Справа №586/58/19
Провадження № 1-кп/590/20/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю: сторони обвинувачення, прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000294 від 27.12.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Кіровоградської області Онуфріївського району с. Павлиш, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 09.08.2017 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.; 14.05.2018 року на підставі ухвали Середино-Будського районного суду Сумської області заміна покарання у вигляді штрафу на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт; 03.08.2018 року знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання;

2) 19.12.2017 року Середино-Будським районним судом Сумської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3) 29.01.2019 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

4) 26.02.2020 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,
ВСТАНОВИВ:
На початку жовтня місяця 2018 року (у невстановлений день та час) ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що поблизу річки Знобівка, яка протікає в с. Стягайлівка Середино-Будського району Сумської області, серед кропиви ростуть дикоростучі кущі рослини «коноплі», які являються наркотичною рослиною, з метою її придбання, прийшов до вказаної річки. Перебуваючи на березі вказаної річки, ОСОБА_4 , діючи повторно, зірвав листя з одного з кущів коноплі, таким чином незаконно придбав наркотичний засіб - канабіс. Зірвані листя рослини коноплі ОСОБА_4 , тримаючи при собі, приніс до свого будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де в подальшому висушив їх в приміщенні вказаного будинку. Після того, як листя рослини коноплі висохли, ОСОБА_4 подрібнив їх руками, висипав до газетного згортка та зберігав на печі за місцем свого мешкання. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав наркотичний засіб канабіс для особистого використання, без мети збуту, а саме для подальшого виготовлення примочок для хворих ніг.

27.12.2018 року близько 14-00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв з собою газетний згорток з висушеною рослиною коноплі для того, щоб запарити з неї відвар для хворих ніг вдома у свого знайомого, та направився з ним по АДРЕСА_2 , де був затриманий працівниками Середино-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.178 КУпАП. В ході особистого огляду та огляду речей працівниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено газетний згорток, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження, яка згідно висновку експерта №19/119/7-2/92е від 15.01.2019 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом. Маса «канабісу» (в перерахунку на висушену речовину) становить 15,81 г..

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що на початку жовтня місяця 2018 року він, знаючи, що поблизу річки Знобівка, яка протікає в с. Стягайлівка Середино-Будського району Сумської області, серед кропиви ростуть кущі рослини «коноплі», прийшов до вказаної річки. Перебуваючи на березі вказаної річки, він зірвав листя з одного з кущів коноплі та, тримаючи їх при собі, приніс до свого будинку, де в подальшому висушив їх в приміщенні вказаного будинку. Після того, як листя рослини коноплі висохли, він подрібнив їх руками, висипав до газетного згортка та зберігав на печі за місцем свого мешкання. 27.12.2018 року близько 14-00 год. він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, взяв з собою газетний згорток з висушеною рослиною коноплі для того, щоб запарити з неї відвар для хворих ніг вдома у свого знайомого, направився з ним по АДРЕСА_2 , де був затриманий працівниками поліції за вчинення адміністративного правопорушення. В ході особистого огляду та огляду речей працівниками поліції у нього було виявлено та вилучено газетний згорток, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , не заперечував факт скоєння його підзахисним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.309 КК України, просив суд перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.2 ст.309 КК України на ч.1 ст.309 КК України, у зв`язку з внесенням змін до деяких законодавчих актів України та з урахуванням всіх обставин справи просив суд призначити найм`якше покарання.
За таких обставин, суд вважає, що умисні дії, вчинені ОСОБА_4 , що виразились у незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичного засобу, без мети його збуту, слід кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як кримінальний проступок.
При цьому судом виключено кваліфікуючу ознаку інкриміновану обвинуваченому за ч.2 ст.309 КК України - вчинення злочину повторно, та його дії кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, з огляду на наступне.
Як вбачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_4 інкримінувалось вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, а саме «незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети його збуту, вчинене повторно».
Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020 року, змінено частину 2 статті 309 КК України.
У відповідності до чинної редакції частина 2 статті 309 КК України передбачає відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.
Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Таким чином, оскільки на момент судового розгляду Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 року виключено такі кваліфікуючі ознаки, як «вчинене повторно», тобто поліпшено становище обвинуваченого, підстави для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України з огляду на положення ч.1 ст.5 КК України, відсутні, а дії останнього необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.309 КК України, як «незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу, без мети його збуту».
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив кримінальний проступок, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.251), перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 1998 року з діагнозом алкогольна залежність (а.с.251), раніше судимий (а.с.253-272), за місцем мешкання характеризується негативно (а.с.250).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів та вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі на певний строк. При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити його з врахуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до ст.100 КПК України речові докази підлягають знищенню.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України витрати на проведення судової експертизи №19/119/7-2/92е від 15.01.2019 року в сумі 715,00 грн. (сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп.) слід покласти на обвинуваченого.

Запобіжний захід під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 не обирався.

Матеріальна шкода не завдана.

Керуючись п.1, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.02.2020 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 місяці.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 29.01.2019 року.

У строк покарання за цим вироком зарахувати ОСОБА_4 часткове відбуте ним покарання за вироком Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 26.02.2020 року у виді позбавлення волі, з 29.01.2019 року по 15.06.2021 року.

Після вступу вироку в законну силу долю речових доказів вирішити наступним чином:

- канабіс масою 15,31 г в первинному пакуванні, поміщений в спеціалізований пакет з самоклеючимся клапаном Експертної служби МВС №3999750, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Середино-Будського ВП Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: витрати на проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №19/119/7-2/92е від 15.01.2019 року в сумі 715,00 грн. (сімсот п`ятнадцять грн. 00 коп.).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду

Сумської області ОСОБА_1