ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/1846/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/36/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжний захід
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного- ОСОБА_7 ,

захисника- ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/36/21 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на шістдесят днів, дія якої закінчується 24 лютого 2021 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, обгрунтовуючи тим що повний текст ухвали ними отримано лише 06.01.2021 року.

Доводи апеляційної скарги аргументує відсутністю обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.189 КК України та ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, слідчим слідчого відділу Заліщицького ВП Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000192 від 27.12.2020 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 за наступних обставин: 26.12.2020 року біля 23 години 00 хвилин ОСОБА_7 перебував у приміщенні господарства ОСОБА_11 , що в АДРЕСА_2 разом із останнім. В цей час ОСОБА_7 попередньо домовився із ОСОБА_11 незаконно заволодіти автомобілем Мерседес 270 № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 . Надалі з метою умисного незаконного заволодіння транспортним засобом групою осіб ОСОБА_11 зателефонував до ОСОБА_12 та попросив його приїхати до нього додому. 27 грудня 2020 року о 00 годин 10 хвилин ОСОБА_12 прибув в с.Лисичники Заліщицького району, де залишив свій автомобіль на вулиці Дворище біля господарства № НОМЕР_2 , а сам зайшов в будинок до ОСОБА_11 . З метою умисного незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_7 в групі з ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, словесно погрожував вбивством ОСОБА_12 . На усну вимогу ОСОБА_11 , який тримав у руці ніж, ОСОБА_12 передав йому ключі від свого автомобіля. Після чого без дозволу власника автомобіля ОСОБА_12 . ОСОБА_7 сів в автомобіль Мерседес 270 № НОМЕР_1 разом із ОСОБА_11 , який запустив двигун та покинули місце події.

27.12.2020 року на вулиці Київська м.Тернопіль працівниками поліції був виявлений автомобіль Мерседес 270 № НОМЕР_1 , в якому перебував ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .. Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 затримано працівниками поліції.

28.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги виходжу з того, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України,суд вірно взяв до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, враховано наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального злочину, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також, судом першої інстанції враховано наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може здійснити наступні дії, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки з врахуванням особи останнього, його віку, те, що він раніше судимий, на шлях виправлення та перевиховання не став, повторно вчинив новий особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, не працює, неодружений, не має сім`ї, не має офіційного місця роботи; може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки був рініше судимий; може впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни ними своїх показів, оскільки усвідомлює тяжкість злочину, вид і строк покарання, передбаченого законом за дане кримінальне правопорушення.

Крім цього судом враховано та оцінено в сукупності обставини передбачені частиною першою статті 178 КПК України.

З урахуванням того, що дане кримінальне провадження стосується злочину вчиненого із погрозою застосування насильства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, що узгоджується із п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

У звязку з вищенаведеним доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому колегія суддів приходить до переконання про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню наявних ризиків, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційну скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді щодо підозрюваного залишити без змін.

Крім цього, колегія суддів визнає причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, а тому апелянту слід його поновити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заліщицького районного суду від 29 грудня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді