Справа № 301/1795/21
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту прокурору

"20" серпня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава обвинувальний акт в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_5 подала письмове клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України. Вважала, що обвинувальний акт направлений прокурором до суду після закінчення строків досудового розслідування, що визначені ст. 219 КПК України. Просила суд, у разі відмови в задоволенні клопотання про закриття провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.10 КПК України, повернутий обвинувальний акт прокурору з підстав, викладених у письмовому клопотанні. Вважала, що обвинувальний не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення із зазначенням всіх необхідних кваліфікуючих ознак складу злочину, ознак, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, мотив, мету, точні час та місце злочину. Вважала, що пред`явлене обвинувачення є неконкретним і не зрозумілим, що порушує право обвинуваченого на захист. Підставою для пред`явлення ОСОБА_6 обвинувачення у кваліфікованому хуліганстві, згідно обвинувального акту, є застосування обвинуваченим предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. При цьому, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 в обвинувачення не ставиться. Фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, не містять посилання на обставини, що свідчать про наявність в діях ОСОБА_7 таких кваліфікуючих ознак хуліганства, як особлива зухвалість та винятковий цинізм, хоча такі зазначені кваліфікуючими ознаками злочину.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.
Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 вважав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, тому такий слід призначити до судового розгляду. Вважав, що підстав для закриття провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.10 КПК України немає, обвинувальний акт переданий до суду в межах строків досудового розслідування, оскільки строк від відкриття матеріалів сторонам провадження та ознайомлення сторін із матеріалами кримінального провадження, тобто з 25.06.2021 року по 09.07.2021 року, відповідно до ст. 219 ч.5 КПК України, не включається у строки досудового розслідування, передбачені ст. 219 КПК України. Вважав, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту також є безпідставним, оскільки обвинувальний акт містить викладення фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими. При потребі, в ході розгляду справи прокурор може змінити обвинувачення.
Представники малолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у підготовче судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили, однак, подали заяви, в яких просили провести підготовче засіданні без їх участі (а.с. 46, 47, 48, 49, 51, 52, 53, 54).
Заслухавши клопотання захисника, думки прокурора та обвинуваченого, перевіривши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного.
Щодо закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.10 КПК України.
Згідно ст. 314 ч.3 п.2 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8, 10 частини або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 284 ч.1 п.10 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти громадського порядку та моральності, передбаченого ст. 296 ч.4 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Згідно вимог ст. 219 ч.3 п.4 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до ст. 219 ч. 5 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відомості про злочин за ст. 296 ч.4 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2021 року за №0000154.
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 повідомлено про підозру 11 травня 2021 року.
25 червня 2021 року сторонам кримінального провадження повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження
Малолітні потерпілі та їх законні представники ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 29 червня 2021 року.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 ознайомилися з матеріалами досудового розслідування 09 липня 2021 року, що про свідчить і приєднана до обвинувального акту розписка.
Оскільки строк ознайомлення сторонами кримінального провадження з матеріалами досудового розслідування з 25 червня 2021 року по 09 липня 2021 року (15 днів), відповідно до ст. 219 ч.5 КПК України не включається у двомісячний строк досудового розслідування, строк досудового розслідування мав закінчитися 26 липня 2021 року.

09 липня 2021 року складено та затверджено обвинувальний акт, а 16 липня 2021 року такий передано до Іршавського райсуду.
За таких обставин, оскільки обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні переданий до суду 16 липня 2021 року, тобто в межах строків досудового розслідування, що визначені ст. 219 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.10 КПК України не має.

