ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/301/21 Справа № 932/1123/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,-
за участю:
секретаря - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_5 ,
власника майна - ОСОБА_8 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 , про арешт майна, а саме автомобіля марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від автомобілю.
З ухвали слідчого судді видно, що 06.02.2021 Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесені відомості до ЄРДР за № 0000190 за попередньою кваліфікацію - ч. 2 ст. 345 КК України, по факту умисного заподіяння ОСОБА_10 побоїв працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчий суддя дійшов висновку про те, що автомобіль Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 перебуває у власності особи, яка не є учасником цього кримінального провадження і у випадку арешту майна порушується право власності. При цьому зазначив, що автомобіль не зберіг на собі слідів кримінального правопорушення, не пошкоджений, тому дійшов висновку, що слідчим не доведена необхідність збереження цього майна саме як речового доказу з метою збереження слідів кримінального правопорушення.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку про те, що арешт як автомобілю так і свідоцтва про реєстрацію траспортного засобу, ключів від автомобілю, не виправдовує потреб досудового розслідування та відмовив в задоволенні клопотання слідчого.
Не погоджуючись з постановленою ухвалою прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду 06.02.2021 за адресою: м. Дніпро, проща Вокзальна, 1, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування автомобілем марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , ключами від автомобілю марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 .
В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, суперечить обставинам справи та винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Прокурор указує на те, що в межах досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_10 06.02.2021 знаходячись у м. Дніпрі на площі Вокзальна, № 1, перебуваючи за кермом автомобіля марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , притиснув водійським склом праву руку співробітника поліції ОСОБА_11 , який перебував на службі, діючи умисно двічі протягнув потерпілого за автомобілем близько 32 м.
В апеляційній скарзі звертається увага на те, що в ході проведення огляду місця події встановлено, що на передній лівій двері наявні вм`ятини та механічні пошкодження у вигляді зламаної зовнішньої ручки, що спростовує висновки слідчого судді про те, що транспортний засіб не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та жодним чином не пошкоджений.
Крім того, стороною обвинувачення указується на те, що постановою органу досудового розслідування від 06.02.2021 вилучені в ході огляду автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від нього визнано речовим доказом. Також наголошується на тому, що слідчий експеримент у цьому кримінальному провадженні з учасниками події не проведено.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали судового провадження за клопотанням прокурора та кримінального провадження, співставивши їх з матеріали кримінального провадження, вимогами кримінального процесуального закону та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Як слідує з наявних матеріалів за клопотання слідчого, погодженого з прокурором про накладення арешту на майно, слідчим відділом Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000190, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 лютого 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
В межах цього кримінального провадження слідчий, за погодженням з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 06 лютого 2021 року слідчим відділом Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в ході проведення огляду, а саме автомобілю марки «Nissan», модель LEAF, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль та ключів від нього.
Ухвалою слідчого судді, за наслідками розгляду клопотання слідчого про арешт майна, відмовлено в його задоволенні, проте з таким рішенням колегія суддів погодитись не може, оскільки воно не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, яка визначає, що судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що це клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.
Разом з цим, висновок слідчого судді стосовно відсутності правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, спростовується доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами за клопотанням слідчого про накладення арешту на майно підтверджено, що орган досудового розслідування звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
При цьому, як слідує з матеріалів провадження, постановою старшого слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області в межах кримінального провадження № 0000190 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 345 КК України вилучені в ході огляду від 06.02.2021 року свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу на автомобіль марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобіля марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 визнано речовим доказом.
Одночасно з цим, колегія суддів вважає хибним твердження слідчого судді про те, що транспортний засіб не зберіг на собі слідів кримінального правопорушення та жодним чином не пошкоджений, оскільки такий висновок спростовується наявними в матеріалах провадження доказами.
Також, колегією суддів встановлено, що у цьому кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій, з використанням даного автомобілю.
Співставляючи встановлені обставини з вимогами кримінального процесуального закону, й враховуючи додані до клопотання докази, якими слідчий обґрунтовує його доводи, в тому числі протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.02.2021, протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 , протокол перегляду компакт-диска з відеозаписами з камери Безпечне місто від 06.02.2021, а також те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді й часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль, з метою забезпечення збереження речових доказів у провадженні.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
З матеріалів за клопотанням слідчого про арешт майна видно, що власником автомобіля марки марки Nissan Leaf д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_8 .
Вирішуючи питання доцільності заборони або обмеження розпоряджатися або користуватися автомобілем, визначеним у клопотанні слідчим, апеляційний суд виходить з обставин провадження, а також, необхідності втручання в права та інтереси власника майна.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна, колегія суддів вважає за доцільне в цьому конкретному випадку застосовувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до наслідків, які суттєво позначаються як на інтересах власника так і інших осіб.
В цьому випадку заборона користування та розпорядження автомобілем є невиправданим обтяжливим способом, враховуючи що відчуження та розпорядження мають однакові наслідки.
Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що застосування найменш обтяжливого способу арештумайна - автомобіля шляхом заборони його відчуження, спрямоване на його збереження як речового доказу і таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.
З огляду на те, що право користування автомобілем залишається власнику майна, колегія суддів вважає недоцільним накладати арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобілю, а тому в задоволенні клопотання слідчого в цій частині слід відмовити.
На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, про часткове задоволення клопотання та накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль, зазначений у клопотанні слідчого, з мотивів викладених вище.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про арешт майна: автомобіля марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль, ключів від автомобілю у кримінальному провадженні № 0000190, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 про арешт майна, а саме: автомобіля марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на цей автомобіль, ключів від автомобілю у кримінальному провадженні № 0000190, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки Nissan Leaf, д.н.з. НОМЕР_1 , шляхом заборони ОСОБА_8 відчужувати цей автомобіль.
В задоволенні іншої частини клопотання слідчого - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4