Провадження № 1-кп/947/90/21
УХВАЛА
09.07.2021 м.Одеса

Суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000145 від 16.07.2019 за підозрою

ОСОБА_6 (в клопотанні помилково зазначено ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, українець, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, не судимий, є інвалідом 2-ї групи з дитинства, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , прокурора Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_10 та захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно клопотання слідчого, затвердженого прокурором, про застосування щодо підозрюваного примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000145 від 16.07.2019 ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110 КК України, за наступних обставин.
В клопотанні, між іншим зазначено, що ОСОБА_6 28.11.2018, діючи умисно, маючи умисел та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановлених Конституцією України, законами України і міжнародно-правовими актами територіальної цілісності України і порядку визначення її території, а саме - протиправного відокремлення м. Одеси та Одеської області від України, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 використовуючи власний мобільний телефон, марки «Samsung Duos», з вставленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ Київстар з № НОМЕР_1 , під`єднаний до мережі Інтернет з використанням встановленого в телефоні Інтернет-браузера « ОСОБА_12 », авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Фейсбук» як користувач « ОСОБА_13 », розмістив публікацію із закликами до вчинення умисних дій, які суперечать положенням ст.ст.1, 2, 17, 73, 85, 132, 133 Конституції України, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом розміщення на, так званій «Стіні» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів), створеної ним сторінки (акаунта) « ОСОБА_13 » за web-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Фейсбук» публікацію, що була доступною для загального ознайомлення всіх користувачів Інтернет-мережі.
Як це видно з повідомлення про підозру, вказані умисні суспільно небезпечні дії ОСОБА_6 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.1 ст.110 КК України за ознаками: посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, за кваліфікуючою ознакою: розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Крім того, ОСОБА_6 , як це зазначено в клопотанні, діючи повторно, 04.12.2018, переслідуючи свій намір, направлений на розповсюдження матеріалів із закликами до умисних дій, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановлених Конституцією України, законами України і міжнародно-правовими актами територіальної цілісності України і порядку визначення її території, а саме - протиправного відокремлення м. Одеси та Одеської області від України, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон, марки «Samsung Duos», з вставленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ Київстар з № НОМЕР_1 , під`єднаний до мережі Інтернет з використанням встановленого в телефоні Інтернет-браузера « ОСОБА_12 », авторизувавшись у соціальній Інтернет-мережі «Фейсбук» як користувач « ОСОБА_13 », також розмістив публікацію із закликами до вчинення умисних дій, які суперечать положенням ст.ст.1, 2, 17, 73, 85, 132, 133 Конституції України, вчинених з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом розміщення на, так званій «Стіні» (публічній дошці оголошень, вільно доступній необмеженому колу користувачів), створеної ним сторінки (акаунта) « ОСОБА_13 » за web-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у соціальній Інтернет-мережі «Фейсбук» публікацію, що була доступною для загального ознайомлення всіх користувачів Інтернет-мережі.
Як це видно з повідомлення про підозру, вказані умисні суспільно небезпечні дії ОСОБА_6 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.2 ст.110 КК України за ознаками: посягання на територіальну цілісність і недоторканність України, за кваліфікуючою ознакою: розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення умисних дій, вчинених з метою зміни меж території державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинене повторно.
