ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1910/21 Номер провадження 11-сс/814/440/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора адвоката ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - представника ТОВ «ПАФ ГАРАНТ», на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0002186,
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0002186 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, та наклав арешт на документацію, вилучену 18 березня 2021 року під час обшуку в офісному приміщенні ТОВ «ПАФ ГАРАНТ» за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 19.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що документація відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, а тому незастосування арешту майна може перешкодити кримінальному провадженню з огляду на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
При цьому зазначає, що слідчий суддя дозволив проведення обшуку в офісному приміщенні по вул. Соборності, 19, в м. Полтава з метою вилучення оригіналів документів лише щодо фінансово-господарської діяльності між ТОВ «ПАФ Гарант» та фермерськими господарствами «Зерносвіт+», «Водограй» і «Зелені доли».
Вважає недопустимим доказом висновок ГУ ДПС у Полтавській області від 15 вересня 2020 року №16/16-31-08-09/32478714 за результатами аналітичного дослідження окремих питань фінансово-господарських операцій, проведених ТОВ «ПАФ Гарант», оскільки він не ґрунтується на фактичних даних, отриманих у передбаченому законом порядку.
Наголошує про порушення правил підслідності з огляду на зміст цього висновку, який дає підстави для досудового розслідування даного кримінального провадження за статтями 212 та 209 КК України, що віднесено до підслідності слідчих органів, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.
Зазначає, що вилучені документи не підтверджують подію кримінального правопорушення та не є доказами у кримінальному провадженні.
Вважає, накладення арешту унеможливлює здійснення важливих господарських операцій товариства.
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Приписами п.1 ч.2 та ч.3 цієї статті Кодексу встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Так, відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вилучені під час обшуку офісних приміщень ТОВ «ПАФ Гарант» документи.
З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002186 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, за фактом привласнення службовими особами ТОВ «ПАФ Гарант» бюджетних коштів внаслідок незаконного одержання бюджетного відшкодування податку на додану вартість шляхом штучного формування податкового кредиту з ПДВ та завищення валових витрат за рахунок відображення в бухгалтерському та податковому обліках фактів неіснуючих операцій щодо закупівлі товарів.
18 березня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді уповноваженою особою проведено обшук офісних приміщень по АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено відповідні документи, які обґрунтовано визнані речовими доказами (а.п.19-37, 38-46).
Всупереч доводам апеляційної скарги про порушення підслідності, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато та здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, яке відповідно до ч.1 ст.216 КПК України належить до підслідності органів Національної поліції.
Твердження апелянта про наявність підстав для проведення досудового розслідування за статтями 209 та 212 КК України жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно.
Посилаючись в апеляційній скарзі на недопустимість як доказу висновку аналітичного дослідження від 15 вересня 2020 року №16/16-31-08-09/32478714, складеного ГУ ДПС у Полтавській області, адвокат не навів обєктивних даних про очевидну недопустимість доказу.
Не встановлено в засіданні апеляційного суду і обставин, які свідчать про порушення порядку, встановленого КПК України, при його отриманні чи істотне порушення прав та свобод людини при цьому.
Враховуючи, що метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів, посилання апелянта на те, що вилучені документи не підтверджують винуватість службових осіб ТОВ «ПАФ Гарант» у вчиненні кримінального правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Адже в даному випадку слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Всупереч твердженням адвоката, слідчий суддя не накладав арешт на документи, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інші, за відсутності яких ТОВ «ПАФ Гарант» позбавляється можливості здійснювати свою діяльність.
Не містить апеляційна скарга і належного обґрунтування того, яким чином арешт, накладений на видаткові та товаро-транспортні накладні минулих років унеможливлює здійснення важливих господарських операцій товариства.
Навпаки, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження відповідних документів, що може перешкодити кримінальному провадженню.
Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегія суддів не вбачає.
Крім того, відповідно до положень ст.174 КПК України арешт майна може бути скасований на будь-якій стадії кримінального провадження, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга представника ТОВ «ПАФ Гарант» не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 16 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0002186 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - представника ТОВ «ПАФ Гарант», - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4