Дата документу 28.07.2021 Справа № 320/1517/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 320/1517/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1023/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області,

розглянула 28 липня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станіслав Білозерського району Херсонської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

30 грудня 2018 року, приблизно о 21 годині, знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, з мотивів виниклої в ході раптової сварки на грунті сумісного розпиття спиртних напоїв, неприязні до ОСОБА_9 , маючи умисел на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, фрагментом металевої труби, умисно наніс ОСОБА_9 множинні (не менше двадцяти п`яти) удари по тулубу, кінцівками та обличчю потерпілого, чим спричинив потерпілому закриту тупу поєднану травму голови, тулубу та кінцівок, з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка виразилася тілесними ушкодженнями у вигляді:
-множинних переломах кісток лицевого черепу: повний поперечний перелом нижньої щелепи по серединній лінії; багатоуламковий перелом вінцевого та суглобового відростків нижньої щелепи зліва, повні уламкові переломи скроневого відростка лівої виличної кістки та виличного відростка лівої скроневої кістки; повний крайовий відривний перелом альвеолярного відростка верхньої щелепи зліва на рівні 4-8 зубів; травматична екстракція 3,4,5 зубів на нижній щелепі зліва, розтрощення лівої вушної раковини, крововиливи у м`які тканини, забійні рани та садна на голові;
-закритої тупої травми тулубу: закритий повний поперечний перелом тіла грудини, в 4-му міжреберї, закритий повний поперечний перелом 3-го ребра по передній пахвовій лінії зліва, повні поперечні переломи 4-го ребра по навкологрудинній лінії зліва та 10-12 ребер по лопатковій лінії зліва, закритий повний поперечний перелом лівої лопатки, нижче ості, відкритий багатоуламковий перелом лівої клубової кістки, множинні сліпі розриви селезінки, крововиливи у судинну ніжку селезінки, в ділянці хвоста підшлункової залози, в місці прикріплення великого сальнику до великої кривини шлунку, в брижу тонкого кишечнику, в стінках висхідної та поперечної ободової кишок, в клітковину попереднього середостіння; множині інфільтруючи крововиливи в м`які тканини, забійні рани, синці та садна тулубу;
-обширних інфільтруючих крововиливах у м`які тканини та забійні рані лівої верхньої кінцівки, синцях на обох верхніх та ніжних кінцівках, саднах на обох верхніх кінцівках, які згідно висновку експерта № 1006 від 21 грудня 2018 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, та від яких, внаслідок ускладнення їх шоком, приблизно о 23 годині 32 хвилини, в приміщенні КУ «Мелітопольська ЦРЛ» МРР ЗО, настала смерть потерпілого. Тим самим ОСОБА_8 умисно вбив ОСОБА_9 .

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2021 року:
Кобець визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у вигляді 10 /десяти/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 31.12.2018.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - залишено у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає, що вирок має бути змінений з підстав неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого згідно ч.2 ст.409 КПК України.

Просить вирок суду змінити, призначивши ОСОБА_8 , покарання за ч.2 ст. 121 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у ОСОБА_8 не було жодного мотиву вчинити вбивство потерпілого, він не бажав настання смерті ОСОБА_9 , оскільки ніякі обставини не заважали йому вчинити всі дії щодо вчинення завершеного злочину, в якому його звинувачують (вбивстві) на місці події, після чого потерпілий вже не зміг би покинути вказане місце події.

Апелянт звертає увагу на те, що потерпілого з обвинуваченим до моменту вчинення злочину дійсно не пов`язували якісь неприязні стосунки, які могли б підтверджувати наявність можливого умислу та мотиву у обвинуваченого щодо позбавлення життя потерпілого, оскільки 30.12.2018 року потерпілий самостійно прийшов до господаря і вони разом розпивали спиртні напої.

Вказує, що сам конфлікт виник з приводу того, що потерпілий ОСОБА_9 заявив про наміри поселитися в житлі обвинуваченого і не тільки відмовився добровільно покидати чуже житло, а й сам виявив агресію щодо відмови господаря надати йому місце проживання у власному будинку, інших мотивів конфлікту стороною обвинувачення не було встановлено і обвинувачений ОСОБА_10 мав за достатню мету тільки вигнати потерпілого.

