Справа №463/1213/21
Провадження №1-кс/463/2507/21
У Х В А Л А

19 квітня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, -

в с т а н о в и в :

в провадженні слідчого судді ОСОБА_4 перебуваєна розгляді скарга №463/1213/21 (1-кс/463/952/21)ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000067 від 22.01.2021 про відмову в задоволенні клопотань.
ОСОБА_3 подала повторно заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_4 не надано їй можливості ознайомитися із матеріалами кримінального провадження, що надійшли до суду. Дані обставини свідчать про упередженість та необ`єктивність слідчого судді.
В судовому засіданні заявниця додатково пояснила, що вона подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, слідчий суддя ОСОБА_4 на такій наклав свою резолюцію, та зазначив "Не заперечую, крім КП №0000067. Якщо особа має у ньому статус заявника, а не потерпілої». Крім того, зазначила, що також не довіряє судді ОСОБА_1 якому теж заявляє відвід.

Заслухавши думку заявниці, суд встановив наступне.

Оскільки чинним КПК України не передбачено можливість подання заяви про відвід судді, який розглядає заяву про відвід іншому судді, приходжу до переконання, що така не підлягає розгляду. При цьому, слід роз`яснити заявниці, що в даному провадженні суддя ОСОБА_1 не здійснює розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000067 від 22.01.2021 про відмову в задоволенні клопотань, по суті.
Що стосується заявленого відводу слідчому судді ОСОБА_4 , оглянувши матеріали заяви про відвід, приходжу до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».
Як вбачається із змісту заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , у такій не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу судді, особисті припущення, які викладені у заяві про відвід не свідчать про упередженість або зацікавленість слідчого судді у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали заяви вважаю, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б свідчили про наявність обставин, що викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 під час розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000067 від 22.01.2021 про відмову в задоволенні клопотань. Непогодження з процесуальними рішеннями судді та власні припущення заявника не можуть бути підставою для відводу слідчого судді.
Таким чином, з наведених мотивів, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про відвід.
Керуючись ст.ст.75, 76, 81 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000067 від 22.01.2021 про відмову в задоволенні клопотань.

Суддя ОСОБА_1