ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/6583/20
Провадження № 1-кп/210/339/21
"27" травня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому засіданні: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпіла - ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_7 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг обвинувальний у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001170 від 07.10.2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утримані трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2012 року народження, ОСОБА_10 , 2014 року народження та ОСОБА_11 , 2020 року народження, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 01 лютого 2021 року за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186 КК України до одного року позбавлення волі;
2) 22 квітня 2021 року за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186 КК України у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі.На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням призначеним за цим вироком менш суворого, призначеного за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.02.2021 року, яким він засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді одного року трьох місяців позбавлення волі (вирок набрав законної сили 25.05.2021р.)
у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 25.09.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 02.10.2020 до суду направлено обвинувальний акт за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України та ч. 1 ст. 187 КК України, останній належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності.
Так, 07.10.2020 приблизно о 15:30 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив на шиї раніше не знайомої випадкової перехожої гр. ОСОБА_6 золотий ланцюг. У цей момент, у ОСОБА_7 виник намір на відкрите викрадення чужого майна та останній попрямував за ОСОБА_6 .
Надалі, ОСОБА_7 , переслідуючи останню, через незначний проміжок часу, наздогнав гр. ОСОБА_6 біля 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , після чого, реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету, діючи повторно та відкрито, наблизився до потерпілої ОСОБА_6 та з шиї останньої, шляхом ривка зірвав золотий ланцюжок 583 проби, масою 4,96 г., на якому знаходився підвіс у вигляді "Хреста", 583 проби, масою 1,53 г., вартість яких, відповідно до висновку товарознавчої експертизи (висновок експерта від 06.04.2021 №6752/21-53) станом на 07.10.2020 року становить 11140,53 грн. та 3994,06 грн. відповідно.
Після чого, ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно, з місця вчиненого кримінального правопорушення зник, та в подальшому обернув викрадене майно на власну користь. Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_6 спричинений майновий збиток на загальну суму 15084,59 гривень.
За вчинення вищевказаних дій ОСОБА_7 пред"явлено обвинувачення у вчинені умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за ознаками "відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно".
В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що у жовтні 2020 року, проходячи по вулиці Героїв АТО, біля Приватбанку, побачив невідому йому раніше жінку літнього віку, помітив на ній золотий ланцюжок з хрестиком. Потім він пішов в слід за нею та переконавшись що ніхто не бачить, зірвав з її шиї ланцюжок та побіг. Одразу після цього зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_12 , віддав йому ланцюжок та пояснив що це його власність. Пуріс заклав ланцюжок в ломбард на площі Визволення, отримавши грошові кошти приблизно 5000 грн., які залишились у нього. Приблизно через годину його з ОСОБА_13 затримали співробітники поліцї. ОСОБА_13 повинен був викупити цепочку та віддати.
Окрім визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, його вина підтверджується показаннями потерпілої та зібраними по справі письмовими доказами.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , показала, що вона поверталась додому, у неї були дві важкі сумки. Проходячи неподалік від кафе «Стара Прага», назустріч йшов обвинувачений з хлопцем, раніше їй не знайомі. Їй здалося, що один з них звернув увагу на її ланцюжок з хрестиком. Вона зайшла у двір, там сиділа жінка, хлопець пройшов. Після цього пішла до під`їзду, щоб зайти додому. Підійшовши до під`їзду почала шукати ключі, щоб відкрити двері домофону. Підійшов ОСОБА_14 , почав душити, шукати застьожку на ланцюжку, схватив ланцюжок та хрестик, та смикнув, вона почала кричати, це було біля під"їзду, обвинувачений втік. Коли вона бачила хлопців, їй чомусь здалося, що інший хлопець буде зривати, але хлопець пішов, а зривав ОСОБА_14 . Після цього він почав швидко тікати, побіг в сторону дитячого садку та погрибів. Вона почала кричати, кинула сумки та побігла в слід за ним. Однак не змогла його наздогнати, піднялася на четвертий поверх свого будинку та викликала поліцію. Поліція приїхала з собакою. Тілесних ушкоджень у неї не було.
Потерпіла ОСОБА_6 також висловилась з приводу міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , та зазначила, що просить суд призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Судом вживались заходи для допиту свідка ОСОБА_15 , однак омісцезнаходження свідка не встановлено, у подадьшому сторона обвинувачення, захисту та потерпіла не наполягали на допиті вказаного свідка. Клопотань про допит інших свідків сторонами та учасниками кримінального провадження не заявлялись.
Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового рослідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у частині 6 статті 22 КПК (Постанова ВС від 29.07.2020р. у справі № 740/526/19 провадження № 51-212 км 20).
Потерпіла, прокурор, кожен окремо, не підтримала своє клопотання про виклик свідка ОСОБА_15 для допиту в суді.
На виконання вимог ст. 349 КПК судом з`ясовано думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджувалися в першу чергу, сторона захисту, у тому числі й обвинувачений, не заявляла клопотань про виклик у судове засідання свідків захисту. Сторона захисту та обвинувачений не заперечувала проти такого порядку дослідження доказів.
Окрім безпосередньо отриманих під час судового розгляду показів потерпілої та обвинуваченого, вина ОСОБА_14 у пред`явленому обвинувачені підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, які досліджені судом з урахуванням позицій учасників судового провадження:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07 жовтня 2020 року, в якій потерпіла просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому їй особу, яка 07 жовтня 2020 року о 15 годині 30 хвилин біля 3-го під"їзду буд. АДРЕСА_3 АТО шляхом ривку відкрито викрав золотий ланцюжок з хрестиком. Чоловік приблизно на зріст 160-165 см, худорлявої статури ( мат. к.п. а.с. 5);
- протоколом огляду місця події від 07 жовтня 2020 року, складеного слідчим СВ Металургійного ВП КВП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_16 , в присутності потерпілої та понятих, відповідно до якого оглянуто відкриту ділянку місцевості, яка розташована за адресою: будинок АДРЕСА_3 ( мат. к.п. а.с. 6), під час якого слідів не виявлено;.