Крім того зазначає, що ніякого готування до вчинення вбивства обвинувачений не вчиняв, посилаючись, що знаряддя нанесення побоїв - металева труба на веранді, в приватному житловому домогосподарстві не може розглядатися як таке, що було підготовлено заздалегідь.

Окрім цього зазначає, що обвинувачений вживав заходів, щоб відігнати від потерпілого власну собаку (породи овчарка), яка цілком реально могла загризти потерпілого, тобто позбавити його життя, що свідчить про те, що сам обвинувачений не бажав настання смерті потерпілого, а отже і не мав умислу на його вбивство.

Посилаючись на висновок судово-медичної експертизи № 1006 від 11.02.2019 року щодо відсутності слідів волочіння на тілі ОСОБА_9 та показання експерта ОСОБА_11 щодо можливості після отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 пересуватися, а також час настання смерті потерпілого ОСОБА_9 , захисник вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 мають кваліфікуватися за ч.2 ст. 121 КК України, як спричинення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Одночасно апелянт зазначає, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обвинувачений ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Заяв чи клопотань від обвинуваченого про особисту участь в судовому засіданні на адресу апеляційного суду не надходило. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, апеляційний суд відповідно до положень ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_13 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та просив перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги, вказавши, що встановлені обставини засвідчують спрямованість умислу обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого, докладно виклав у вироку мотиви своїх висновків.

При цьому, суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також навів оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймав докази.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вказував про невизнання винуватості у вчиненні ним інкримінованого злочину, вказавши про те, що він не бажав настання смерті ОСОБА_9 та не мав умислу на його вбивство, а лише відганяв від нього собаку, яка почала кидатися та намагалася вкусити потерпілого. Розмахуючи металевою трубою, щоб відігнати собаку, не цілячись, він наніс декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_9 , а саме: по голові, по спині, в бік. Зазначив, що ОСОБА_9 свідомість не втрачав, оскільки продовжував його ображати. Потім він відтягнув ОСОБА_9 від собаки ближче до виходу з двору, а потім - за межі двору. Від нього ОСОБА_9 пішов живий. Відносно наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 вважає, що його могла покусати собака.

Доводи сторони захисту, викладені у апеляційній скарзі та зазначені при апеляційному розгляді, з урахуванням досліджених місцевим судом доказів, судова колегія відхиляє.

Так, зміст оскаржуваного вироку засвідчує, що позиція сторони захисту, яка висловлена в апеляційній скарзі, була проаналізована з урахуванням безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів.

Між тим, показання потерпілої ОСОБА_13 не стосуються обставин умисного вбивства її батька ОСОБА_9 , оскільки остання не була очевидцем даної події.

За показами свідка ОСОБА_14 30 грудня 2018 року він разом з ОСОБА_15 їхали додому та побачили, що на вул. Маяковського при виїзді з двору ОСОБА_16 лежить людина. Коли підійшли, то побачили чоловіка, який був весь у крові, дихав важко та хрипів. В лівій частині тулуба була колота рана. Брюки були злегка стягнуті. Коли підійшов до них ОСОБА_17 , то сказав, що він не знає цю людину. Від ОСОБА_16 був запах алкоголю. На його брюках в області колін були розові плями, ззовні схожі на кров. Свідок викликав поліцію та карету швидкої допомоги. Крім того, свідок суду показав, що загиблий та обвинувачений знали один одного, оскільки разом працювали на полях. Зазначив, що обвинувачений коли вип`є буйний та агресивний, знає, що обвинувачений раніше побив людину.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що 30 грудня 2018 року їхав разом із родиною та ОСОБА_19 . На вулиці Маяковського на узбіччі дороги лежала людина. Коли він та ОСОБА_20 підійшли, то побачили чоловіка, який був весь закривавлений. В крові були руки, обличчя, ноги, сорочка. Брюки були спущені. ОСОБА_21 була жива, оскільки дихала та хрипіла. До них підійшов ОСОБА_22 та запитав: «Хто це?». Свідок звернув увагу на те, що ОСОБА_22 був в стані алкогольного сп`яніння та на колінах брюк були кроваві плями. Після чого, викликали поліцію та швидку допомогу. Крім того, пояснив, що обвинувачений є агресивною людиною, підрізав його брата, всі сусіди бояться обвинуваченого, оскільки він може побити вікна.

