ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/22/21 Справа № 710/481/17 Категорія: ч.1 ст.121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засіданняОСОБА_5 ОСОБА_6
за участі:
прокурора ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.

Мокра Калигірка Катеринопільського району Черкаської області,

проживаючий без реєстрації в

АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з

середньою освітою, непрацюючий, неодружений, малолітніх та

неповнолітніх дітей на утриманні не має, раніше судимий:

- 20 березня 1995 року Шполянським районним судом Черкаської

області за ч.3 ст.140 КК України в редакції 1960 року на 4 роки

позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 17 квітня 2000 року Шполянським районним судом Черкаської

області за ч.1 ст.229-6, ст.212, ч.3 ст.142, 42 КК України в редакції

1960 року на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 09 січня 2013 року Шполянським районним судом Черкаської

області за ч.2 ст.185 КК України на 3 місяці арешту;

- 15 вересня 2016 року Городищенським районним судом

Черкаської області за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки обмеження

волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування

покарання з випробуванням терміном 1 рік, судимість у

встановленому законом порядку не знята та не погашена, -

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та виправданий за відсутністю події кримінального правопорушення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою скасований, звільнено його негайно в залі суду.

Вирішено долю речового доказу.

в с т а н о в и л а :

Органами досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він, будучи раніше судимим 15 вересня 2016 року за ч.1 ст.296 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуваним терміном 1 рік, судимість у встановленому законом порядку не знята та непогашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та повторно скоїв злочин.

Так він, 04 квітня 2017 року близько 18 години 00 хвилин перебуваючи в будинку домоволодіння, що належить ОСОБА_11 , по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виникнувших неприязних відносин, діючи умисно, ножем, що знаходився у правій руці, наніс один удар в область живота ОСОБА_12 , заподіявши останньому, згідно висновку експерта №05-6-01/115 від 27 квітня 2017 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення передньої черевної стінки зліва із ушкодженнями стінки тонкої кишки і брижі тонкої кишки. Вказане ушкодження виникло від дії травмуючого предмета, що мав ознаки колюче-ріжучого, можливо типу ножа, могло бути спричинено за механізмом, який вказаний у постанові, за давністю спричинення може відповідати часу події, що зазначений у постанові, і за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 органом досудового розслідування кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент його заподіяння, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.121 КК України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням прокурор Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 звернувся із апеляційною скаргою, де зазначив, що вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотного порушення кримінального процесуального закону. Так, Смілянським міськрайонним судом Черкаської області у ході проведення судового розгляду даного кримінального провадження, що відбувся 05.04.2018, закінчивши з`ясування обставин по справі та перевірки їх доказами, надавши можливість державному обвинувачу та стороні захисту висловити свої позиції у судових дебатах, безпідставно перенесено стадію судового розгляду «останнє слово обвинуваченого» на 06.04.2018. На думку прокурора, такі дії суду, суперечать положенням ст.322 КПК України в яких чітко визначено випадки відкладення судового засідання та порушують принцип безперервності судового розгляду. В подальшому стороною обвинувачення, було встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України 06.04.2018 року не відбудеться. Причини перенесення судового розгляду прокурору не повідомлено та відповідно наступну дату та час проведення судового слухання не визначено. 11.04.2018 у телефонній розмові прокурора із секретарем судових засідань даного кримінального провадження, стало відомо, що 11.04.2018 в післяобідній час відбудеться проголошення вироку суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України. Вивченням журналу судового засідання даного кримінального провадження та матеріалів судової справи, встановлено, що сторони кримінального провадження не були у визначеному законом порядку повідомлені про дату та час судового засідання, яке відбулося 10.04.2018 року за відсутності прокурора та захисника, під час якого суд заслухав останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого видалився до нарадчої кімнати. Таким чином, Смілянським міськрайонним судом у ході розгляду даного кримінального провадження, порушено принципи гласності та відкритості судового розгляду, визначений ст.27 КПК України, згідно якого сторони повинні бути в належній процесуальній формі своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду. Вказані обставини у своїй сукупності, позбавили прокурора права бути присутнім під час останнього слова обвинуваченого та у відповідності до вимог ч.4 ст.365 КПК України у разі необхідності заявити клопотання щодо відновлення з`ясування обставин, встановлених під час судового розгляду та перевірку їх доказами.