На обґрунтованість вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь прокурор додав наступні докази, які були досліджені безпосередньо судом у судовому засіданні:
-Протокол огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет від 11.02.2019, яким оглянута сторінка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і публікації на ній,
-Висновок судової-лінгвістичної експертизи писемного мовлення від 28.03.2019 №19-763, згідно якого у текстових матеріалах публікацій користувача « ОСОБА_13 » від 28.11.2018 і від 04.12.2018 встановлені конструкції, що виражені у формі заклику до читачів, зокрема до користувачів соціальної мережі «Фейсбук», та мешканців м.Одеси розпочинати активні дії, які приведуть до відокремлення м.Одеси від території України, не виконувати розпорядження та вимоги чинної влади,
-Протокол проведення санкціонованого обшуку від 16.04.2019, згідно якого в одній з кімнат за місцем проживання ОСОБА_6 виявлено і вилучено мобільний телефон марки «Samsung Duos», з вставленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ Київстар з № НОМЕР_1 , в іншій кімнаті, в якій проживала ОСОБА_14 ноутбук Асеr, через який здійснювався вхід до Інтернет-сторінки соціальної мережі «Фейсбук» через пароль з цього мобільного телефону;
-Висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 181 від 08.05.2019, згідно якого ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, та на теперішній час, страждав і страждає на недоумство у вигляді «Деменція у зв`язку з епілепсією», внаслідок чого, він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
-витяги з ЄРДР та процесуальні рішення слідчого і прокурора тощо.
Суд, дослідивши надані прокурором докази, допитавши підозрювану особу і експерта-психіатра, заслухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, думку сторони захисту, яка просила відмовити в задоволенні клопотання, дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст.513 ч.1 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд зобов`язаний з`ясувати такі питання:
1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення.
Судом встановлено, що суспільно небезпечного діяння з огляду на відсутність його юридичних ознак (складу) не було. Так, прокурором не доведений умисел підозрюваної особи на вчинення об`єктивної сторони інкримінованих ОСОБА_6 діянь.
Сам ОСОБА_6 в цій частині заперечив повідомлену йому підозру, бо не вчиняв будь-яких дій, пов`язаних на відокремлення певних територій чи зміни державного корду України. Як це вказано в протоколі його допиту, він виступає за єдність держави і не підтримує анексію Криму, тимчасове вибуття з під контролю Донецької і Луганської областей.
Отже, за відсутністю доказів та за відсутністю суб`єктивних ознак склад суспільно-небезпечного діяння, кримінального правопорушення, не утворюється, а отже відсутні підстави для юридичної відповідальності.
2)чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою.
Судом встановлено, що переконливих доказів того, що суспільно небезпечні діяння вчинені саме ОСОБА_6 прокурором не надані.
Так, ОСОБА_6 показав, що після смерті батьків він залишився проживати один у трикімнатній квартирі. Дві кімнати він періодично здавав в оренду квартирантам, щоб хоч-якось заробляти на прожиття, бо пенсії по інвалідності з дитинства йому не вистачає. В третій кімнаті він живе сам. Одним з квартирантів був службовець СБ України, який після виселення з кімнати став презентувати на його, ОСОБА_6 , житлову площу. Вилучений під час обшуку мобільний телефон йому не належить, можливо, його залишив хтось з квартирантів. Ноутбук належить жінці, яка також орендувала у нього одну з кімнат - ОСОБА_14 .
Прокурором не надано доказів того, що вилучений під час обшуку в житлі підозрюваного мобільний телефон марки «Samsung Duos», з вставленою сім-картою мобільного оператора ПрАТ Київстар з № НОМЕР_1 , належить саме ОСОБА_6 .
Версія підозрюваного про намагання третіми особами у незаконний спосіб заволодіти його житловою площею не перевірялася, зокрема, на її спростування прокурором не надано жодного доказу. Більш того, прокурор не забезпечив можливість допиту в суді ОСОБА_14 .
3)чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності.
Стан неосудності ОСОБА_6 , рівно як і висновок судово-психіатричної експертизи, у суду викликають сумніви.
Так, як це достовірно встановлено судом, ОСОБА_6 , який є інвалідом дитинства ІІ групи, тривалий час проживає один. Він адаптований у соціумі, вступає в цивільно-правові відносини, в дієздатності судом не обмежений, піклувальників чи попечителів не має. Він перебуває за місцем проживання на обліку у лікаря психіатра ОСОБА_15 , проходить самостійно лікування задля підтримання задовільного стану здоров`я. Контактний, адекватно відповідав на питання учасників судового розгляду, будь-яких натяків для загрози собі або оточуючим не проявляв.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_16 з приводу фактичних даних про життя ОСОБА_6 і суперечних їм висновків експертів, не усунув сумнівів щодо стану психічного здоров`я ОСОБА_6 , можливості застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру без поміщення до психіатричного закладу, наполягав на його госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом і лише задля активної діагностики пацієнта і лабораторних досліджень з можливістю в подальшому проходження ним амбулаторного лікування під наглядом спеціаліста по місцю проживання.
