Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9644/17
Провадження №1-кп/523/365/21
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

25.06.2021 Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000512 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Орлівка Ренійського району Одеської області, sз неповною середньою освітою, одруженого, працюючого водієм, маючого на утриманні дітей малолітніх дітей НОМЕР_1 років народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 (оренда), раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2016р., приблизно о 20год. 50хв., ОСОБА_8 керуючи належним йому технічно справними автомобілем марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух в межах лівої смуги проїзної частини просп. Добровольського, з боку вул. Ак. Заболотного в напрямку вул. 7-Суворовська, зі швидкістю не менш 99-103 км/год. Під час руху по проїзній частині просп. Добровольського, який був освітлений світлом ліхтарями вуличного електроосвітлення, наближаючись до ділянки дороги біля будинку №76 зазначеної вулиці, проїхавши перехрестя з вулицею 10-Лінія на зелене світло, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно вибрати допустиму в населеному пункті швидкість руху не більш 60 км/г., яка була би безпечною, діючи з необережності, при виникненні небезпеки з боку пішохода, яка вибігла на проїзну частину та перетинала проїзну частину відносно руху автомобіля зліва направо по діагоналі назустріч, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху, проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух у зазначеному режимі, та передньою частиною скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 . Внаслідок ДТП, смертельно травмовано пішохода ОСОБА_9 , 1999 року народження, та відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 81(454) від 25.08.2016р., останній заподіяні наступні тілесні ушкодження: ЗЧМТ у вигляді ран, саден голови, крововиливи в м які тканини голови, під м які мозкові оболонки; закрита травма тулуба - садна тулуба, розрив печінки з крововиливом у черевну порожнину; травма кінцівок - відкриті переломи кісток лівої гомілки, синці, садна, рани верхніх та нижніх кінцівок. Вищевказані пошкодження могли бути спричинені в результаті ДТП, смерть ОСОБА_9 знаходиться в прямому причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП.

Таким чином, водій ОСОБА_8 допустив порушення вимог п.п.1.5., 2.1. (а), 2.3. (б), 2.9.(а), 12.3., 12.4. Правил дорожнього руху України, які наказують:

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п.2.1. «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії»

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.3. «Уразі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об їзду перешкоди,»;

п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60км/год.».

В судовому засіданні, ОСОБА_10 повністю визнав свою вину за пред`явленими та викладеними в обвинувальному акті обвинувачені, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, захисник обвинуваченого - адвокат Мхітарян заявив клопотання про застосування до його підзахисного ОСОБА_10 норм Закону «Про Амністію»; ОСОБА_10 не заперечував проти цього і надав згоду суду в усній формі.

Враховуючи те, що ОСОБА_10 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, представник потерпілого та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини проваджень та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини проваджень у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин проваджень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, ОСОБА_10 є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, маючий не повну середню освіту, одружений, маючий на утриманні дітей 2007, 2012 років народження, має постійне місце мешкання та роботи де добре характеризується, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття, повне визнання вини, частково визнання моральної шкоди.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_10 , який є особою раніше не судимою, вперше вчинив кримінальне правопорушення та притягається до кримінальної відповідальності, маючий не повну середню освіту, одружений, маючий на утриманні малолітніх дітей 2007 та 2012 років народження, маючий постійне місце мешкання та роботи, де добре характеризується, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину, частково визнання обвинуваченим моральної шкоди, з метою запобігання вчиненню обвинуваченими нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі та із застосування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Водночас, у відповідності з пунктом «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» (далі Закону) підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за необережний злочин, який не є особливо тяжким, які на день набрання чинності цим Законом мають на утриманні неповнолітніх дітей, у відношенні яких він не позбавлений батьківських прав.

Особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування основного і додаткового покарання, призначеного судом, крім конфіскації майна, у частині вироку, що не була виконана на день набрання чинності цим Законом (ч.1 ст.15 Закону).

Цей закон набрав чинності 07 вересня 2017 року, в зв`язку із чим, вчинене ОСОБА_10 діяння за часом підпадає під його дію.

Оскільки санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає можливість призначення покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, то зазначений склад злочину ст.12 цього ж Кодексу віднесено до тяжких злочинів з необережною формою вини.

Будь-які докази про можливе вчинення ОСОБА_10 зазначеного діяння у стані алкогольного сп`яніння або у стані, викликаному вживанням наркотичних або інших одурманюючих засобів, стороною обвинувачення суду не подані.

На момент розгляду справи в суді будь-яких обставин, передбачених ст.9 цього ж Закону, що перешкоджали б застосуванню амністії, не встановлено.

Крім того, про згоду на застосування акту амністії ОСОБА_10 заявив в суді усно.

За таких обставин, відповідно до положень ст.44 КК України, п.2 ч.4 ст.374 КПК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінального провадження наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування основного та додаткового покарань.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 - підлягає частковому задоволенню, оскільки не повністю підтверджений документально позивачем, та визнаний відповідно частково обвинуваченим.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 .

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.127-129, 370, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавлення права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Відповідно до вимог ст.1 п.«в» Закону України «Про амністію у 2016 році», на підставі ст.44 КК України, ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», пункту «в» ст.1, ст.11 та ч.1 ст.15 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного та додаткового покарання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі - 1101,00грн., 880,80грн., 528,60грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_8 у повному обсязі, в інтересах держави в особі ОНДЕКЦ, 989,60 грн. - стягнути з ОСОБА_10 в інтересах держави в особі ОНДІСЄ.

Речові докази: автомобіль марки «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_2 - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.08.2016р. на вказаний транспортний засіб - скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 200000гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1