Згідно показів свідка ОСОБА_23 30 грудня 2018 року біля 23 години, знаходячись за місцем мешкання, він почув, що гавкають собаки та побачив на вулиці поліцію та швидку. Також побачив, що напроти двору лежить закривавлений чоловік. Цю людину він знав, однак раніше з ним не спілкувався. Чи був там ОСОБА_17 не пам`ятає. Крім того, пояснив, що коли ОСОБА_17 вип`є його «зносить»: виходив на вулицю, обкладав усіх матом та починав «бушувати», виходив з металевою трубою у руці та погрожував усім. Після чого викликали поліцію.

За показаннями свідка ОСОБА_24 , який працює лікарем-анестезіологом відділення реанімації Мелітопольської центральної районної лікарні, він проводив реанімаційні заходи чоловіка, який був доставлений в лікувальну установу без свідомості, його стан був критичний через порушення дихання, серцевої діяльності, відсутність свідомості. Крім того, особа мала масові множини травми, порізи, садна, гематоми. Була велика рана на животі. Реанімаційна бригада рятувала чоловіка біля 30 хвилин, однак заходи не принесли очікуваного ефекту.

Показанням вказаних свідків судом першої інстанції у вироку була надана оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, з правильністю якої погоджується колегія суддів.

При цьому, зазначені особи не були безпосередніми очевидцями події, але їх свідчення відтворюють певні обставини, які є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні і сприйнятті судом у сукупності із іншими доказами, які між собою узгоджуються.

Протиріч, які є суттєвими щодо обставин події, у показаннях свідків не вбачається.

Крім того, місцевим судом були безпосередньо досліджені і письмові докази та допитано експерта, яким надана оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України та обґрунтовано покладено їх в основу обвинувального вироку.

Протоколом огляду місця події від 31 грудня 2018 року з таблицею до нього засвідчується огляд домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого виявлено та вилучено змиви РБК та речі, які мають відношення до події злочину (т. 2 а.п. 7-15).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 31 грудня 2018 року, у ході обшуку підозрюваного ОСОБА_8 виявлено та вилучено: джинсові штани темного кольору; кофта чорного кольору з капюшоном; капці сірого кольору (т. 2 а.п.74-76).

З протоколу огляду трупа від 31 грудня 2018 року вбачається, що за участі спеціаліста - судово-медичного експерта в приміщенні КУ «Мелітопольська ЦРЛ» МРР ЗО оглянуто труп ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.п. 40-42).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №1006 від 02 січня 2019 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: шок, множинні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів (т. 2 а.п. 45).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1006 від 31.12.2018 року смерть ОСОБА_9 настала від закритої тупої поєднаної травми голови, тулубу та кінцівок, з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилась розвитком шоку (т. 2 а.п. 46-52).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 15 січня 2019 року встановлено, що на прохання слідчого підозрюваний ОСОБА_8 повідомив про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, підтвердивши обставини, викладені ним під час його допиту в якості підозрюваного. У подальшому за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваний ОСОБА_8 підтвердив обставини, про які він розповідав та які мали місце 30 грудня 2018 року за вказаною адресою, а саме те, що приблизно о 15 годині 30.12.2018 року ОСОБА_8 приїхав додому з м. Мелітополя. Знаходячись вдома, він займався звичайними справами. Біля 15 години 30 хвилин до нього прийшов його знайомий ОСОБА_25 , який вже знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Він приніс пляшку коньяку та запропонував випити. Після чого, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 сіли в кімнаті, де розташована піч, та вживали коньяк. Кобець випив приблизно 100-150 мл., а ОСОБА_27 в декілька раз більше. Приблизно через 20-30 хвилин почали пити коньяк з пивом. Сварок не було. Рашевський вжив 3-4 кружки цієї суміші та почав нецензурною лайкою ображати ОСОБА_28 . Останній намагався його спровадити. Однак, ОСОБА_27 не хотів йти та казав, що спиртного ще багато. ОСОБА_27 почав поводити себе агресивно та бажав залишитися на ніч. Кобець намагався спровадити його додому. При цьому, ОСОБА_27 хапав ОСОБА_28 за одяг. Кобець все ж таки виштовхав ОСОБА_27 з дому. Коли ОСОБА_26 його штовхав, то ОСОБА_27 впав біля собаки. Він лежав на правому боці та посміхався. При цьому, ОСОБА_27 вкусила собака. Потім ОСОБА_26 взяв металеву трубу в праву руку та почав наносити удари ОСОБА_27 по різним частинам тіла. В ході нанесення ударів ОСОБА_26 не цілився, а декілька разів вдарив трубою по спині, в бік та 2-3 рази по голові. Від цих вдарів ОСОБА_27 свідомість не втрачав, а продовжував ображати ОСОБА_28 нецензурною лайкою. Після чого, ОСОБА_26 відтягнув ОСОБА_29 від собаки ближче до виходу з двору, а потім й за межі свого двору. Після чого, ОСОБА_26 повернувся та пішов додому. Коли ОСОБА_26 відходив від ОСОБА_27 , останній продовжував щось казати, однак мова була незв`язаною. Далі за вказівкою підозрюваного, всі учасники на автомобілі прослідували за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_8 продемонстрував механізм нанесення ним тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 100-105).