При цьому, як це видно з тексту висновку названої вище експертизи, лікарями-психіатрами взагалі не досліджувалися медичні документи з лікарні по місцю проживання ОСОБА_6 , а також документи МСЕК, які стали підставою для призначення йому групи інвалідності безстроково.
4)чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання.
Як встановлено судом, ОСОБА_6 з дитинства має психічні розлади здоров`я.
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до ст.63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви відносно доказів вини особи тлумачаться на її користь.
Крім вказаних вище недоліків, суперечностей і сумнівів судом встановлені й інші порушення положень КПК України, що свідчать про порушення прав особи, яка підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь проти основ національної безпеки України.
Так, судом встановлено, що провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у даному кримінальному провадженні до направлення клопотання до суду проводилося слідчим в порушення вимог ст.506 КПК України, а саме, підозрюваний не був забезпечений законним представником. Законний представник у кримінальному провадженні був залучений судом, і на прохання ОСОБА_6 саме з числа осіб, яким він довіряє, оскільки близьких родичів в нього немає.
Крім того, в тексті клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру йдеться про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110 КК України, хоча обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не складався, а отже, ця особа статусу обвинуваченого не набула.
До того ж, в клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру неправильно зазначено по-батькові ОСОБА_6 : підозра повідомлена ОСОБА_6 , ОСОБА_17 допитувався, щодо ОСОБА_18 проводилася судово-психіатрична експертиза, а клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру складено на ОСОБА_6 , тобто на іншу особу, якій підозра не повідомлялася. Більш того, як це видно з витягу з ЄРДР, відомості про кримінальне провадження №0000145 (виділені 16.07.2019 з кримінального провадження №0000157 від 07.08.2017) внесені до ЄРДР 16.04.2019, а не 16.07.2019, як це зазначено в клопотанні.
Отже, все наведене вище в сукупності свідчить про слушність побоювань ОСОБА_6 і його законного представника про намагання третіми особами через поміщення ОСОБА_6 , у якого немає близьких родичів, до психіатричної лікарні з наступним заволодінням його трикімнатною квартирою.
Згідно зі ст.315 ч.3 КПК України суд, встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.
Прокурор Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_9 , яка вступила у провадження на при кінці його розгляду, звернулася до суду з клопотанням про виправлення описки по-батькові ОСОБА_6 , в задоволенні якого прокурору було відмовлено, оскільки провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру відокремлено в окремий розділ КПК України, містить певні особливості і вимоги до такого провадження і не передбачає можливість зміни обвинувачення, а отже, навіть, через аналогію процесуального закону, в провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру будь-які виправлення в поданому до суду клопотанні неможливі.

В провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру також не допускається усунення колізій, недоліків чи прогалин, проведення експертиз чи інших процесуальних дій в суді на виправлення, доповнення, зміни чи посилення обґрунтованості поданого клопотання.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.369-372, 512-513 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором, про застосування у кримінальному провадженні №0000145 від 16.07.2019 примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 (в клопотанні помилково зазначено ОСОБА_7 ), який підозрюється у вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.110, ч.2 ст.110 КК України відмовити, у зв`язку з чим кримінальне провадження закрити.

Заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні №0000145 від 16.07.2019 не застосовувалися. Тому щодо заходів забезпечення кримінального провадження стосовно арештованого майна, речових доказів та процесуальних витрат, застосованих у кримінальному провадженні №0000157 від 07.08.2017, рішення в цьому провадженні не приймається.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1