Крім того, у ході судового розгляду 16.03.2018 судом порушено право обвинуваченого ОСОБА_9 на справедливий судовий розгляд визначене у ст.42 КПК України, оскільки на вказану дату ОСОБА_9 не було доставлено до зали судових засідань, однак судом прийнято рішення про можливість допиту свідка ОСОБА_13 .. Згідно з п.15 ст.7, ст.22 КПК України однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні до суду своїх доказів і у доведеності перед ним їх переконливості. При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Проте, Смілянським міськрайонним судом у ході розгляду даного кримінального провадження, проігноровано вищевказані норми кримінального процесуального закону. Так, допитом свідка ОСОБА_11 , встановлено, що останній кардинально змінив свої покази дані під час досудового розслідування та вказав, що не являється свідком нанесення ОСОБА_9 удару ножем у живіт ОСОБА_12 .. Повідомив, що зазначені у протоколі його допиту як свідка та слідчого експерименту покази він давав під тиском зі сторони працівників поліції так як «його били жінки у формі, затискали пальці у двері».

За результатами допиту свідка ОСОБА_11 прокурором заявлено клопотання щодо призначення службової перевірки керівництву Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області щодо можливих неправомірних дій працівників Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, що проводили дізнання та досудове розслідування даного кримінального провадження. Однак судом у задоволенні даного клопотання було відмовлено. У подальшому у ході судового розгляду прокурором повторно заявлялося відповідне клопотання, у задоволенні якого судом повторно відмовлено.

Натомість, у змісті вироку суду, зазначено, що прокурором не вжито будь-яких заходів з приводу перевірки показів свідка ОСОБА_11 щодо застосування до нього заборонених заходів впливу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.333 КПК України у разі якщо, під час судового розгляду виникне необхідність у встановлені обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування певні слідчі (розшукові) дії.

На ряду з вищевикладеним у ході судового розгляду даного кримінального провадження, під час допиту обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено механізм за яким, потерпілий ОСОБА_12 буцім-то самостійно наніс собі тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення ножем, а саме наштрикнувся на ніж при падінні. Даний механізм ОСОБА_9 особисто продемонстрував у залі судового розгляду. У зв`язку зі встановленим, враховуючи покази потерпілого ОСОБА_12 , який у судовому засіданні змінив свої покази дані під час досудового розслідування та на пропозицію прокурора продемонструвати момент падіння та наштрикання на ніж, ОСОБА_12 повідомив, що взагалі не пам`ятає, як це відбулося. Прокурором 05.04.2018 заявлено письмове клопотання про надання доручення органу досудового розслідування порядку ст.333 КПК України щодо проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_9 щодо відтворення механізму за яким ОСОБА_12 04.04.2017 наштрикнувся на ніж, залучивши до слідчої дії судово-медичного експерта, з метою подальшого призначення судово-медичної експертизи на підставі слідчого експерименту.

Однак судом, у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, не навівши підстав прийняття такого рішення.

Також, судом відмовлено у задоволенні клопотань прокурора про допит в судовому засіданні спеціаліста Шполянського ВП ОСОБА_14 , який технічними засобами фіксував проведення слідчого експерименту від 04.05.2017 зі свідком ОСОБА_11 , необхідність у допиті якого виникла лише зі зміною показів свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 ..

Крім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про допит слідчого ОСОБА_15 , який проводив досудове розслідування даного кримінального провадження, однак взято до уваги покази ОСОБА_12 , який повідомив, що його допит у якості потерпілого проводився у приміщенні лікарні після проведеної йому операції, коли він перебував у послабленому стані та при собі не мав окулярів, у зв`язку з чим, допит він не читав, а лише поставив свій підпис.

Таким чином, в основу рішення про виправдання ОСОБА_9 судом покладено змінені у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_11 , спроможність яких щодо можливості спричинення тілесних ушкоджень потерпілому судом не перевірено та відповідні клопотання прокурора, спрямовані на їх перевірку шляхом проведення відповідних процесуальних дій, судом без належного обґрунтування своєї позиції відмовлено.

Апелянт вважає, що такими діями суд допустив неповноту судового розгляду та порушив засади змагальності і позбавив прокурора його права, передбаченого ст.ст. 91, 92 КПК України довести винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, чим поставив сторони у нерівні умови стосовно подання доказів та доведення перед ним їх переконливості, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися не дослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового розгляду.

Крім того, суд, відмовивши у задоволенні клопотання прокурора щодо надання доручення компетентним органам на проведення перевірки доводів свідка ОСОБА_11 про застосування стосовно нього працівниками Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП В Черкаській області незаконних методів дізнання та досудового розслідування, визнав доведеним застосування таких методів до ОСОБА_11 , пославшись на те, що прокурором не вжито заходів для спростування. Таке припущення мало бути вирішено у ході судового розгляду даного кримінального провадження, однак залишається не вирішеним.

Суд, відкидаючи доказ обвинувачення - протокол слідчого експерименту від 04.05.2017 проведений зі свідком ОСОБА_11 з незрозумілих підстав, не надає оцінку фототаблиці доданої до протоколу слідчої дії, на якій зафіксовано зі слів ОСОБА_11 та продемонстровано останнім дії ОСОБА_9 у відношенні ОСОБА_12 , місце розташування вказаних осіб у відношенні один до одного та макетом ножа на працівникові поліції показано куди саме ОСОБА_9 наніс удар у живіт ОСОБА_12 ..

В подальшому, суд безпідставно відкинув покази понятих при слідчому експерименті ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які вказали, що їх сусід ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту поводив себе адекватно, добровільно пояснював та демонстрував, за яким механізмом ОСОБА_18 наніс удар ножем у живіт ОСОБА_12 , будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_11 не чинилося.

Також, суд беззаперечно взяв до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_9 щодо відсутності останнього у м. Шпола, Черкаської області наступного дня після отримання 04.04.2017 ОСОБА_12 тілесних ушкоджень аж до його затримання працівниками поліції в порядку ст.208 КПК України, та дійшов висновку, що зазначені обставини виключають будь-який тиск з боку ОСОБА_9 на потерпілого та свідка ОСОБА_11 або домовленості між собою з метою уникнення кримінальної відповідальності та суд не сприймає такі дії ОСОБА_9 як переховування від правоохоронних органів у зв`язку із вчиненням ним кримінального правопорушення, оскільки відразу по прибуттю до м. Шпола та отримання інформації про його розшук працівниками поліції він добровільно прибув до Шполянського ВП ГУНП в Черкаській області.

У зв`язку з вищевикладеним апелянт просив вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року відносно ОСОБА_9 скасувати, повторно дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: дослідити диск з аудіозаписами фіксації судового провадження та журнал судового розгляду, надати доручення СВ Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області в порядку ст.333 КПК України провести слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_9 , залучивши до його проведення судово-медичного експерта та за результатами слідчого експерименту призначити проведення судово-медичної експертизи на вирішення якої поставити питання визначені у клопотанні прокурора від 05.04.2018, надати доручення компетентному органу щодо проведення перевірки показів свідка ОСОБА_11 про застосування щодо нього працівниками Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області незаконних методів дізнання та досудового розслідування, допитати потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_19 , слідчого ОСОБА_15 , спеціаліста ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_9 , дослідити письмові докази наявні у матеріалах судової справи та характеризуючи дані відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Також апелянт просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України до вищевказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання ОСОБА_9 за попереднім вироком Городищенського районного суду від 15.09.2016 та остаточно призначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В запереченні адвоката ОСОБА_20 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 висловлюється думка щодо необхідності залишення виправдувального вироку щодо ОСОБА_9 у законній силі та залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 ..

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 з наведених у ній підстав, думки обвинувачуваного ОСОБА_9 та його адвоката ОСОБА_8 про необхідність залишення виправдувального вироку місцевого суду щодо ОСОБА_9 у законній силі, як законного та обґрунтованого та які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , провівши часткове судове слідство, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення, а вирок місцевого суду від 11.04.2018 щодо ОСОБА_9 до скасування з призначенням кримінального провадження на новий судовий розгляд в суді першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених указаним Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 від 11.04.2018 вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, місцевим судом у ході проведення судового розгляду даного кримінального провадження, що відбувся 05.04.2018, надавши можливість державному обвинувачу та стороні захисту висловити свої позиції у судових дебатах (т.1. а.с.190) перенесено стадію судового розгляду «останнє слово обвинуваченого» на 06.04.2018.

Проте, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України 06.04.2018 не відбувся (т.1. а.с.191).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що сторони кримінального провадження не були у визначеному законом порядку належним чином повідомлені і судове засідання 10.04.2018 відбулося за відсутності прокурора та захисника, під час якого суд заслухав останнє слово обвинуваченого ОСОБА_9 , після чого видалився до нарадчої кімнати.

На думку колегії суддів апеляційного суду, вказане порушення принципів гласності та відкритості судового розгляду, визначене ст.27 КПК України, допущене Смілянським міськрайонним судом Черкаської області згідно якого сторони повинні бути в належній процесуальній формі своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду позбавило прокурора права бути присутнім під час останнього слова обвинуваченого та у відповідності до вимог ч.4 ст.365 КПК України у разі необхідності заявити клопотання щодо відновлення з`ясування обставин, встановлених під час судового розгляду та перевірку їх доказами.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, за результатами допиту свідка ОСОБА_11 прокурором заявлено клопотання щодо призначення службової перевірки керівництву Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області щодо можливих неправомірних дій працівників Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, що проводили дізнання та досудове розслідування даного кримінального провадження. Однак судом у задоволенні даного клопотання було відмовлено. У подальшому у ході судового розгляду прокурором повторно заявлялося відповідне клопотання, у задоволенні якого судом повторно було відмовлено.

