ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4396/20 Номер провадження 11-кп/814/246/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава кримінальне провадження № 0001155 від 09.05.2020 щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Полтави, який має середню спеціальну освіту, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-21.07.2004 Октябрським р/с м. Саратов РФ за ст.162 ч.2, ст.69 ч.5 КК РФ, позбавлення волі строком на 7 років 9 місяців. 09.09.2010 звільнений умовно-достроково на 1 рік 1 місяць;
-13.10.2011 Октябрським р/с м. Полтава за ст. 309 ч.1 КК України, на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік;
-16.01.2012 Полтавським р/с Полтавської області за ст. 309 ч.2 КК України, засуджено на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 2 роки;
-12.07.2012 Київським р/с м. Полтава за ст. 185 ч.1, ст.185 ч.2, ст.70, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-24.07.2012 Октябрським р/с м. Полтава за ст.307 ч.2, ст. 70 ч. 4 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією Ѕ майна, звільненого 01.07.2014 на підставі закону України «Про амністію»;
-30.07.2015 Октябрським р/с м. Полтава за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік;
-23.01.2017 Київським р/с м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 1 рік;
- 16.05.2017 Київським р/с м. Полтави за ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України на 2 роки і 1 місяць позбавлення волі;
- 21.12.2018 Октябрським р/с м. Полтава з урахуванням ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 18.04.2019 року за ст. 263 ч.1, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.4, 71 ч.1 КК України на 4 роки і 2 місяці позбавлення волі;
-26.11.2019 Октябрським р/с м. Полтави за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;
-08.01.2020 Октябрським р/с м. Полтави за ч.2 ст.185 КК України на 4 місяці арешту;
-22.01.2020 року Київським р/с м. Полтавиза ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 4 місяці арешту, звільненого 26.03.2020 року по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України,
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2020 року., -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2, ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.
Строк покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня затримання після набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 653, 80 грн. судових витрат.
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 України закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся обвинувачений, який не оспорюючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію та свою вину у вчиненні вказаного злочину, в поданій апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання у виді 1 місяця арешту.
Вказує, що судом першої інстанції не враховано наявність у нього на утриманні літніх батьків, та стан його здоров`я, оскільки він потребує операції .
Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржили.
У судове засідання обвинувачений не з`явився, про причини неявки в судове засідання не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день і час судового засідання.
Представник потерпілого не з`явився в судове засідання, але подав заяву про розгляд справи без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив залишити вирок суду без змін та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Згідно ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Суд першої інстанції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, та визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, оскільки учасники судового провадження правильно розуміли зміст цих обставин, і у суду не було сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. В зв`язку із цим, суд правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку, та юридична кваліфікація дій обвинуваченого є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким по справі не оспорюється і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.
Так, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого місцевим судом визнано активне сприяння розкриттю злочину та згідно ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Також місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є нетяжким, розмір шкоди, спричиненої злочином, відсутність тяжких наслідків, оскільки заподіяна шкода усунута та особу обвинуваченого.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який активно сприяв розкриттю злочинів, має постійне місця проживання, на диспансерному обліку нарколога та психіатра не перебуває, проте раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, та вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, будучи особою працездатного віку не має постійного місця роботи та офіційного доходу, посередньо характеризується, не одружений, ризик вчинення ним повторних правопорушень органом пробації оцінюється як дуже високий, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому мінімального покарання у виді арешту в межах санкції інкримінованої йому статті.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого через суворість, оскільки обвинувачений вже неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та маючі непогашені та незняті в установленому законом порядку судимості, повторно вчинив злочин проти власності.
Така поведінка обвинуваченого свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а тому, на думку апеляційного суду його виправлення і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Доводи апелянта про те, що він має на утриманні літніх батьків, та стан його здоров`я, оскільки він потребує операції колегією суддів враховуються але не впливають на правильність прийнятого місцевим рішення.
За таких обставин, з урахуванням пом`якшуючої покарання обставини та відсутності обтяжуючих, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого, що могло б бути підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 25 серпня 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим який перебуває під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4