печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.07.2021 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , згідно вимог якого, останній проситьнакласти арешт на нерухоме майно, яке було незаконно відчужено з власності ТОВ «Оптова Мережа 2011»:
- нежитлову будівлю літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164.
В обґрунтування клопотання зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Оптова Мережа 2011" є власником нежитлової будівля літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: м. Київ, пр-т. Шухевича Романа (пр. Ватутіна Генерала), 2-Т, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164 (надалі - Об`єкт нерухомого майна)
Згідно з заявою про вчинення кримінального правопорушення, 23.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено реєстраційні дії щодо Об`єкта нерухомого майна, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58892868 від 23.06.2021 10:55:30 та зареєстровано право власності на Об`єкт нерухомого майна за Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Сіті Девелопмент" (ідентифікаційний код 44099756) (надалі ТОВ "Скай Сіті Девелопмент"), номер запису про право власності 42631669.
Підставою для державної реєстрації права власності на Об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" зазначено Договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, серія та номер 1244, посвідчений 26.04.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (надалі "Договір купівлі-продажу").
На думку ТОВ «Оптова Мережа 2011», реєстрація за ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" права власності на Об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності № 42631669 від 23.06.2021) є незаконною, протиправною та безпідставною, а попереднім керівником ТОВ «Оптова Мережа 2011» вчинено кримінальне правопорушення, враховуючи наступне.
ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" та ТОВ «Оптова Мережа 2011» у Договорі купівлі-продажу передбачили відкладальну обставину, з якою пов`язується перехід права власності на Об`єкт нерухомого майна та здійснення щодо нього реєстраційних дій.
Так, відповідно до абз. 2 п. 1.3 Договору купівлі-продажу Сторони погодили, що державна реєстрація права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майна проводиться за заявою Покупця (ТОВ "Скай Сіті Девелопмент") на 51 (п`ятдесят перший) день з моменту підписання Договору.
Водночас, згідно з п. 1.6 Договору купівлі-продажу розрахунок за Об`єкт (Об`єкт нерухомого майна) здійснюється Покупцем (ТОВ "Скай Сіті Девелопмент") у безготівковій формі на 51 (п`ятдесят перший) день з моменту підписання Договору шляхом перерахування грошових коштів у розмірі 10 810 000,00 (десять мільйонів вісімсот десять тисяч гривень) 00 коп. без урахування ПДВ на поточний рахунок Продавця (Скаржника) № НОМЕР_1 в ПАТ АБ "Південний".
Відповідно до п. 1.7 Договору купівлі-продажу підтвердженням повного розрахунку Покупця (ТОВ "Скай Сіті Девелопмент") з Продавцем (ТОВ «Оптова Мережа 2011») є відповідний документ банківської установи про зарахування суми, зазначеної в пункті 1.5 Договору, на рахунок Продавця (ТОВ «Оптова Мережа 2011»).
Сукупний аналіз положень п.п. 1.3, 1.6 та 1.7 Договору купівлі-продажу свідчить, що сторонами Договору купівлі-продажу було погоджено відкладальну обставину набуття права власності ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" на Об`єкт нерухомого майна та здійснення реєстраційних дій щодо нього, а саме повна сплата ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" ціни продажу Об`єкту нерухомого майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 31-2 Закону про реєстрацію у разі нотаріального посвідчення правочину, правовий наслідок якого пов`язується з настанням певної обставини, а також у разі, якщо у результаті вчинення нотаріальної дії утворюються нові об`єкти нерухомого майна, що потребує здійснення власником дій, спрямованих на формування (створення) нерухомого майна, державна реєстрація прав проводиться після настання певної обставини, формування (створення) нерухомого майна будь-яким державним реєстратором з урахуванням частини п`ятої статті 3 цього Закону в порядку та строки, передбачені цим Законом.
Водночас жодних оплат за Договором купівлі-продажу ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" на користь ТОВ «Оптова Мережа 2011», у тому числі і у порядку та строки, визначені Договором купівлі-продажу, не здійснювалося, що підтверджується випискою з банківського рахунку Скаржника № НОМЕР_1 в ПАТ АБ "Південний" за період з 26.04.2021 (дата укладення Договору купівлі-продажу) по 23.06.2021 (дата прийняття Державним реєстратором Оскаржуваного рішення) включно.
Відповідно ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" не подавався та не міг подаватися документ банківської установи про зарахування суми, зазначеної в пункті 1.5 Договору купівлі-продажу, на рахунок Скаржника, оскільки такого документу не існує.