Натомість, у змісті вироку суду (т.1 а.с.202-203), зазначено, що прокурором не вжито будь-яких заходів з приводу перевірки показів свідка ОСОБА_11 щодо застосування до нього заборонених заходів впливу.

Таким чином, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскільки свідок ОСОБА_11 кардинально змінив свої покази дані під час досудового розслідування і вказав, що не являється свідком нанесення ОСОБА_9 удару ножем у живіт ОСОБА_12 , а також повідомив, що зазначені у протоколі його допиту як свідка та слідчого експерименту покази він давав під тиском зі сторони працівників поліції, так як «його били жінки у формі, затискали пальці у двері», то той факт, що не було задоволено клопотання прокурора про призначення службової перевірки керівництву Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області щодо можливих неправомірних дій працівників Шполянського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області, що проводили дізнання та досудове розслідування даного кримінального провадження для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, свідчить про неповноту судового розгляду, яка має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

При цьому, колегія суддів суду апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у справі №369/12025/15-к від 30.05.2018, зокрема щодо того, що судом першої інстанції за заявою щодо можливих неправомірних дій працівників поліції не було проведено ефективного офіційного розслідування.

Суд першої інстанції не забезпечив проведення відповідної перевірки вказаної заяви в установлений законом спосіб, що не відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, місцевий суд, відкидаючи доказ обвинувачення - протокол слідчого експерименту від 04.05.2017 проведений зі свідком ОСОБА_11 не надав оцінку фототаблиці доданої до протоколу слідчої дії, на якій зафіксовано зі слів ОСОБА_11 та продемонстровано останнім дії ОСОБА_9 у відношенні ОСОБА_12 , місце розташування вказаних осіб у відношенні один до одного та макетом ножа на працівникові поліції показано куди саме ОСОБА_9 наніс удар у живіт ОСОБА_12 ..

Також, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції без належного та достатнього обґрунтування відкинув покази понятих при слідчому експерименті ОСОБА_16 та ОСОБА_13 , які вказали, що їх сусід ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту поводив себе адекватно, добровільно пояснював та демонстрував, за яким механізмом ОСОБА_18 наніс удар ножем у живіт ОСОБА_12 , будь-якого тиску з боку працівників поліції на ОСОБА_11 не чинилося.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілого ОСОБА_12 місцевий суд не повідомляв про призначення судового засідання на 16.03.2018, 03.04.2018, 05.04.2018, 10.04.2018 (т.1, а.с.165-195), обмежившись лише повідомленням прокурора, начальника СІЗО та начальника ВП ГУНП України в Черкаській області для забезпечення доставки обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Відповідно до ч.7 ст.376 КПК України копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Проте з матеріалів кримінального провадження не вбачається, щоб копія вироку щодо ОСОБА_9 була направлена потерпілому ОСОБА_12 ..

Таким чином, підсумовуючи все вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду дійшла переконання, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 за ч.1 ст.121 КК України, допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповноту судового розгляду, що є безумовною підставою для скасування вироку.

Вищезазначене в сукупності є безумовною підставою для скасування вироку у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати вищезазначене судом апеляційної інстанції та на підставі сукупності всіх зібраних доказів у залежності від встановленого, ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним зазначити про те, що на виконання вимог апеляційної скарги прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 були досліджені письмові докази наявні у матеріалах судової справи, характеризуючі дані відносно обвинуваченого ОСОБА_9 та допитані слідчий ОСОБА_15 , спеціаліст ОСОБА_14 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_19 .. Проте, виконати вимогу прокурора стосовно допиту потерпілого ОСОБА_12 колегією суддів апеляційного суду та прокурором, відповідно до вимог, передбачених ч.3 ст.23 КПК України не виявилось можливим, оскільки щодо нього, відповідно до ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області застосовано, у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, а саме до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психічної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я» України, що розташований за адресою: вул. Надії Алексєєнко, 84, м. Дніпро.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 410, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Городищенського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково, а вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року, яким ОСОБА_9 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та виправдано за відсутністю події кримінального правопорушення скасувати, а дане кримінальне провадження призначити на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: