Провадження № 11-кп/4808/75/21
Категорія ч. 2 ст. 194 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001846 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2020 року, згідно з яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 визначено рахувати з часу затримання з 30 липня 2020 року.

Зараховано в час відбуття покарання час перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 30 липня 2020 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави - 10527 (десять тисяч п`ятсот двадцять сім) гривень 99 копійок витрат за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений на майно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 03 серпня 2020 року, скасовано.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить виправдати його, вирок скасувати.

Зазначає, що під час досудового розслідування були суттєво порушені норми Кримінального процесуального кодексу України, не були роз`яснені його права, він не отримав пам`ятку про права та обов`язки як заарештованого. Посилається на порушення ст. ст. 17, 18, 20, 22 КПК України. Вказує на порушення його прав, передбачених ст. 63 Конституції України. Пояснює, що він не мав можливості повідомити про це захисника, який після затримання 30 липня 2020 року з`явився в управління поліції через півтори години, і він не мав з ним жодних контактів. Стверджує, що під час досудового розслідування на нього чинився морально-психологічний тиск з тією метою, що він взяв на себе вину за злочин, а також, що працівники поліції грубо відмовлялися надавати відомості щодо них. Зазначає, що під час збору доказової бази докази навмисне підроблялися, що призвело до порушення ст. 87 КПК України. Повідомляє, що слідчий ОСОБА_10 підробила результати експертизи № СЕ/109/12/2-325МГ/20 від 14 серпня 2020 року та здійснювала тиск на працівника органу пробації під час складання досудової доповіді.

Захисник ОСОБА_11 в доповненнях до апеляційної скарги просить скасувати вирок суду та ухвали новий вирок, яким ОСОБА_6 визначити невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Посилається на те, що вирок суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, що підтверджується доказами в матеріалах справи, зокрема: відеозаписами «cho3_5213», «cho3_5451» від 30 липня 2020 року з камер відео спостереження, які розміщені на фасаді будинку по АДРЕСА_2 ; відеозаписом під назвою «5_05_R_0000» від 30 липня 2020 року; відеозаписом «7_04_R_0001» від 30 липня 2020 року. Вказує, що відеозаписи «cho3_5213» та «cho3_5451» від 30 липня 2020 року свідчать про те, що дії у вигляді умисного пошкодження автомобіля марки Volkswagen Passat», НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 , які містять ознаки об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, були вчиненні певною особою 30 липня 2020 року в період часу з 04:53:41 год. по 04:55:49 год. Зазначає, що з огляду на зміст відеозаписів «5_05_R_0000» та «7_04_R_0001» від 30 липня 2020 року, особа, яка знаходилася у магазині «Гермес» в період часу з 04:54:42 год. по 04:55:56 год. не могла знаходитися на місці вчинення кримінального правопорушення біля будинку № 11-А по вул. Коновальця в період часу з 04:53:41 год. по 04:55:49 год. Зауважує, що під час розгляду справи в суді обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що він є тією особою, яка зафіксована на відеозаписах магазину «Гермес», при цьому заперечив, що знаходився біля автомобіля потерпілого по вул. Коновальця, 11-А, в той час. Також звертає увагу, що відстань між місцем вчинення злочину біля будинку АДРЕСА_3 становить близько 60 метрів. Посилається на те, що судом неповно досліджено окремі докази у даній справі. Зокрема, у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 30 липня 2020 року зазначено, що ознаками (чи їх сукупністю), за якими ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка пошкодила його автомобіль, були: «статура, хода, одяг, дефект над верхньою губою». Однак, даний протокол не містить інформації про те, що особам, які пред`являлися для впізнання, було запропоновано пройти певний відрізок, для того, щоб ОСОБА_12 мав можливість ідентифікувати впізнавану особу за ходою. Крім того, не було досліджено можливість ОСОБА_12 бачити деталі зовнішності особи, яка покидала його подвір`я після злочину, у відповідних умовах відстані, освітлення, стану здоров`я. Тому, на його думку, надані потерпілим ОСОБА_12 викликають сумніви у їхній достовірності. Зазначає, що затримання ОСОБА_6 відбувалося з порушенням норм КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 вчинив умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Близько 04 год. 50 хв. 30 липня 2020 року у ОСОБА_6 , на фоні попередньо виниклих неприязних відносин через зроблене йому потерпілим ОСОБА_12 усне зауваження, виник умисел на знищення чужого майна шляхом підпалу, а саме автомобіля марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, номер кузова - НОМЕР_3 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_13 та який перебуває у правомірному користуванні потерпілого ОСОБА_12 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на знищення чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_6 30 липня 2020 року приблизно о 04 год. 53 хв. зайшов на територію подвір`я житлового будинку АДРЕСА_4 , достовірно знаючи, що на вказаній ділянці знаходиться автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору.

Усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , підійшов до вказаного транспортного засобу та за допомогою одягу, який заздалегідь був підготовлений та знаходився у поліетиленовому пакеті, помістив вказаний пакет із одягом під низ передньої частини вказаного вище автомобіля та підпалив його та автомобіль, внаслідок чого пошкодив днище вказаного транспортного засобу, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 , відповідно до висновку №СЕ-19/109/13/3-83АВ/20 від 14 серпня 2020 року, майнову шкоду у розмірі 3662,72 гривень.

Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, про час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що злочину не вчиняв, його оговорили, на нього тиснула слідча і поліцейські, вину не визнає, ОСОБА_12 він не знав, заяв відносно здійснення психологічного тиску на нього під час досудового розслідування не подав, оскільки її не допустять до розгляду;

- захисник ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінкупротоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30 липня 2020 року (а.п. 51-52 том 1), протоколу огляду місця події від 30 липня 2020 року та фототаблицям до нього (а.п. 54-65 том 1), протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 липня 2020 року (а.п. 66-70 том 1), протоколу відбирання біологічних зразків від 30 липня 2020 року (а.п. 78 том 1), протоколу огляду речей від 30 липня 2020 року (а.п. 79-86 том 1), протоколу огляду речей від 31 липня 2020 року (а.п. 118-123 том 1), протоколу огляду відеозапису від 30 липня 2020 року та переглянутому в судовому засіданні відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження за 30 липня 2020 року по АДРЕСА_2 (а.п. 100-108, 110-117 том 1), протоколу огляду відеозапису від 01 серпня 2020 року та переглянутому в судовому засіданні відеозапису з камер зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження за 30 липня 2020 року біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_4 (а.п. 127-130, 132-135 том 1), технічному висновку та фототаблицям до нього № 46/4607.08.2020 від 07 серпня 2020 року (а.п. 143-148 том 1), висновку експерта від 14 серпня 2020 року № СЕ/109/12/2-325МГ/20, ілюстративним таблицям до нього (а.п. 154-164 том 1), висновку експерта від 14 серпня 2020 року № СЕ-19/109/13/3-83АВ/20, ілюстративним таблицям до нього (а.п. 167-175 том 1), висновку експерта від 09 вересня 2020 року № СЕ-19/109/15-49ПЖ/20 та ілюстративним таблицям (а.п. 180-188 том 1).

Обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що під час досудового розслідування не були роз`яснені його права, він не отримав пам`ятку про права та обов`язки як заарештованого, порушено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, та він не мав можливості повідомити про це захисника, який після затримання 30 липня 2020 року з`явився в управління поліції через півтори години.

В той час, як вбачається з протоколу затримання особи (а.п. 71-76 том 1), який був складений 30 липня 2020 року о 19 год. 30 хв. в присутності захисника ОСОБА_14 , ОСОБА_6 був затриманий 30 липня 2020 року о 18 год. 50 хв., після чого йому як затриманому згідно з ст. 42 КПК України роз`яснено його права та обов`язки. Він власноручним підписом у протоколі засвідчив те, що підстави затримання зрозумілі, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручена, права роз`яснені. При цьому, зазначив, що зауважень та доповнень до протоколу затримання не має.
Його захисник вказує, що затримання ОСОБА_6 відбувалося з порушенням норм КПК України, однак таких не встановлено під час апеляційного розгляду. Згідно з протоколом затримання особи (а.п. 71-76 том 1) підставою затримання ОСОБА_6 стало те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, що і мало місце в даному випадку. ОСОБА_6 затримали в актовому залі Івано-Франківського ВП ГУ НП України о 30 липня 2020 року о 18 год. 50 хв. після того як ОСОБА_12 під час пред`явлення особи для впізнання, що тривало з 18 год. 40 хв. до 18 год. 50 хв. (а.п. 66-70 том 1), вказав на нього.
Апелянт стверджує, що під час досудового розслідування на нього чинився морально-психологічний тиск з тією метою, що він взяв на себе вину за злочин, однак суд апеляційної інстанції такі доводи вважає голослівними.

Відомості про те, що ОСОБА_6 звертався з скаргами чи заявами до відповідних органів про здійснення на нього психологічного тиску під час досудового розслідування, та про результати розгляду таких, відсутні.

Крім того, ОСОБА_6 не наводить жодних обставин, які б доводили упередженість слідчого, прокурора під час досудового розслідування відносно нього або зацікавленість у притягненні його до кримінальної відповідальності.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

При цьому, як для складення обвинувального акту прокурору, так і для прийняття рішення про винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення факт визнання чи заперечення особою своєї вини не є вирішальним,беруться до уваги пояснення про фактичні дані, які мають значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні, що оцінюються у сукупності з усіма іншими відомостями, які вбачаються з доказів.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності, а обвинувачений ОСОБА_6 здійснює надані йому права на свій розсуд, користується допомогою захисника. Будь-яких клопотань про допит осіб, долучення доказів для встановлення, перевірки наведеної ним обставини про здійснення психологічного тиску сторона захисту не заявляла.
Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про підроблення доказів під час досудового розслідування кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає їх необґрунтованими через відсутність доведення таких обставин належними засобами, зокрема процесуального рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.
Так, згідно з ч. 1 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Тому в межах судового розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України суд не має повноважень встановити такі факти, ці обставини перевіряються в порядку встановленому законом.

З огляду на зміст інших доказів, не вважає переконливими суд апеляційної інстанції посилання сторони захисту на те, що на те, що особа, яка знаходилася у магазині «Гермес» в період часу з 04:54:42 год. по 04:55:56 год., - ОСОБА_6 , не могла знаходитися на місці вчинення кримінального правопорушення біля будинку АДРЕСА_4 в період часу з 04:53:41 год. по 04:55:49 год.

Обставини, безсторонньо зафіксовані на відеозаписах є достовірними, відеоінформація є послідовною, безперервною.

Разом з тим, під час оцінки часу з відеозаписів у даному кримінальному провадженні необхідно враховувати, що це є відео з камер спостереження третіх осіб, а час, зазначений на відеозаписах, обумовлений особливостями встановлення часу, а також його збереження, тому допустимими є незначні відхилення від точного часу.

Також, як вбачається з відеозаписів з камер відеоспостереження, які розміщені на фасаді будинку по АДРЕСА_2 , особа підходить з білим предметом до автомобіля 30 липня 2020 року о 04:54:29 годині та залишає його, а згідно з відеозаписом з камер відеоспостереження біля магазину «Гермес», що розташований по вул. Є. Коновальця, 22, в м. Івано-Франківську ОСОБА_6 заходить до магазину 30 липня 2020 року о 04:54:42 годині.

Таким чином, зміст відеозаписів не є взаємовиключним чи суперечливим.

Більш того, про перебування ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення біля будинку АДРЕСА_4 свідчать протокол огляду місця події від 30 липня 2020 року з фототаблицями до нього (а.п. 54-65 том 1), під час огляду було виявлено та вилучено сірник, висновок експерта від 14 серпня 2020 року № СЕ/109/12/2-325МГ/20 (а.п. 154-164 том 1), згідно з яким генетичні ознаки клітин виявлених на сірнику збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 , а також пояснення потерпілого ОСОБА_12 про те, що тоді побачив обвинуваченого, який відходив від його автомобіля.
На думку суду апеляційної інстанції, не є слушними посилання сторони захисту на неповне дослідження протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30 липня 2020 року (а.п. 66-70 том 1) та на те, що надані потерпілим ОСОБА_12 викликають сумніви у їхній достовірності, оскільки впізнання особи здійснювалося саме за зовнішніми ознаками, а не за ходою, останній пояснив на підставі якої сукупності ознак він впізнав ОСОБА_6 , якого до того бачив і раніше, а умови, в яких проходило впізнання, не впливали на сприйняття вказаних ним деталей зовнішності. Посилання ОСОБА_12 на «ходу» фактично зумовлене тим, що при запам`ятовуванні та ідентифікації ОСОБА_6 комплекс диференційованих зовнішніх ознак останнього сприймався нероздільно з особливостями ходи.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що докази отримані у належному процесуальному порядку та правильно оформленні.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 з доповненнями залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2020 року відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4