Щодо повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Відповідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, яка діє на теперішній час, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення.
Обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 110 КПК України). Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а саме: про подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі, й об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення. Пред`явлене обвинувачення має бути конкретизованим та не містити суперечностей, що є умовою реалізації права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.
Обвинувальний акт даним вимогам не відповідає, виходячи з наступного.
ОСОБА_4 обвинувачується у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, пов`язані із застосуванням іншого предмету, заздалегідь підготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно обвинувального акту, «10 травня 2021 року біля 22.15 годин ОСОБА_4 , знаходячись в с. Собатин, Хустського району, керуючи своїм автомобілем, проїжджаючи біля будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою вчинення хуліганських дій, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку,…….., маючи заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме: пістолет, в якому знаходився магазин, споряджений патронами в кількості 7 штук, взяв пістолет у ліву руку, яку вийняв через вікно автомобіля, здійснив 5 пострілів в різні напрямки, чим порушив спокій та відпочинок жителів будинків в с. Собатин».
Крім цього, обвинувальний акт містить набір слів та словосполучень, які не вказують ні на конкретні дії ОСОБА_4 , не дають можливості встановити ні хронологію подій, ні фактичні обставини справи, а саме: «з метою вчинення хуліганських дій, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, зневажаючи загальноприйнятими нормами моралі та відкрито демонструючи своє зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючим у суспільстві правилам і нормам поведінки, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, що проявився в прагненні до самоствердження, бажанні показати свою зверхність над іншими людьми, явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка полягала в тому, що він, ігноруючи існуючі в суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, маючи на меті протиставити себе загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, нахабно показуючи своє зневажливе ставлення до оточуючих, перебуваючи в громадському місці, та демонструючи зневагу до загально прийнятих норм поведінки у суспільстві, маючи на меті грубо порушити громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, розуміючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, вчинив грубе порушення громадського порядку та дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі та позбавлені будь-якої необхідності, які постають з бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, усвідомлюючи, що його дії є очевидними….».
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони хуліганства є лише вчинення діяння. Саме ж діяння полягає в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство.
За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Кримінально караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
Однак, в обвинувальному акті не зазначено, які дії обвинуваченого свідчили про особливу зухвалість, не визначено зміст та ознаки грубого порушення громадського порядку, а також явної неповаги до суспільства. Не вказано точне місце хуліганських дій. Не вказано, якими діями та яким чином ОСОБА_4 порушив «спокій та відпочинок жителів будинків в селі Собатин», і причинний зв`язок між зазначеними діями і наслідками. Отже, не зазначено обов`язкові ознаки об`єктивної сторони злочину.
Вказуючи на порушення «спокою та відпочинку жителів будинків в с. Собатин», обвинувачення не містить відомостей про ні конкретних осіб, чий спокій був порушений, ні про те, жителями яких будинків вони є.
Згідно обвинувального акту, потерпілими від злочину зазначені малолітні: ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_14 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Обставинами, що обтяжують покарання, в обвинувальному акті зазначено «вчинення злочину щодо малолітньої дитини».
Однак, обвинувальний акт (окрім анкетних даних потерпілих) не містить жодної інформації про те, яке відношення малолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 мають до події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , яка шкода їм заподіяна та, у разі наявності шкоди, якими саме діями ОСОБА_4 та за яких обставин така шкода була заподіяна, а також причинний зв`язок між діями обвинуваченого на наслідками.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 під час вчинення хуліганських дій мав при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень пістолет з маркуванням ЕКОL P029 Rev II EPR 12-19030171. Відповідно, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України.
Предметами, спеціально пристосованими або заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень, є будь-які речі, що не належать до зброї, які видозмінені чи спеціально знаходилися у винного з метою завдання тілесних ушкоджень під час хуліганства.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названого предмету заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Однак, обвинувальний акт не містить інформації ні про заподіяння ОСОБА_4 чи намагання ним заподіяти кому-небудь тілесні ушкодження, ні про створення під час використання цього предмету (пістолета) реальної загрози для життя чи здоров`я громадян.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого, що ґрунтується на доказах, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, тобто всіх обставин, які мають значення для кримінального провадження, залишає відкритим питання про те, чи досліджені і відкинуті органом досудового розслідування (стороною обвинувачення) всі інші можливі версії вчинення кримінального правопорушення, тобто, чи відповідає зміст і форма кримінального провадження засаді презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Така невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України обмежує як право сторони захисту, так і право потерпілих обстоювати свої законні інтереси, а стороні обвинувачення можливість доводити обвинувачення, сформульоване в обвинувальному акті. Отже, зазначені недоліки обвинувального акту унеможливлюють провести судовий розгляд кримінального провадження всебічно та об`єктивно.
Отже, формулювання обвинувачення є неконкретним.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Обставини, які відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, повинні бути зазначені в обвинувальному акті.
Під час судового розгляду справи, згідно ст. 348 КПК України, суд зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Тому не викладення зрозумілого та конкретизованого обвинувачення позбавляє суд можливості виконати вказану норму закону.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту, а не результатом дослідження доказів.
За таких обставин, відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд вважає повернути обвинувальний акт прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.
Керуючись ст. 314 КПК України,

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, що внесене 11 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України, відмовити.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене 11 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 296 КК України, повернути прокурору з метою усунення недоліків протягом розумного строку.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через цей районний суд.

Головуюча : ОСОБА_1