Справа № 344/366/19
Провадження № 11-кп/4808/385/21
Категорія ст. 182 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави по справі за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду в частині визначення розміру застави та ухвалити нову ухвалу, якою встановити розмір застави у розмірі 40 прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає, що суд належним чином не врахував розмір прибутку, майновий та сімейний стан його родини, що складається виключно з його матері, яка тривалий час лікується, та визначив заставу у розмірі, що є непомірним для нього.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави 168160 грн.
Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор вважав, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що апелянт висловив свою незгоду виключно в частині визначеного судом розміру застави. Питання щодо обґрунтованості продовження строку запобіжного заходу в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому, рішення суду в цій частині колегією суддів не перевіряється.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції в частині визначеного обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо занадто великого розміру застави, не є слушними, оскільки визначений суддею розмір застави, на думку колегії суддів, в повній мірі узгоджується з вимогами і положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України, що свідчить про законність прийнятого судом рішення, виходячи з наступного.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, діюче законодавство вимагає доведення та встановлення не тільки наявності ризиків та обґрунтованості клопотання про обрання чи продовження запобіжного заходу, неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а й доведення помірності розміру застави, який визначається, з урахування індивідуальних відомостей щодо особи.

Межі розміру застави, які визначені в ст. 182 КПК України, залежать, зокрема й від ступеня тяжкості злочину, у вчиненні якого особа обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, де за деякі із них передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років (санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а санкція ч. 2 ст. 263-1 КК України - позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років), та перебуває під вартою з 28.09.2020 року.

Розмір застави щодо осіб, обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбачено від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 3 ч. 5 ст. 182 КК України).

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Вбачається, що суд застосовував щодо ОСОБА_6 заставу як альтернативу триманню під вартою у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн., тобто в мінімальних межах, передбачених законом для даного виду кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які належить врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан обвинуваченого; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу обвинуваченого; 7) встановлені ризики, передбачених ст. 177 КПК України; 8) «професійне середовище» обвинуваченого; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин й шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

На переконання колегії суддів, застава у меншому розмірі, не забезпечить запобігання ризикам і забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, виходячи з тяжкості та видів кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_6 , відомостей про його особу, процесуальну поведінку, та позиції Європейського суду з прав людини про те, що розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Вказаний розмір застави, на думку колегії суддів, не є таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого ув`язнення обвинуваченого, та яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне, а тому застава у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168160 грн., є необхідною та достатньою, з урахуванням викладеного вище.

Майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , та членів його родини, на якому останній наголошував в апеляційній скарзі, був врахований колегією суддів під час прийняття рішення про залишення ухвали суду першої інстанції в частині розміру застави без змін, однак цей критерій не є визначальним, оскільки застава як альтернативний запобіжний захід, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, покликана забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, а тому має бути встановленою у достатньому для цього розмірі, як це й було визначено судом першої інстанції.

Посилання апелянта на низький рівень матеріального забезпечення його матері, яка тривалий час лікується, саме по собі не може розцінюватися як обставина, яка дає право суду зменшити встановлені законом межі при визначенні розміру застави.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, з матеріалів провадження не вбачається.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись вимогами ст.ст. ст.ст. 177, 183, 197, 376, 404, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.08.2021 року щодо ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави по справі за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 321, ч. 1 ст. 263-1, ч. 2 ст. 263-1, ч. 1 ст. 263 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4