Номер провадження: 11-сс/813/824/21
Номер справи місцевого суду: 523/8301/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

особи, відносно якого застосовується екстрадиційний арешт: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 року, постановлену за результатами розгляду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь, з вищою освітою, одруженого, працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.210 КК Республіки Білорусь,

установив
Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 рокувідмовлено у задоволенні клопотання керівника Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_10 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням обов`язків прибувати за першим викликом до прокурора, суду; повідомляти про зміну місця проживання, роботи; не відлучатися без дозволу прокурора, суду за межі м. Одеси, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та будь-які документи, що надають право на виїзд з України чи в`їзд в Україну.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 є громадянином Республіки Білорусь, на території України перебуває правомірно, має місце тимчасового проживання в м. Одесі, офіційно працевлаштований в сфері надання послуг з громадського харчування з ненормованим графіком роботи, протягом часу перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, що обумовлює висновок про достатню міцність соціальних зв`язків вказаної особи за місцем фактичного проживання.

Враховуючи викладене, а також тривалість застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обставини вміненого ОСОБА_7 кримінально - караного діяння, слідчий суддя вважав, що для належного дотримання останнім своїх процесуальних обов`язків, до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж запропоновано прокурором.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, оскільки слідчим суддею не враховано вимоги ч.1,2 ст.585 КПК України, а саме:

- ОСОБА_7 розшукується з 2019-го року на території України компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 210 КК Республіки Білорусь та зазначена правова кваліфікація КК Республіки Білорусь відповідає ч.5 ст.191 КК України, що є особливо тяжким злочином;

- змінювати запобіжний захід на більш м`який у зв`язку із незадовільним станом здоров`я ОСОБА_7 , підстав у слідчого судді не було;

- наявність місця тимчасового проживання не заважає виконанню запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а навпаки сприяє цьому, офіційне працевлаштування жодним чином не впливає на дотримання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а не притягнення до кримінальної відповідальності саме по собі не може стверджувати про наявність міцних соціальних зв`язків;

- ОСОБА_7 затягує процес екстрадиційної видачі його до Республіки Білорусь;

- на момент розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу ані ОСОБА_7 , ані його захисником не надано жодних нових доказів, не встановлено нових обставин з приводу зміни запобіжного заходу на більш м`який;

- мотивувальна частина ухвали Суворовського районного суду м. Одеси про виправлення описки від 12.05.2021 року свідчить про те, що суд не виправив описку, а по суті змінив своє рішення від 12.05.2021 року.

На підставі викладеного, прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання строком на 2 місяці, поклавши на вказану особу наступні обов`язки: заборонити залишати житло в період часу з 00:00 години по 06:00 години наступного дня; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та будь-які документи, що надають право на виїзд з України чи в`їзд в Україну.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

З клопотання прокурора вбачається, що 21.11.2019 року працівниками УКР ГУНП в Одеській області о 10:07год., затриманий громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_7 , який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.210 Кримінального Кодексу Республіки Білорусь (заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі).

Постановою слідчого з особливо важливих справ управління з розслідування злочинів у сфері економіки головного слідчого управління Слідчого комітету Республіки Білорусь від 27.09.2018 року ОСОБА_7 притягнений у якості обвинуваченого та у цей же день постановою слідчого оголошений у розшук.

Постановою слідчого з особливо важливих справ управління з розслідування злочинів у сфері економіки головного слідчого управління Слідчого комітету Республіки Білорусь від 04.10.2018 року ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки Білорусь про видачу громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.210 КК Республіки Білорусь.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_7 Генеральною прокуратурою України доручено прокуратурі Одеської області, яка на сьогоднішній день триває.

У ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до компетентних органів України за захистом в Україні у зв`язку з кримінальним переслідуванням останнього в Республіці Білорусь внаслідок його громадянської позиції та політичної діяльності, що підтверджується інформацією ГУ ДМС в Одеській області від 07.04.2021 року, відповідно до рішення якого ДМС України від 05.03.2021 року №60-21 ОСОБА_7 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

ОСОБА_7 оскаржує зазначене рішення в порядку адміністративного судочинства та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.03.2021 року задоволено клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №4 про продовження строку застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.

Відмовляючи у задоволені клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 та обрираючи відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_7 є громадянином Республіки Білорусь, на території України перебуває правомірно, має місце тимчасового проживання в м. Одесі, офіційно працевлаштований в сфері надання послуг з громадського харчування з ненормованим графіком роботи, протягом часу перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, що обумовлює висновок про достатню міцність соціальних зв`язків вказаної особи за місцем фактичного проживання.

Враховуючи викладене, а також тривалість застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, обставини вміненого ОСОБА_7 кримінально - караного діяння, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що для належного дотримання останнім своїх процесуальних обов`язків, до нього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж запропоновано прокурором.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді виходячи з наступного.

Приписи ч.1 та 2 ст.585 КПК України встановлюють, що за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

При вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України, особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.

Як вбачається із матеріалів провадження, злочини, вчинення яких інкримінуються ОСОБА_7 , вчинені на території Республіки Білорусь, відповідають правопорушенням, передбаченим ч.5 ст.191 КК України, які є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше ніж 1 рік.

Визначені ст.49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, не закінчилися, оскільки відповідно до клопотання датою вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів вказано період з 2016 року.

Апеляційний суд враховує, що згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_7 звертався до компетентних органів України за захистом в Україні у зв`язку з кримінальним переслідуванням останнього в Республіці Білорусь внаслідок його громадянської позиції та політичної діяльності, оскаржив відмову ДМС України у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в порядку адміністративного судочинства та ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 відкрито провадження у справі.

Окрім того, згідно пояснень ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, він на даний час отримав статус особи, яка потребує додаткового захисту, що не заперечувалось прокурором.

Також, апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 протягом часу перебування на території України до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, оскільки на території України перебуває правомірно, має місце тимчасового проживання в м. Одесі, офіційно працевлаштований.

Апеляційний суд враховує процесуальну поведінку ОСОБА_7 , який з моменту його затримання (з 21.11.2019 року, тобто більш ніж півтора року) не порушував як раніше обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так і застосований осаджуваною ухвалою запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що підтвердив прокурор в судовому засіданні апеляційного суду

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_7 розшукується з 2019-го року на території України компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, змінювати запобіжний захід на більш м`який у зв`язку із незадовільним станом здоров`я ОСОБА_7 , підстав у слідчого судді не було, оскільки слідчим суддею було виконано приписи ч.2 ст.585 КПК України та враховано таки обставини у сукупності.

Також апеляційний суд вважає безпідставним посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 затягує процес екстрадиційної видачі його до Республіки Білорусь, оскільки, звернення ОСОБА_7 до компетентних органів України за захистом в Україні та подальше оскарження рішення щодо відмови у наданні такого захисту, на переконання апеляційного суду, не може свідчити про затягування ним процесу екстрадиційної видачі.

Окрім того апеляційний суд відхиляє доводи прокурора, що на момент розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу ані ОСОБА_7 , ані його захисником не надано жодних нових доказів, не встановлено нових обставин з приводу зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки слідчим суддею вірно враховано зазначені вище обставини, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі та процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді щодо того, що продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту протягом здійснення перевірки та очікування вирішення питання за його зверненням за захистом в Україні чи видачу на запит іншої держави призведе до необґрунтованого та свавільного позбавлення зазначеної особи свободи, тому рішення щодо застосування відносно останнього запобіжного заходу виді особистого зобов`язання є обґрунтованим та вмотивованим належним чином, оскільки саме такий запобіжний захід, враховуючи особу ОСОБА_7 , здатний запобігти його втечі та забезпечити в подальшому його можливу видачу.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою про виправлення описки слідчий суддя по суті змінив своє рішення, оскільки з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали безперечно вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а тому невірне зазначення в ухвалі органу прокуратури та висновків є очевидними описками, які правомірно виправлені відповідною ухвалою про виправлення описок в судовому рішенні. На переконання апеляційного суду, скасування ухвали слідчого судді з цієї підстави є надмірним формалізмом у трактуванні процесуального законодавства, не відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та буде неправомірним обмеженням права особи на справедливий суд, яке передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки таке порушення слідчого судді не впливає на правильність висновків суду про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу виді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 418, 419, 422, 585 КПК України, апеляційний суд

ухвалив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 12.05.2021 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 , який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.210 КК Республіки Білорусь залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4