Дата документу 14.06.2021 Справа № 332/2056/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2056/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1158/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2021 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційного працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 липня 2021 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2021 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 липня 2021 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та не дозволяють застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативні види запобіжних заходів, крім того суд врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, сам характер його скоєння та його рівень соціальної небезпеки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та обрати щодо останнього інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що під час підготовчого судового засідання при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , стороною захисту було заявлено про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, наявність офіційного місця роботи (сервісний центр «MobiTel»), про те, що у ОСОБА_6 наявні стійкі соціальні зв`язки, оскільки він має на утриманні малолітню дитину.

Крім того зазначає, що у обвинуваченого відсутні мотиви впливати на потерпілу, свідків та інших учасників процесу, а також впливати на хід розгляду справи в цілому.

Зауважує, що з огляду на особистість обвинуваченого, ризик вчинити інші кримінальні правопорушення або ухилятися від слідства та суду є малоймовірним.

Звертає увагу на те, що минув значний час з моменту затримання ОСОБА_6 та неможливість продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки з часом ризики зменшуються, а ОСОБА_6 дотримується належної процесуальної поведінки.

Також вказує, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_6 має намір перешкоджати розгляду справи, ухилятись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будучи належним чином повідомлений захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 до судового засідання апеляційного суду не з`явився, надіславши через електрону пошту Запорізького апеляційного суду заяву про розгляд його апеляційної скарги у його відсутність, на доводах, викладених в апеляційній скарзі наполягав.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 заяв та клопотань про відкладення розгляду поданої його захисником апеляційної скарги не надходило.

Будучи належним чином повідомлений прокурор, у судове засідання апеляційного суду не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України (в редакції, яка набрала чинності 14.01.2021 року), у зв`язку із відсутністю клопотання прокурора, обвинуваченого, його захисника про розгляд апеляційних скарг за їх участю, апеляційній розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні в справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд наразі триває, а оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 можуть бути відомі анкетні дані потерпілої, її законного представника та свідків, зокрема, адреси їх проживання чи роботи, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання, тим самим перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, апеляційний суд вважає доведеним існування ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, який обумовлений тим, що ОСОБА_6 раніше судимий, однак на даний час знову обвинувачується в тому числі у вчиненні умисного тяжкого злочину.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даних про такий стан здоров`я особи, щоб унеможливлювало продовжити застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання апеляційному суду під вартою не надано.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, постійне місце роботи, наявність соціальних зв`язків у вигляді малолітньої дитини, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всі інші доводи апеляційної скарги захисника були досліджені судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2021 року, якою продовжено застосування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 1 ст. 125 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 31 липня 2021 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4