359/1707/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Бориспіль клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000029 від 22.02.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за згодою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000029 від 22.02.2021 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Подане клопотання мотивує тим, що 22.02.2021 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_5 та невстановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статі попрохали знайомого ОСОБА_6 на своєму автомобілі марки Volkswagen Passat білого кольору відвезти їх до с.Вишеньки Бориспільського району Київської області.

22.02.2021 приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та невстановлена досудовим розслідування особа жіночої статі, прибувши за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна належного ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що їх дії носять незаконний та протиправний характер, з дозволу господарки будинку ОСОБА_7 проникли до оселі та таємно викрали грошові кошти в загальні сумі 8665 грн.

23.02.2021, в період часу з 14 год. 45 хв. по 15 год. 06 хв., старшим слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , проведено обшук за правилами ст.233, 234 КПК України, автомобілю «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який знаходився на асфальтованому покритті поблизу житлового багатоповерхового будинку за адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 5-А, під час обшуку виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , ключі до автомобіля «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , також під час обшуку вилучено автомобіль «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

З огляду на те, що вказані предмети та речі, є доказами вчинення кримінального правопорушення, та несуть доказову інформацію у даному кримінальному провадженні, подальше використання даних предметів та речей може призвести до його знищення, тому незастосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на вказані предмети та речі, можуть призвести до приховування спотворення або знищення речей, які в сукупності з іншими доказами наддадуть органам досудового розслідування прийняти законне процесуальне рішення.

В судове засідання слідчий СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином. Його неявка, згідно ч. 3 ст. 244 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність

Слідчий суддя вважає, що доводи зазначені в клопотанні про наявність підстав для накладення арешту не є обґрунтованими і безпідставними.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Так з матеріалів справи вбачається, що слідчим не наведено достатніх підстав та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, на яке слідчий просить накласти арешт.

Будь-яких доказів на підтвердження відомостей про те, що відповідне майно мають ознаки, передбачені ст. 98, ст. 170 КПК України слідчому суді не подано.

Також в клопотанні не обґрунтовано та не долучено доказів наявності відношення вказаного майна до зазначеного кримінального правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

Безумовно, накладення арешту на транспортний засіб, ключи від нього та свідоцтво про реєстрацію є втручанням держави у право особи на мирне володіння їх майном. Водночас, таке втручання є невиправданим, оскільки воно жодним чином не виплине на забезпечення кримінального провадження. Ці обставини свідчать про те, що арешт вище вказаних речей призведе до свавільного порушення п.1 ч.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1