Ухвала
іменем України
21 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 296/5605/16-к
провадження № 51-1899ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 23 липня 2020 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16 лютого 2004 року Житомирським районним судом за ч. 3 ст. 186, статтями 75, 76 Кримінального кодексу України (далі КК) на строк 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
25 лютого 2005 року Романівським районним судом Житомирської області за ч. 2

ст. 121, ст. 71 КК на строк 7 років 6 місяців позбавлення волі, 17 жовтня 2011 року звільнений умовно-достроково на 4 місяці 18 днів;
10 квітня 2014 року Романівським районним судом Житомирської області за ч. 1

ст. 309, статтями 75, 76 КК на строк 2 роки обмеження волі з іспитовим строком 2 роки,

27 квітня 2016 року звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку;
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Також вироком вирішено долю речових доказів у кримінальному провадженні.
За змістом вироку суду, 26 травня 2016 року близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з буд. АДРЕСА_2 , підбіг до раніше незнайомої йому ОСОБА_5 та, схопивши руками сумку, яка знаходилась на правому плечі останньої, потягнув її із значною силою та зірвав з правого плеча. Крім того, у вказаній сумці знаходились мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «АЗ 19» в корпусі червоного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 1300 грн., в телефоні знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не становить; шкіряний гаманець коричневого кольору, вартістю 120 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 260 грн.; дві туалетні води «Ейвон» та «Оріфлейм» вартістю 120 грн. та 100 грн.
Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 2450 гривень.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_4 задоволено, вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 липня 2020 року змінено. Призначено ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням

ч. 1 ст. 69 КК у виді 6 місяців арешту.
Доводи касаційної скарги та її вимоги
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд апеляційної інстанції, при призначенні засудженому покарання, невірно застосував положення ст. 69 КК. Вказане, на думку прокурора, суперечить висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду

у складі Верховного Суду, наведеному в постанові №51-7543кмо18 від 23 вересня 2019 року щодо системного тлумачення статей 415 та 416 КПК.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не знайшла підстав для відкриття касаційного провадження.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову

у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, згідно з ст. 438 КПК, є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, та кваліфікація його дій за вказаною статтею у касаційній скарзі прокурором не оспорюються та не заперечуються.
Водночас, доводи про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на вимогах закону.
Зі змісту долучених до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що відповідно до вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 15 лютого 2017 року ОСОБА_4 уже було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК і призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК у виді 6 місяців арешту. Цей вирок апеляційним судом було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд

з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК, а саме у зв`язку з відсутністю потерпілої, належно не повідомленої про зміну ОСОБА_4 обвинувачення та про дату, час і місце судового засідання. З огляду на приписи ч. 2 ст. 416 КПК при новому розгляді в суді першої інстанції посилення покарання у цьому випадку недопустиме.
Частина 2 ст. 416 КПК визначає вичерпний перелік випадків, коли при новому розгляді суд першої інстанції може застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, а саме тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання. При цьому положення ч. 2 ст. 415 КПК не слід розглядати як такі, що дозволяють зробити виключення з указаного правила.
Однак, як вірно встановив апеляційний суд, при попередньому апеляційному розгляді вироку щодо ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції взагалі не розглядав доводів прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Отже, суд апеляційної інстанції, змінюючи вирок Корольовського районного суду міста Житомира від 23 липня 2020 року, з урахуванням приписів статей 415, 416 КПК та висновків, які містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду №51-7543кмо18 від 23 вересня 2019 року, правильно призначив ОСОБА_4 покарання з застосуванням ст. 69 КК, з чим погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду.
Переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність рішення апеляційного суду та вмотивованість його висновків з питань істотного порушення вимог кримінального процесуального закону у касаційній скарзі прокурором не наведено,

і таких даних зі змісту судових рішень не вбачається.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскарженого судового рішення з мотивів, зазначених у касаційній скарзі прокурора, та вважає, що

у відкритті провадження за його касаційною скаргою необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргоюпрокурора на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3