Натомість, ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" було подано Державному реєстратору заяву від 22.06.2021 за підписом колишнього директора ТОВ «Оптова Мережа 2011» ОСОБА_5 , про начебто отримання грошей в сумі 10 810 000,00 (десять мільйонів вісімсот десять тисяч гривень) 00 коп. без урахування ПДВ як повний розрахунок за продаж Об`єкта нерухомого майна.
Окремо варто відмітити, що рішенням № 22/01 єдиного учасника Скаржника від 22.06.2021 було звільнено за власним бажанням директора Скаржника ОСОБА_5 з 22.06.2021.
Більше того, Договір купівлі-продажу не передбачає можливості заміщення документа банківської установи про зарахування суми будь-якими іншими документами, а отже, така заява не могла прийматися Державним реєстратором як підтвердження настання визначеної Договором купівлі-продажу відкладальної обставини. Відповідно подані Державному реєстратору документи не давали змоги встановити набуття ТОВ "Скай Сіті Девелопмент" права власності на Об`єкт нерухомого майна.
Таким чином, ОСОБА_5 , будучи директором ТОВ «ОПТОВА МЕРЕЖА 2011», усвідомлюючи відсутність факту перерахування зі сторони ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» обумовлених грошових коштів, діючи умисно з особистих корисливих інтересів та інтересів третіх осіб для досягнення мети, направленої на розтрату майна, а також пособництва ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» в заволодінні чужого майна, шляхом підписання 18.06.2021 акту приймання - передачі та заяви від 22.06.2021 вчинив службове підроблення.
Як наслідок вказаних протиправних дій, ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» заволоділо належним ТОВ «ОПТОВА МЕРЕЖА 2011» майном, а саме: нежитловою будівлею літера Д (басейн), загальною площею 1815, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Романа Шухевича, 2-Т.
В результаті вчинення ОСОБА_5 за попередньою змовою з службовими особами ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» та іншими невстановленими особами умисних протиправних дій, ТОВ «ОПТОВА МЕРЕЖА 2011» завдано матеріальну шкоду у вигляді втраченого об`єкта нерухомості, балансова вартість якого складає 10 810 000, 00 грн.
Крім того, на даний час, ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» вчиняються дії, направлені на незаконне відведення земельної ділянки :66:016:0164 у тимчасове користування (оренду), право на користування якою має виключно ТОВ «ОПТОВА МЕРЕЖА 2011». Так, 02.07.2021 ТОВ «СКАЙ СІТІ ДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулось у відповідним пакетом документів до Департаменту земельних ресурсів КМДА для початку процедури відведення.
На даний час, у ході досудового розслідування виникла необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт нежитлової будівлі, з метою уникнення можливості їх відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що була об`єктом кримінально протиправних дій.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор/слідчий не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, представник сторони обвинувачення подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити та накласти арешт з метою збереження речових доказів.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки представника сторони обвинувачення обов`язковою не має, вважаю за можливе розглянути клопотання у його відсутність та одночасно приймаючи до уваги до уваги приписи ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна.
Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається що Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 19.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України.
Печерська окружна прокуратура м. Києва здійснює процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.
19.07.2021 нежитлову будівлю літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України..
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до вимог до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000113 від 19.07.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нежитлову будівлю літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164.

Визначити порядок реалізації арешту:

- шляхом заборони державному реєстратору або будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації (Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії, в тому числі, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, будь-які зміни, у тому числі зміни, що стосуються зміни адреси до таких записів, відносно нерухомого майна: нежитлова будівля літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164;

- шляхом заборони державному реєстратору або будь-якому іншому суб`єкту державної реєстрації (Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно утвореного шляхом поділу/виділення/об`єднання майна (його часток) нерухомого майна: нежитлова будівля літ. "Д" (басейн) загальною площею 1815,3 кв. м, з яких басейн 1512,2 кв. м, підвал 303,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 41703164.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.
Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1