Висновком судово-медичної експертизи № 44 від 21.02.2019 року засвідчується, що тілесні ушкодження у ОСОБА_9 могли утворитися при обставинах, які були вказані підозрюваним ОСОБА_8 , при проведені слідчого експерименту за його участі від 15.01.2019 року, а саме від ударів металевою трубою. Комплекс тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 утворився не менш, ніж від 25 травматичних дій тупим предметом в різні ділянки тіла (т. 2 а.п. 107-108).

Допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_30 пояснив, що проводив судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_9 . Травматичних впливів було завдано не менше 25, як по тулубу та кінцівкам, так і по голові. Ушкодження були однакові, утворилися в короткий проміжок часу до 30 хвилин. Пересуватися потерпілий міг, оскільки був дуже добре знеболений у зв`язку з сильним алкогольним сп`янінням. Характер утворень тілесних ушкоджень свідчить про дію тупого, довгастого, циліндричного предмету. На тілі були такі зони, в які удари потрапляли декілька разів. У потерпілого було зламано багато кісток.

Звертаючись до пояснень ОСОБА_8 , наданих під час проведення слідчого експерименту, слід констатувати, що виникнення тілесних ушкоджень у померлого саме від металевої труби не заперечував і сам обвинувачений.

Отже, повідомлений обвинуваченим механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 повністю відповідає висновкам та поясненням судово-медичного експерта.

Висновок судово-медичної експертизи № 25 від 10.01.2019 року засвідчує, що на металевій трубі, вилученій у будинку обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 виявлена кров людини, показники якої не включають її походження, в тому числі, від потерпілого ОСОБА_9 (т. 2 а.п. 58-59).

Висновком судово-медичної експертизи №89 від 10.01.2019 року встановлено, що в змиві І «з поверхні асфальту ...навпроти воріт» (об`єкт №1) та змиві II - «з кімнати №1 підлоги біля вхідних дверей» (об`єкт №2) у будинку обвинуваченого знайдена кров людини, показники якої не виключають походження крові, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 . В слідах на недопалку (об`єкт №3) знайдена кров людини з домішкою слини та виявлені антигени А, В і Н, що не виключає змішування крові зі слиною, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 та громадянина ОСОБА_8 , за наявністю в останнього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею на момент злочину. В сліді на фрагменті поролону - за постановою «губці» (об`єкт №6), вилученої у будинку за місцем проживання обвинуваченого знайдена кров людини, виявлені антигени не виключають змішування крові від осіб, що мають різні групові показники за системою АВ0, в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 та громадянина ОСОБА_8 , за наявністю в останнього тілесних ушкоджень зовнішньою кровотечею на момент злочину. (т. 2 а.п. 62-65).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 42 від 23.01.2019 року ОСОБА_8 розладів психічної діяльності не виявляв і не виявляє в цей час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а знаходився у стані гострої алкогольної інтоксикації. У виниклій конфліктній ситуації ОСОБА_8 у стані вираженої емоційної збудженості чи емоційної напруженості, які можуть розглядатися як психологічна основа виникнення сильного душевного хвилювання - не знаходився, а знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Підекспертний ОСОБА_8 під час скоєного вказаного кримінального правопорушення у будь якому особливому емоційному стані, який здійснював суттєвий вплив на його поведінку - не перебував. Дії ОСОБА_8 не були викликані станом сильного душевного хвилювання (фізіологічним афектом або іншим емоційним станом: стресом, фрустрацією, образою, гнівом, ревнощами тощо). Підекспертний ОСОБА_8 , з урахуванням індивідуально-психологічного стану особистості, міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними в ситуації, що досліджується (т. 2 а.п. 109-116).

Висновком медичного огляду від 31.12.2018 року засвідчується перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння (т. 2 а.п. 86).

Отже, на переконання колегії суддів, сукупність досліджених доказів у логічному їх поєднанні не викликає жодного сумніву у доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому злочині доведена за критерієм «поза розумним сумнівом».

Доводи захисника щодо необхідності зміни кваліфікації діяння ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України є необґрунтованими. Вони спростовуються матеріалами кримінального провадження, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Ці доводи щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого перевірялися в ході судового розгляду кримінального провадження.

Так, розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 та ч. 2 ст. 121 КК здійснюється за суб`єктивною стороною.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України належить до категорії складних злочинів.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини: умислом (прямим/непрямим) щодо заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому, винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.

Специфіка умисного вбивства полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при умисній формі вини.

В зв`язку з цим суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для встановлення змісту і спрямованості умислу.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема враховувати знаряддя та спосіб його вчинення, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій та ін.

Крім того, для притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство необхідно встановити причинний зв`язок між діянням винного і настанням смерті потерпілого. Процес розвитку причинного зв`язку припускає, що причина завжди в часі передує наслідку. При цьому, не має значення, як скоро після вчинення злочинної дії настала смерть. Цей проміжок часу може бути значним.

Суд першої інстанції цих вимог дотримався належним чином.

Колегія суддів вважає, що кількість, локалізація та характер заподіяних тілесних ушкоджень (не менше 25 травматичних впливів в область голови, тулуба, кінцівок та численні перелами кісток лицевого черепа, ребер, грудини, що у своїй сукупності призвели до розвитку шоку, та від яких у подальшому настала смерть), знаряддя злочину, яким завдавалися ушкодження (металева труба довжиною близько 60 см, що має підвищену травмуючу здатність) свідчать про те, що обвинувачений діяв з прямим умислом та усвідомлював наслідки своїх дій і вони були направлені саме на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 .

Також про наявність умислу на вбивство потерпілого свідчить й поведінка ОСОБА_8 після вчиненнякримінального правопорушення. Так, обвинувачений не вжив жодних заходів для своєчасного виклику швидкої медичної допомоги або надання первинної допомоги, а навпаки відтягнув потерпілого за межі двору і залишив його, приховував сліди вчиненого злочину, на місці події заперечував факт знайомства з потерпілим, не повідомив про конфлікт, який між ними стався.

Доводи сторони захисту про те, що обвинуваченому нічого не заважало вчинити всі дії щодо вчинення завершеного злочину на місці події, після чого потерпілий вже не міг би покинути місце події, що свідчить про відсутність умислу на вбивство, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на численність завданих потерпілому тілесних ушкоджень, їх локалізацію, зокрема в область голови та тулубу, що призвели до множинних переломів кісток скелету та ушкоджень внутрішніх органів, предмет, яким їх було заподіяно, подальше залишення потерпілого без допомоги, без виклику медиків вочевидь спростовують наведені твердження обвинуваченого.

Те, що обвинувачений відтягнув потерпілого за межі свого домоволодіння та покинув вказують на бажання обвинуваченого уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Посилання сторони захисту на те, що у висновку судово-медичної експертизи № 1006 від 31.12.2018 року зазначено про відсутність слідів волочіння на тілі ОСОБА_9 слід пов`язати із наявністю одягу на потерпілому.

