Справа № 562/1880/20 Провадження №11-кп/802/146/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.08.2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було продовжено, раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 26.10.2020 року включно.

В ході розгляду кримінального провадження №0000093 від 07.02.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, прокурор подав письмові клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на строк 60 днів, оскільки такий строк закінчується 26.10.2020 року, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, залишились незмінними.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2020 року дані клопотання прокурора задоволено.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 17 грудня 2020 року.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що заявлені попередні ризики, передбачені ст.177 КПК України, і на наявність яких посилається прокурор у поданих до суду клопотаннях, не зменшились, тому наявні підстави для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою. При цьому, будь-який інший більш м`який запобіжних захід, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та дієво запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.

Не погодившись із таким судовим рішенням захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 подав на нього апеляційну скаргу в якій вважає його незаконним через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, та з істотним порушенням вимог кримінально процесуального законодавства. Вказує про те, що прокурором не наведено обставин, які вказують на те, що ризики, які на його думку мають місце, не зменшились та продовжують існувати, однак суд першої інстанції на це належної уваги не звернув. При цьому, оскаржувана ухвала не містить обґрунтувань про наявність яких саме ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, що дають підстави для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. А тому, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотань про продовження строку дії запобіжного заходу у виді триманням під вартою щодо обвинувачених, та звільнити останніх з-під варти.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та незаконною в частині, що стосується його довірителя. Зазначає про те, що прокурором обставини на які посилається прокурор у поданому до суду клопотанні не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, однак місцевий суд на це належної уваги не звернув. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з матір`ю, і не має мети скоювати в майбутньому злочини. Вважає, що прокурор не довів належними та допустимими доказами обставин, які б виправдовували подальше тримання під вартою ОСОБА_8 , а суд в свою чергу не звернув на це належної уваги та формально підійшов до питання продовження запобіжного заходу і прийняв передчасне судове рішення. Крім того, стороною обвинувачення не доведено будь-яких виключних підстав чому б до ОСОБА_8 неможливо застосувати інший більш м`який запобіжний захід, такий як домашній арешт. Посилаючись на наведені обставини, просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинувачених та їх захисників, які скарги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, прокурора, який апеляції заперечив у зв`язку з їх безпідставністю, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За положеннями ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Судом встановлено, що у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000093 від 07.02.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, ч.2 ст.115, п.п.6, 12, 13, ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Обґрунтованість підозри обом обвинуваченим у вчиненні вказаних кожному окремо кримінальних правопорушень, стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Встановлено і те, що судовими рішеннями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжувалися строки запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Оскаржуваною ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19.10.2020 року обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 17 грудня 2020 року.

Продовжуючи обом обвинуваченим в ході розгляду кримінального провадження винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, місцевий суд врахував обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих їм злочинів, а також взяв до уваги те, що раніше заявлені ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися.

Як встановлено судом, підставами для обрання обом обвинуваченим запобіжних заходів у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, яка стверджується матеріалами провадження, а метою запобігання спробам ухилення від слідства та суду, знищення або спотворювання речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, чи іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під варту та до моменту вирішення клопотань про продовження строку тримання під вартою в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо них таких запобіжних заходів та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотаннях та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжних заходів, на даний час не втратили свою актуальність та не змінилися.

Оцінюючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується обвинуваченим, передбачених ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, суд враховує ступінь суспільної небезпечності цих злочинів в конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, взяття під варту як запобіжний захід може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

З урахуванням наведеного, осіб обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, та тяжкості інкримінованих їм діянь, те, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, та проти власності, що підвищує суспільну небезпечність таких діянь, їх вік та стан здоров`я, відсутність медичних документів в підтвердження неможливості утримання обвинувачених в слідчому ізоляторі, апеляційний суд приходить до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи аніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, які були доведені стороною обвинувачення.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 місцевий суд перевірив усі обставини кримінального провадження, з якими закон пов`язує такий винятковий запобіжний захід та наявність достатніх і обґрунтованих підстав для його продовження.

При цьому, доводи, які викладені в апеляційних скаргах захисників обвинувачених та були наведені в ході розгляду провадження сторонами захисту, не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора, або ж обрання щодо них запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, оскільки ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді