Номер провадження: 11-сс/813/1015/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бородінської СР Болградського району Одеської області в особі голови ОСОБА_9 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року про задоволення клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року задоволено клопотання клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Накладено арешт на земельні ділянки з наступними кадастровими номерами:

1) кадастровий №:01:002:0025 площею 400,0013 га;

2) кадастровий №:01:002:0026 площею 38,3197 га;

3) кадастровий №:01:002:0027 площею 63,0596 га;

4) кадастровий №:01:002:0028 площею 58,6206 га;

5) кадастровий №:01:002:0029 площею 37,5974 га;

6) кадастровий №:01:002:0030 площею 27,0971 га;

7) кадастровий №:01:002:0031 площею 56,2544 га;

8) кадастровий №:01:002:0032 площею 150,5118 га;

9) кадастровий №:01:002:0033 площею 17,8493 га;

10) кадастровий №:01:002:0034 площею 122,1318 га;

11) кадастровий №:01:002:0035 площею 65,1191 га;

12) кадастровий №:01:002:0036 площею 21,0146 га;

13) кадастровий №:01:002:0037 площею 45,5063 га;

14) кадастровий №:01:002:0038 площею 147,7701 га;

15) кадастровий №:01:002:0039 площею 59,1435 га;

16) кадастровий №:01:002:0317 площею 49,9997 га;

17) кадастровий №:01:002:0318 площею 50 га;

18) кадастровий №:01:002:0319 площею 100,0197 га;

19) кадастровий №:01:002:0320 площею 349,9782 га;

20) кадастровий №:01:002:0321 площею 114,0022 га;

21) кадастровий №:01:002:0322 площею 41 га;

22) кадастровий №:01:002:0323 площею 89 га;

23) кадастровий №:01:002:0324 площею 410,3889 га;

24) кадастровий №:01:002:0325 площею 212,6073 га;

25) кадастровий №:01:002:0326 площею 18,0002 га;

26) кадастровий №:01:002:0327 площею 7,9843 га;

27) кадастровий №:01:002:0328 площею 798,599 га;

28) кадастровий №:01:002:0330 площею 180,0013 га;

29) кадастровий №:01:002:0331 площею 180,8837 га;

30) кадастровий №:01:002:0332 площею 66,6677 га;

31) кадастровий №:01:002:0333 площею 91,0917 га;

32) кадастровий №:01:002:0334 площею 125,7299 га;

33) кадастровий №:01:002:0335 площею 288,1267 га;

34) кадастровий №:01:002:0336 площею 37,2616 га;

35) кадастровий №:01:002:0337 площею 133,3866 га;

36) кадастровий №:01:002:0338 площею 145,9086 га;

37) кадастровий №:01:002:0340 площею 101,6368 га;

38) кадастровий №:01:002:0341 площею 242,3871 га;

39) кадастровий №:01:002:0342 площею 202,6373 га;

40) кадастровий №:01:002:0343 площею 200,0004 га;

41) кадастровий №:01:002:0344 площею 48,6999 га;

42) кадастровий №:01:002:0345 площею 46,1949 га;

43) кадастровий №:01:002:0346 площею 55,1997 га;

44) кадастровий №:01:002:0347 площею 61,1997 га;

45) кадастровий №:01:002:0348 площею 161,8008 га;

46) кадастровий №:01:002:0349 площею 121,9645 га;

47) кадастровий №:01:002:0350 площею 75,5146 га;

48) кадастровий №:01:002:0351 площею 102,53 га;

49) кадастровий №:01:002:0352 площею 50,2897 га;

50) кадастровий №:01:002:0353 площею 6,0542 га;

51) кадастровий №:01:002:0354 площею 75,7038 га;

52) кадастровий №:01:002:0355 площею 117,0052 га;

53) кадастровий №:01:002:0356 площею 84,3021 га;

54) кадастровий №:01:002:0357 площею 56,584 га;

55) кадастровий №:01:002:0358 площею 94,4844 га;

56) кадастровий №:01:002:0359 площею 93,9923 га;

57) кадастровий №:01:002:0360 площею 114,0748 га;

58) кадастровий №:01:002:0361 площею 127,2283га;

59) кадастровий №:01:002:0362 площею 75,2257 га;

60) кадастровий №:01:002:0363 площею 320,4858 га;

61) кадастровий №:01:002:0364 площею 311,5542 га;

62) кадастровий №:01:002:0365 площею 197,6391 га;

63) кадастровий №:01:002:0366 площею 375,3891 га;

64) кадастровий №:01:002:0371 площею 144,0038 га;

65) кадастровий №:01:002:0372 площею 105,2486 га;

66) кадастровий №:01:002:0373 площею 105,2502 га;

67) кадастровий №:01:002:0374 площею 312,5003 га;

68) кадастровий №:01:002:0375 площею 514,0258 га;

69) кадастровий №:01:002:0376 площею 108,7003 га;

70) кадастровий №:01:002:0377 площею 292,9884 га;

71) кадастровий №:01:002:0378 площею 431,1128 га, власником яких, відповідно до рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області № 125-VIII від 28.05.2021 року «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області» на праві комунальної власності є Бородінська селищна рада Болградського району Одеської області, з метою збереження речових доказів, та не допущення відчуження на користь третіх осіб.

Заборонено відчужувати та розпоряджатися вказаними земельними ділянками, вчиняти будь які дії щодо державної реєстрації, зміни цільового призначення, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам.

Рішення суду мотивоване тим, що існує сукупність достатніх підстав вважати, що земельні ділянки, на які накладено арешт, є об`єктами кримінально протиправних дій, зокрема, як вбачається з матеріалів клопотання, досудове розслідування здійснюється за фактом зловживання владою та службовим становищем службовими особами Бородінської селищної ради, яке виразилось у переведенні з державної власності в комунальну власність 71 земельну ділянку загальною площею 10 334,2425 га, з земель оборони, розміщених в межах загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », внаслідок чого Міністерству оборони України спричинено тяжкі наслідки. А отже і наявністю правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу 18 червня 2021 року Бородінська СР Болградського району Одеської області в особі голови ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, стверджує, що:

- попри те, що ознакою ч.2 ст. 364 КК України є спричинення тяжких наслідків в оскаржуваній ухвалі не наведено обставин, які б свідчили про можливу наявність в діях службовців наведених обов`язкових ознак;

- зазначені земельні ділянки перебувають у комунальній власності на законних підставах;

- станом на сьогодні відсутні потерплі, експертиза у справі не проведена, не визначено розміру збитку, з чого вбачається пряме втручання в діяльність Бородінської СР Болградського району Одеської області та перешкоджання її законній діяльності;

- слідчим суддею не досліджено усі докази, а тому апелянт просить апеляційний суд дослідити усі докази, наявні у матеріалах справи.

Посилаючись на викладене, просить дослідити усі докази у справі, скасувати оскаржену ухвалу та відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про арешт майна .

Позиції учасників судового розгляду.
В судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 в інтересах апелянта підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.
В судовому засідання прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечував та наголошував на тому, що земельні ділянки, на які накладено арешт, належить Міністерству оборони України, а отже апелянт не входить до кола осіб, які можуть подавати апеляційну скаргу на відповідну ухвалу про накладання арешту на земельні ділянки.
В судовому засідання представник ОСОБА_8 в інтересах потерпілого МОУ наполягав на обставинах, викладених старшим слідчим у відповідному клопотання про арешт майна, зокрема щодо того, що земельні ділянки, на які накладено арешт належать Міністерству оборони України, на підтвердження яких надав копії постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2014 року по справі №2а-3436/08/1570, залишеної в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.04.2014 по справі № К/9991/43671/12.

Мотиви апеляційного суду.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, пояснення учасників судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000007 від 07.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.364 КК України (зловживання владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам, що спричинило тяжкі наслідки).

Досудовим розслідуванням встановлено, що на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району знаходиться земельна ділянка загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розміщена на території Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області (раніше Тарутинського району Одеської області) площею 24,5 тис. га. Вказана земельна ділянка була надана Рішенням № 7 від 10.06.1946 р., звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету, на виконання постанови РНК УРСР від 18.12.1945р. за №2002/063.Вказана земельна ділянка віднесена за цільовим призначенням до земель оборони, за формою власності - до державної власності, у тому числі сільськогосподарські землі площею 21786,84 га.

Землі в складі всього загальновійськового полігону в 2005 році на підставі розпоряджень Тарутинської РДА №101/А-2005 від 05.05.2005 року та №368/А-2005 від 14.12.2005 року були вилученні у Міністерства оборони України та зараховані в землі запасу Веселодолинської сільської ради.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 р. по справі №2а-3436/08/1570 вказані розпорядження Тарутинської РДА визнані протиправними та скасовані. Вказане рішення суду апеляційної інстанції залишене в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.04.2014 по справі № К/9991/43671/12.

Проте, у період 2006-2014 років (тобто до моменту скасування судом розпорядження Тарутинської РДА про вилучення земель Тарутинського полігону), рішеннями Тарутинської РДА із земель загальною площею 23 253,17га понад 11,4 тис. га передано фермерським господарствам в оренду на 49 років та 586,1096га передано у приватну власність фізичних осіб сіл Пасічне та Весела Долина (по 2га кожному).

В період 2012 -2018 років Білгород-Дністровською КЕЧ району спільно з військовою прокуратурою Білгород-Дністровського гарнізону до Господарського суду Одеської області було подано позовні заяви з вимогами до суб`єктів господарювання про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, які укладені з Тарутинською РДА, та їх витребування на користь Міністерства оборони України.

Рішеннями Господарського суду у справах 5017/3699/2012, 5017/3700/2012, 5017/3701/2012, 5017/3702/2012, 5017/3705/2012, 5017/3706/2012, 5017/2889/2012, 5017/2972/2012, 5017/3724/2012, 5017/3725/2012, 5017/3726/2012, 916/978/13, 916/992/13, 916/821/13, 916/1023/13, 916/876/13, 916/3477/13, 916/650/14, 916/1474/14, 916/4201/14, 916/4202/14 в судовому порядку було повернуто незаконно вилучені земельні ділянки у користування Міністерства оборони України.

За результатами судового розгляду та подальшого виконання судових рішень за вказаними позовами в користування Міністерства оборони України було повернуто земельні ділянки загальною площею понад 10 тис. га, з кадастровими номерами, перелік яких міститься у клопотанні (всього 71 земельна ділянка).

Відповідно до вимог ст. 77 ЗК України, ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України.

Згідно з правовими нормами, що містяться у ч. 2 ст. 77, ч. 3 ст. 84 ЗК України, ст. 6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», землі оборони можуть перебувати лише у державній власності.

Водночас, 28.05.2021 року Бородінською селищною радою Болградського району Одеської області прийнято рішення № 125-VIII «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області», яким службові особи Бородінської селищної ради, як зазначає орган досудового слідства, зловживаючи владою та службовим становищем, безпідставно перевели з державної власності в комунальну власність вищезазначені 71 земельну ділянку загальною площею 10 334,2425 га, з земель оборони розміщених в межах загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В наслідок вилучення Бородінською селищною радою Болградського району Одеської області земель оборони Міністерству оборони України спричинено тяжкі наслідки.

Частиною 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Частиною 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому, як передбачає ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого та накладаючи арешт на виучене майно, вказаних вимог Закону дотримався в повній мірі.

Слідчим суддею правильно встановлено наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки доводи клопотання слідчого в сукупності із матеріалами провадження, дають достатні підстави вважати, що земельні ділянки, щодо вилучення яких на підставі рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області № 125-VIII від 28.05.2021 року «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області» із державної власності в комунальну власність Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні є об`єктами кримінально протиправних дій.

Арешт на майно, з метою збереження речових доказів, можливий коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно було об`єктом кримінально протиправних дій, як того вимагають положення ст.98 КПК України.

Такі докази в матеріалах кримінального провадження, на переконання колегії суддів, наявні, адже органами досудового розслідування встановлено ймовірне незаконне вибуття із державної власності в комунальну власність.

На думку апеляційного суду, на даному етапі кримінального провадження є виправданим та обґрунтованим, накладення арешту на вказане майно, оскільки земельні ділянки є об`єктами кримінально-протиправних дій, існує ризик їх відчуження, передачі права власності та користування третім особам.

Поняття «речові докази» включає в себе не лише ті предмети, які можуть бути фізично використані як доказ факту чи обставин вчинення злочину, про що помилково вважає апелянт. Зі змісту ч.6 ст.100 КПК України випливає, що речовими доказами можуть бути і предмети, що не містять слідів кримінального правопорушення. У даному випадку земельні ділянки з огляду на попередню кваліфікацію злочину, не можуть містити слідів злочину у їх буквальному значенні (сліди-відбитки, сліди-предмети, сліди-речовини). Втім є обґрунтовані підстави вважати, що такі земельні ділянки могли бути об`єктом кримінального правопорушення, а тому визнання їх речовим доказом у кримінальному провадженні цілком узгоджується із критеріями, визначеними нормами ст. 98 КПК України.

Посилання представника Бородінської СР Болградського району Одеської області на перебування земельних ділянок у комунальний власності на законних підставах апеляційний суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

У доктрині права преюдиціями визнаються загальні положення (правила), в силу яких особа, яка здійснює оцінку доказів, і суд при постановленні вироку вправі вважати встановленими обставини, які мають значення для вирішення кримінальної справи. Преюдиційні факти не потребують повторного чи додаткового дослідження. Факт преюдиції розцінюється суддею як безспірний, встановлений компетентним органом і як такий, що спрощує оцінку даних.

Статтею 90 КПК зазначено, що рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили та яким встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України й міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, має преюдиційне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

У постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012 р. по справі №2а-3436/08/1570, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.04.2014 по справі № К/9991/43671/12 встановлено, що незважаючи на відсутність державного акту, право постійного користування вищезазначеними землями залишається за Міністерством оборони України, а тому вони відносяться до земель оборони, належать державі на праві власності та за відповідними військовими формуваннями на праві постійного користування.

Щодо посилань апелянта на відсутність у кримінальному провадженні потерпілих, апеляційний суд звертає увагу на визнання постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_10 від 28.07.2021 року юридичної особи Міністерства оборони України потерпілими у кримінальному провадженні №0000007 від 07.06.2021 року, а ОСОБА_8 представником потерпілого.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваних, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій, апеляційний суд приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу Бородінської СР Болградського району Одеської області в особі голови ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року про задоволення клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене керівником Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000007 від 07.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4