До того ж сам обвинувачений не заперечував вказаного факту, вказавши, що він тягнув ОСОБА_9 до виходу з двору, а потім за його межі, а допитані свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_14 зазначили про те, що штани у потерпілого були злегка стягнуті.

Твердження сторони захисту про відсутність у обвинуваченого мотиву та умислу на вбивство потерпілого через відсутність між ними будь-яких неприязних стосунків колегія суддів вважає непереконливими, оскільки як правильно було встановлено судом першої інстанції умисел на вбивство ОСОБА_9 у ОСОБА_8 виник в ході раптової сварки на ґрунті сумісного розпиття спиртних напоїв.

Зазначені обставини не заперечувались обвинуваченим під час судового розгляду, який вказував, що під час сумісного вживання алкогольних напоїв з потерпілим між ними виникла сварка з приводу того, що ОСОБА_9 не бажав йти додому та хотів залишитись ночувати у ОСОБА_8 . Після чого, обвинувачений почав виштовхувати потерпілого з дому, а в подальшому наніс йому удари металевою трубою у різні частини тіла.

Крім того, згідно показань допитаних свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_18 та ОСОБА_23 обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння демонстрував буйність та агресивність характеру, виходив на вулицю з металевою палкою в руці, виражався нецензурною лайкою та погрожував всім, що було наслідком виклику поліції. Обвинуваченого боялися всі сусіди, оскільки він міг побити вікна та вже застосовував насилля відносно іншої людини.

Показання вказаних свідків свідчать про те, що металева труба, яка була знаряддям вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_9 завжди була у вільному доступі обвинуваченого та останній раніше погрожував односельцям схожим предметом.

Доводи захисника про те, що обвинувачений намагався відігнати від потерпілого власну собаку, яка могла загризти потерпілого та показання ОСОБА_8 щодо спричинення потерпілому тілесних ушкоджень внаслідок укусів собаки колегія суддів вважає надуманими та такими, що направлені на захист з метою пом`якшити відповідальність за скоєний злочин.

Так, згідно показів експерта ОСОБА_31 та висновків судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита тупа поєднана травма голови, тулубу та кінцівок, з множинними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком шоку. Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету з видовженою циліндричною травмуючою поверхнею. Отже, характер тілесних ушкоджень свідчить про дію тупого, довгастого, циліндричного предмету, при цьому на тілі потерпілого не зафіксовано тілесних ушкоджень, які були б характерні для укусів собаки.

Посилання захисника на показання експерта ОСОБА_31 , який зазначив, що потерпілий після отримання тілесних ушкоджень міг пересуватися, що узгоджується з показами обвинуваченого, не спростовують висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. До того ж, колегія суддів звертає увагу на пункт 13 висновку експерта ОСОБА_31 № 1006 від 31.12.2018 року, в якому міститься відповідь експерта про те, що вчинення активних дій ОСОБА_9 після отримання всього комплексу тілесних ушкоджень в ділянці голови, тулубу та кінцівок представляється маловірогідним.

Доводи апелянта про час настання смерті потерпілого не спростовують висновків суду про наявність у обвинуваченого умислу на вчинення саме вбивства з огляду на кількість спричинення тілесних ушкоджень, їх локалізацію та знаряддя скоєння злочину.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ґрунтуються на належних, допустимих та достовірних доказах, які між собою взаємозв`язані, є достатніми і обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України з урахуванням особливої тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставини, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутності пом`якшуючих обставин, даних щодо особи обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, у зв`язку з чим Новомиколаївська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області звернулася з клопотанням про подальше перебування ОСОБА_8 в СІЗО, призначив необхідне і достатнє покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності та має на утриманні неповнолітню доньку були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

На переконання колегії суддів, наведені обставини не є достатньо переконливими обставинами для висновку про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та можливість пом`якшити призначене покарання. При цьому, як вступна частина вироку, так і мотивувальна частина засвідчує врахування судом усіх відомостей стосовно особистості обвинуваченого.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 березня 2021 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання нею копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4