Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5026/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2021 року м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква Київської області в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в режимі відеконференції з ДУ «Білоцерківська ВК (№ 35)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайжан, громадянина України, освіта вища, неодруженого, до засудження непрацюючого, до засудження зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, засудженого 11.04.2016 Солом`янським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» ОСОБА_5 , засуджений: ОСОБА_3 , захисник засудженого- адвокат ОСОБА_6
У С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що відсутні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, тому що відсутня одна із двох обов`язкових складових для умовно-дострокового звільнення, а саме: сумлінна поведінка засудженого. З боку засудженого має місце недотримання ним умов режиму та правил внутрішнього трудового розпорядку, невиконання вимог персоналу адміністрації, також засуджений не бере участі в роботі самодіяльних організацій установи та має два стягнення, які не погашені в установленому законом порядку.

Представник ДУ «БВК (№35)» проти задоволення заяви засудженого заперечував, оскільки він має не погашені у встановленому законом порядку стягнення.

Засуджений підтримав заяву та просив її задовольнити, додатково пояснив, що він працює весь строк протягом якого відбуває покарання за виключенням часу перебування на лікуванні. Зазначає, що стягнення накладені на нього адміністрацією установи незаконно, він їх не оскаржував тому що не знав про таку можливість та не мав для цього часу, оскільки весь час зайнятий на виробництві. Наразі оскаржувати останні у нього не має наміру. Складена адміністрацією установи відносно нього негативна характеристика не відповідає дійсності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, суд приходить до наступного висновку.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Судом встановлено, що 11.04.2019 вироком Св`ятошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_3 визнано виннуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 03 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому рахується з 28.10.2018, кінець строку 28.10.2021.

Із наявної в матеріалах справи характеристики на особу засудженого встановлено, що він міру покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 30.10.2018. Утримуючись в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. В державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)»відбував покарання з 19.06.2009. За час відбування покарання характеризувався посередньо. З 05.08.2020 знаходився на лікуванні в державній установі «Бучанська виправна колонія (№85)», де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. В державні установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» відбуває покарання з 16.09.2020. За час відбування покарання характеризувався негативно, має 3 стягнення, 1 з яких погашено в установленому законом порядку, та 1 заохочення. Працевлаштований на дільниці пошиву мішків під цукор згідно наказу № 119ПР/ВР від 10.10.2020. Відношення до праці задовільне. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний, до представників установи намагається бути ввічливим та коректним, свідомо не виконує вимоги персоналу установи, згідно чинного законодавства, публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Зневажливо ставиться до майна установи та предметів якими користується. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Постійно уникає виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає їх виконання на інших засуджених. Не приймає особисту участь у виховних заходах, які проводяться в установі, не бере участь в роботі самодіяльних організацій, не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи. Навчався в Білоцерківському навчальному центрі (№35)», здобув кваліфікацію електрозварювальника ручного зварювання ІІ розряду. Підтримує зв`язки з рідними та близькими шляхом отримання від них посилок. За час відбування покарання на профілактичному обліку не перебуває.

Довідка про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_3 свідчать про те, що за весь період відбування покарання до нього 3 рази застосовувалися заходи стягнення у виді догани та суворої догани 03.07.2019, 31.12.2020, 09.03.2021 (палив цигарку в забороненому місці, не приступив до робіт по благоустрою), 2 стягнення не погашені в установленому законом порядку. Один раз 27.01.2020 до засудженого було застосовано заохочення.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_3 стягнення, які не погашені у встановленому законом порядку не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. При цьому, з вказаної довідки вбачається, що протягом останнього року заходи заохочення до засудженого не застосовувались.

25.11.2020 за результатами розгляду питання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 комісією установи було відмовлено у зв`язку із недостатнім ступенем виправлення (протокол № 35 від 25.11.2020).

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 раніше був засуджений 20.11.1997 Краматорським міським судом Донецької області за ст. ст. 140 ч. 3, 145 ч.1, 42, 43 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 05.03.2001 умовно-достроково на 3 роки 4 місяці 23 дні; 28.01.2002 Краматорським міським судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3, 70, 71 КК України на 6 років позбавлення волі. 19.12.2002 Верховним судом України вирок змінено вважати засудженого за ст. ст. 185 ч. 3, 357 ч. 3, 42, 43 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 29.12.2004 умовно-достроково на 1 місяць 18 днів; 17.02.2012 Краматорським міським судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік обмеження волі, звільнений 18.06.2012 умовно-достроково на 5 місяців 13 днів; 09.12.2013 Слов`янським міським судом Донецької області за ст. 289 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 24.11.2015 умовно-достроково на 2 роки 9 місяців.

Отже, ОСОБА_3 4 рази засуджувався за умисні тяжкі злочини до позбавлення волі, при цьому до нього чотири рази застосовувались заохочувальні норми у виді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Проте, це не призвело до позитивних змін в особистості засудженого і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Так, ОСОБА_3 знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, покарання за яке відбуває на даний час.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положеньст. 81 КК України до засудженого ОСОБА_3 є не обґрунтованим, та є передчасним на даному етапі відбування покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 є особою раніше неодноразово судимою, до останнього судом вже чотири рази застосовувалось умовно-дострокове звільнення, вчинив новий умисний тяжкий злочини проти власності, покарання за який відбуває на даний час, а також беручи до уваги, що засуджений працевлаштований, за останній рік не мав заохочень, проте має два не погашені в установленому законом порядку стягнення, суд вважає, що ОСОБА_3 не довів своє виправлення, чим порушує одну з обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення, а саме не довів своєю сумлінною поведінкою своє виправлення, що свідчить про те, що останній не став на шлях виправлення, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.50, 74, 81 КК України, керуючись ст.ст.371, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому судового рішення.

Повний текст ухвали оголошено 09.06.2021 о 09 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1