КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ,на ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №000519 від 02 жовтня 2020 року.

Згідно ухвали, слідчий суддя вказав, що підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у кримінальному провадженні №000519 відсутні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженню №000519 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 жовтня 2020 року.

Як вказує сторона захисту, слідчим суддею зроблені передчасні висновки щодо відсутності підстав для скасування повідомлення про підозру, не взято до уваги показання свідка, не надано належну правову оцінку змісту повідомлення про підозру від 29 грудня 2020 року, протоколу вручення повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року.
Як зазначає апелянт, 30 грудня 2020 року слідчим, у зв`язку з не встановленням місця знаходження ОСОБА_8 повідомлення про підозру відправлено поштою на адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 .
Однак, будь-які докази про вручення або невручення вказаного повідомлення ОСОБА_9 в матеріалах кримінального провадження відсутні. Звідси слідує, що повідомлення про підозру від 29 грудня 2020 року ОСОБА_9 не вручалось.
При спробі вручити повідомлення ОСОБА_7 повторно 27 січня 2021 року слідчим ОСОБА_10 складено протокол про вручення ОСОБА_9 повідомлення про підозру за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, протокол складено без участі понятих. На відеозаписі не зафіксовано момент вручення саме оригіналу складеного слідчим повідомлення про підозру. Слідчий в ході вручення повідомлення про підозру повний текст її ОСОБА_9 не зачитував, копію повідомлення про підозру та копію прав та обов`язків підозрюваного слідчий поклав на порозі помешкання останнього.
Посилання слідчого судді на те, що дії ОСОБА_8 , були спрямовані на ухилення від отримання повідомлення про підозру та пам`ятки про права та обов`язки, на думку захисника є необґрунтованими, оскільки двері квартири ОСОБА_8 були заблоковані слідчим, будь-яких перешкод для зачитування повного тексту підозри слідчим ОСОБА_11 не вчиняв. Намагання ОСОБА_8 всі подальші дії проводити за участю захисника є цілком правомірними.
До того ж слідчим суддею не взято до уваги при розгляді скарги, що протокол про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_9 від 27 січня 2021 року має численні граматичні помилки та неточності.
Як стверджує захисник, у змісті повідомлення про підозру складеної 29 грудня 2020 року відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, як передбачає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, зокрема те, що 1) кримінальне правопорушення справді відбулося; 2) кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною особою; 3) діяння підозрюваної особи містить склад конкретного кримінального правопорушення; 4) відсутні обставини, які виключають її відповідальність.
На думку захисника, з підозри незрозумілим є те, яким чином ОСОБА_11 ввів в оману директора ТОВ «Алькор Пласт» ОСОБА_12 , яку він взагалі ніколи в житті не бачив. В чому полягав умисел ОСОБА_8 на заволодіння коштами останньої, якщо він відповідно до своїх функціональних обов`язків організовував процес своєчасної оплати з контрагентами. Також, як вказує апелянт, не зрозумілим та нічим не обґрунтованим у підозрі є факт завдання майнової шкоди саме ТОВ «Алькор Пласт», а не фізичній особі ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ ВП №1 Бориспільського РУП ГУНП в Київській області перебуває кримінальне провадження №000519 від 02 жовтня 2020 року за ч.1, 2 ст.190 КК України.

02 жовтня 2020 року за заявою директора СП TOB «Нива Переяславщини» ОСОБА_13 до ЄРДР були внесені дані та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні про вчинення шахрайських дій по відношенню до директора ТОВ «АЛЬКОР ПЛАСТ» ОСОБА_12 .
Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється прокуратурою Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури.
29 грудня 2020 року у даному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст.190 КК України.
30 грудня 2020 року слідчим, у зв`язку з не встановленням місця знаходження ОСОБА_7 повідомлення про підозру відправлено поштою на адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 .

02 березня 2021 року захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області із скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №000519 від 02 жовтня 2020 року.

Ухвалою слідчого суддіПереяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської областівід 03 березня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги захисника про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів, колегія суддів виходить з такого.

