Слідчий суддя, як суд установлений законом для розгляду певного питання, як то обрання запобіжного заходу, дійсно має право на визнання доказів недопустимими, але такі докази мають бути вочевидь недопустимими вже наразі без дослідження їх разом з іншими доказами.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Між тим, на думку суду, відсутні ризики для застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді застави, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки на їх обґрунтування не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування чи суду, прокурор фактично посилається лише на відсутність інформації щодо місця свого проживання. Між тим, вказані обставини суд не може оцінювати в якості ризику, бо ця обставина повинна бути оцінена судом лише відповідно до ст. 178 КПК України, тобто як лише додаткові відомості. При цьому при останньому допиті у якості підозрюваного ОСОБА_4 надав відомості про своє місце проживання. Крім того, органу досудового розслідування було достеменно відомо номер телефону підозрюваного та його захисника, за яким останні викликались. Також слід узяти до уваги, що події мали місце ще в січня 2020 року, а підозру пред`явлено лише 26.04.2021 та з цього часу підозрюваний не зник та не пеховувався.

Крім того, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком. Бо суд зауважує, що в розумінні рішень ЕСПЛ у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України») неодноразово наголошувалось, що тяжкість злочину, в якому обґрунтовано підозрюється особа, має суттєве значення, однак не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Крім того, суд вважає доречним взяти до уваги пункт 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Подвезько проти України» (Заява № 74297/11), де суд також встановлював, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, а саме перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не було наведено жодних пояснень та не надано відповідних доказів. Ризик щодо перешкоджанню кримінального провадження іншим чином, на думку суду, може полягати лише в діях, які не охоплені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, але прокурором такі дії навіть не були неведені в судому засіданні для їх оцінки.

Ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні не підтверджені в судовому засіданні прокурором, оскільки відсутні документи, які могли б підтвердити, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку, інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи.

Крім того, ризики зазначені в п. 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, не знайшли свого підтвердження, оскільки прокурором не було надано жодних відомостей, а озвучено лише абстракті думки, як і не наведено про які речі може йти мова, якщо кримінальне провадження мало місце 12.01.2020.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд, оцінюючи клопотання слідчого, ураховує також тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим за вчинення нетяжкого злочину, вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів, особистість підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, як і той факт, що останній має постійне місце проживання та роботи

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать у судовому засіданні прокурор довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, але не довів обставини, передбачених п. 2 тобто існування ризику, а отже і обставин передбачених п. 3 - наявність достатніх підстав для застосування запобіжного заходу як застава, і що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Згідно з ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Установлені у судовому засіданні обставини свідчать про те, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу в виді застави. Але для досягнення дієвості завдань кримінального провадження відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України буде достатнім зобов`язання ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, а саме до слідчого у кримінальному провадженні, внесеного 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Отже, у задоволенні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 26.02.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000438, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України слід відмовити.

Отже, у задоволенні клопотання слідчого, поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слід відмовити, зобов`язав ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186-187, 193, 194, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого, подане в рамках кримінального провадження, 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України відмовити.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого в кримінальному провадженні, внесеного 14.01.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000260, або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1