Провадження по справі № 1-кп/522/36/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд, на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000718 від 22.04.2020 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.12.2008 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 70, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 06.10.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст. 69, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки;

- 23.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 28.10.2014 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 186 КК України, призначено штраф в розмірі 1 700 гривень;

- 30.03.2017 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, звільнений умовно-достроково 24.07.2019 року, невідбута частина покарання складає 1 рік 17 днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Так, в ніч з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року, більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи у парадній будинку АДРЕСА_3 , побачив на 3 поверсі велосипед. В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, діючи повторно, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, у вечірній час з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 діючи повторно, перебуваючи у парадній 3 поверху будинку АДРЕСА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, з корисливих мотивів, викрав велосипед торгової марки «Mrida Big Nine 300», синього кольору, вартістю 23 000 гривень, який належить ОСОБА_7 .
Таємно викравши майно ОСОБА_7 в розмірі 23 000 гривень, ОСОБА_3 з місця вчинення ним кримінального правопорушення скрився, майном розпорядився на власний розсуд, тим самим спричинив останньому матеріальний збиток на суму у розмірі 23 000 гривень.
Крім того, 27.07.2020 року приблизно о 07 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи на АДРЕСА_4 , побачив ОСОБА_8 , на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з кулоном.
В цей час, у ОСОБА_3 , з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка з кулоном, який належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи повторно, обравши метою свого злочинного посягання золотий ланцюжок з кулоном потерпілої, 27.07.2020 року приблизно о 07 годині 20 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 підійшов із-за спини до ОСОБА_8 , яка знаходилась на АДРЕСА_4 , та схопив рукою золотиий ланцюжок з кулоном, що належить ОСОБА_8 .
Подавивши волю потерпілої до опору, ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, умисно, відкрито, з корисливих мотиві, шляхом ривку, зірвав з шиї ОСОБА_8 належний останній золотий ланцюжок з кулоном, вартістю 6 000 гривень.
Відкрито викравши належний ОСОБА_8 золотий ланцюжок та спричинивши останній матеріальний збиток в розмірі 6 000 гривень, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення скрився, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини злочинів, які описані у обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року, більш точного часу не пам`ятає, перебуваючи у парадній будинку АДРЕСА_3 , побачив на 3 поверсі велосипед. В цей час, в нього з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду.
Так, з 19.04.2020 року на 20.04.2020 року, більш точного часу не пам`ятає, він перебуваючи у парадній 3 поверху будинку АДРЕСА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав велосипед, марку якого він не знає, з місця вчинення злочину скрився, майном розпорядився на власний розсуд, а саме здав до ломбарду, за що отримав 6000 гривень. На теперішній час матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 не відшкодовано.
Крім того, 27.07.2020 року приблизно о 07 год. 20 хв., перебуваючи на АДРЕСА_4 , побачив дівчину, на шиї якої знаходився золотий ланцюжок з кулоном. Підійшов до неї, схопив рукою золотий ланцюжок з кулоном, що належить ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, умисно, відкрито, з корисливих мотиві, шляхом ривку, зірвав з шиї ОСОБА_8 належний останній золотий ланцюжок з кулоном та скрився з місця вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме здав у ломбард, за що отримав приблизно 3000 гривень.
На теперішній час матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_8 не відшкодовано.
У вчинених злочинах щиро кається, просив вибачення, зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не вчиняти злочини.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчинених злочинах, те, що він співпрацював з органом досудового розслідування, на утриманні у нього є неповнолітня донька, та призначити йому мінімальне покарання, яке передбачено санкціями статей КК України, зазначених в обвинувальному акті. Вказав, що злочини вчинив через скрутне матеріальне становище.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі, та за ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року та остаточно призначити покарання у виді чотирьох років та одного місяця позбавлення волі.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, просили провести розгляд справи без їх участі.
Захисник, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого та його співпраці з органом досудового розслідування, та наявності на утриманні неповнолітньої дитини, просила призначити мінімальне покарання обвинуваченому, яке передбачено санціями відповідних статей КК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який суд кваліфікує за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; та склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який суд кваліфікує за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який, є громадянином України, зареєстрований та має постійне місце проживання в м. Одесі, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимого за злочини проти власності, що свідчить про криміногенний нахил обвинуваченого. Даних про те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку обвинувачений значиться, не встанолвено. Також суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні злочинів.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.
Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України за вчинення злочину: крадіжки, вчиненої повторно, передбачене покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України за вчинення злочину: грабіж, вчинений повторно, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Також суд враховує, що обвинуваченим матеріальну шкоду потерпілим на теперішній час не відшкодовано.
Водночас суд враховує, що на утриманні обвинуваченого знаходиться неповнолітня дитина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання останнього буде призначення виключно найсуворішого покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства.
Таким чином, саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.
Враховуючи обставини злочинів, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі, передбачене в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 186 КК України.
При призначені покарання суд також приймає до уваги, що ОСОБА_3 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року, був засуджений до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 24.07.2019 року, невідбута частина покарання складає 1 рік 17 днів.

Згідно ч. 4 ст. 81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Тому, з огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 70 КК України та шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі, у мінімальному розмірі передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, приєднавши до нього частину невідбутого покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року у виді одного місяця позбавлення волі.
Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, те, що ОСОБА_3 визнав вину, його щире каяття у скоєному, та особу обвинуваченого, який не одружений, офіційно не працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше неодноразово судимого за злочини проти власності, вчинив нетяжкий та тяжкий злочини повторно, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, тому суд приходить до переконання про неможливість виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням положень ст.ст. 70, 71 КК України.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 з 29.07.2020 року, на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, тримається під вартою, тобто з цього моменту необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Процесуальні витрати на залучення експертів, у зв`язку з проведенням експертиз, відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
Згідно постанови слідчого СВ Портофранківського ВП Приморського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 29.07.2020 року визнано речовим доказом диск із відеозаписом, який відповідно до вимог ст. 100 КПК України слід зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до наданої стороною обвинувачення розписки адвоката ОСОБА_6 від 05.08.2020 року, яка здійснює захист інтересів обвинуваченого, нею отримано від слідчого у кримінальному провадженні сумку, паспорт, телефон, які належать ОСОБА_3 .
Щодо запобіжного заходу суд вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_3 повторно вчинив злочини, один з яких є тяжким, та суд дійшов висновку, що для нього достатнім буде покарання у виді позбавлення волі, тому існує ризик того, що обвинувачений може переховуватися, з метою уникнення покарання, що може ускладнити виконання вироку у майбутньому, у зв`язку з чим вважає за доцільне до вступу вироку у законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 63, 65, 66, 67, 70, 71, 72, 81, 185, 186 КК України, ст. ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
У відповідності з ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, ОСОБА_3 до призначеного покарання шляхом часткового складання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2017 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 29.07.2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 29.07.2020 року по день набрання вироком законної сили включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Застосований стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- диск формату «СD» з відеозаписом, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1