КПК України не містить визначення терміну "обгрунтована підозра" і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на стадії досудового розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Відповідно до вимог ч. 1 п. п. 4, 5 ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема, такі відомості: зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в повідомленні про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №000519 від 02 жовтня 2020 року викладено зміст підозри та правову кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Даний висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (заява № 14310/88) від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, з доданих до скарги документів вбачається, що інформація, яка в них міститься, може вказувати на вчинення ОСОБА_7 дій, які органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України. Зокрема, є відповідна заява про вчинення кримінального правопорушення, докази перебування ОСОБА_7 на відповідній посаді на підприємстві, платіжні документи щодо перерахування коштів, протоколи допитів свідків та потерпілого, виписки з рахунків щодо руху коштів.
Посилання строни зазситу на незрозумілість певних обставин, зазначених у повідомленні про підозру, зокрема: щодо умислу ОСОБА_7 , його знайомства з ОСОБА_12 , невирішеності щодо особи, якій заподіяно шкоду, а також визначення розміру цієї шкоди, не впливають на загальне сприйняття можливого вчинення ОСОБА_7 дій, що зазначені в повідомленні про підозру. При цьому, питання доведеності чи недоведеності вини особи відповідно до приписів КПК України вирішується при судовому розгляді обвинувального акту щодо такої особи, а не на стадії досудового розслідування.

Таким чином, доводи захисника про невідповідність повідомлення про підозру вимогам с. 277 КПК України, є необґрунтованими.

Посилання захисника на порушенням вимог ст. 278 КПК України під час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру, є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Як вбачається із матеріалі справи 29 грудня 2020 року у даному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру відносно ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст.190 КК України.

30 грудня 2020 року слідчим, у зв`язку з не встановленням місця знаходження ОСОБА_7 повідомлення про підозру відправлено поштою на адресу його реєстрації: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, даних про вручення або невручення вказаного повідомлення про підозру від 29 грудня 2020 року ОСОБА_7 не було отримано.
27 січня 2021 року слідчим ОСОБА_10 складено протокол про вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру за адресою: АДРЕСА_2 , з якого вбачається, що слідчий СВ Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_10 27 січня 2021 року у період із 18год. 10 хв. до 18 год. 20 хв., відповідно до ч. 8 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК України вручив ОСОБА_7 , письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України, повідомив права підозрюваного, а також вручив пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, про що у відповідності до вимог ст.40 КПК України склав цей протокол. Спочатку ОСОБА_9 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ч. 2 ст. 190 КК України від 29 грудня 2020 року на 3 аркушах, після чого, відповідно до вимог ч. 2 ст. 276 КПК України невідкладно повідомлено його права, передбачені ст.42 КПК України. Далі відповідно до ч. 8 ст. 42 КПК України підозрюваному ОСОБА_9 вручено пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки на 4 аркушах одночасно з їх повідомленням прокурором.
Від підпису вказаного протоколу ОСОБА_7 відмовився.

Слідчим суддею суду першої інстанції за клопотанням сторони захисту було досліджено відеозапис подій під час вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру 27 січня 2021 року, з якого вбачається, що слідчий намагався, виконати усі вимоги КПК України для відповідної процесуальної дії, як вручення повідомлення про підозру, у тому числі ст. 276 КПК України. Однак, ОСОБА_7 відмовився отримувати повідомлення про підозру та пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного, перешкоджав цьому шляхом намагання зачинити двері квартири. Дії ОСОБА_7 при цьому були спрямовані на ухилення від отримання повідомлення про підозру та пам`ятки про права та обов`язки підозрюваного й оголошення їх змісту.
Також, під час дослідження вказаного відеозапису слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 не висловлювалось клопотань про роз`яснення йому його прав, а інші клопотання (процесуальні прохання) слідчим були виконані.

Таким чином, підстав вважати, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було вручене з грубим порушенням вимог КПК України, як про це зазначає сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

Крім цього, Верховним Судом колегією суддів Касаційного кримінального суду у справі № 200/13490/15-к (провадження № 51-1836 км 20) викладено правову позицію, згідно якої, виходячи з аналізу змісту Глави 22 КПК України, поняття "повідомлення про підозру" розуміється як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін "вручення повідомлення про підозру".

В даному ж випадку апелянтом фактично оскаржується не сам зміст повідомлення про підозру, а порушення порядку його вручення.

На підставі викладеного, висновок слідчого судді про відсутність підстав для визнання того, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, грунтується на вимогах Закону.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 29 грудня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні №000519 від 02 жовтня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2180/2021
Єдиний унікальний номер 373/1383/20
Категорія: ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14
Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1