- фото таблиця до протоколу огляду від 07 жовтня 2020 року, де потерпіла ОСОБА_6 вказує на місце скоєння злочину та в якому напрямку втік чоловік, який вчинив грабіж (мат. к.п. а.с. 7).;
- довідкою ПТ "Ломбард "ТОП" "Імперіал" Аксентьєв О.О. і Компанія", згідно якої громадянином ОСОБА_15 у відділені № 4 був укладеніий договір закладу цепочки та хрестику 583 проби вагою 6,49 грамм (мат. к.п. а.с. 12).
- специфікацією до договору фінансового кредиту KR-4.26539/0.20731 на суму 5754,00 грн. (видано 5300,00грн., відсотки 445,00грн.) (мат.к.п. а.с. 13).
- протокол пред`явлення особи для впізнання від 07 жовтня 2020 року, до якого долучена фототаблицья, відповідно з якого встановлено, що потерпіла ОСОБА_17 впізнала обвинуваченого ОСОБА_7 за рисами обличчя, тіло будовою та формою очей (мат. к.п., а.с. 18-20).
- диском з відеозапису камер спостереження кафе "Стара Прага",що знаходиться по вулиці Героїв АТО 61, з перегляду якого вбачається, що особа, одягнута у чорну куртку, чорні штани, бейсболку, має при собі наплічну сумку, щось тримає в руках, проходить повз кафе, зникає з кадру, а на 00:49 секунді відео тікає в сторону вулиці Героїв АТО (мат. К.П. а.с. 31-33)
- висновоком товарознавчої експертизи (висновок експерта від 06.04.2021 №6752/21-53), згідно якого потерпілій ОСОБА_6 спричинений майновий збиток на загальну суму 15084,59 гривень;
- розпискою від ОСОБА_15 про видачу грошових коштів у сумі 5300грн., виручених від продажу ланцюжка та хрестика для передачі ОСОБА_6 з метою відшкодування шкоди (мат. к.п. а.с. 71)
- постановою про визнання речовим доказом грошових коштів у сумі 5300грн. (мат. к.п. а.с 72)
- розпискою потерпілої ОСОБА_6 про отримання грошових коштів в сумі 5300грн. в рахунок відшкодування шкоди (мат. к.п. а.с 73).
Суд безпосередньо, з урахуванням положень частини 1 статті 23 КПК України, заслухав показання обвинуваченого, потерпілої, свідка та дослідив письмові докази, на які посилалася сторона обвинувачення у своєму клопотанні про обсяг письмових доказів.
За клопотанням сторін кримінального провадження судом безпосередньо досліджено висновки експертиз а саме:
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за яким він обвинувачується.
Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Враховуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід визнати винуватим у пред"явленому обвинуваченні, з урахуванням його зміни 27.04.2021 року, та кваліфікувати його дії за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Суд вважає, що в даному випадку (з урахуванням статті 33 та примітки до статті 185 КК України) наявна ознака повторності, оскільки за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 лютого 2021 року ОСОБА_7 визано винним за ч. 1 статті 186 КК України (злочин за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вчинено 21.09.2020 року).
Згідно з частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..
Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 186 КК України є тяжким злочином.
При визначені виду та розміру покарань суд керується вимогами статей 65-68 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 скоїв тяжкий умисний злочин проти власності з кваліфікуючою ознакою "повторність"; освіта середня, офіційно не працевлаштований, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утримані трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2012 року народження, ОСОБА_10 , 2014 року народження та ОСОБА_11 , 2020 року народження, має судимості.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України є його щире каяття.
В обвинувальному акті ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено обставин, які б обтяжували покарання, тому суд не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення не встановлює обставин які б обтяжували покарання.
Ураховуючи всі обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, тяжкість їх наслідків, їхню суспільну небезпеку, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Суд також приймає до уваги досудову доповідь, згідно з якою виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі або обмеження волі можливе лише в умовах контролю за його поведінкою.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, розміру завданої шкоди, способу вчинення злочину, наслідків, які від нього настали, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_7 основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засуджених та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а тому, на думку суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції.
Приймаючи до уваги встановлені обставини, позицію сторони обвинувачення та захисту, а також те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин проти власності, при цьому будучи раніше повідомлений про підозру та будучи обвинуваченим у вчиненні злочинів проти власності, за які в подальшому засуджений до реальної міри покарання, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин, що вказує на те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, суд приходить висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено у виді позбавлення волі, підстав для застосування положень ст. 75, 76 КК України суд не вбачає.
При цьому приймаючи до уваги те, що кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 186 Кк України обвинуваченим вчинене до винесення вироку Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області , яким він засуджений за ч.1 ст. 186 КК України до у виді одного року трьох місяців позбавлення волі., суд вважає за необхідне при призначенні покарання ОСОБА_7 керуватися положеннями ст. 70 ч.4 КК України.
За приписами частини 4 статі 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання призначається за правилами, передбаченими у частині 1 цієї статті. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами складання покарань, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Та обставина, що ОСОБА_7 винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення цього вироку, стає підставою для призначення останньому покарання за сукупністю злочинів відповідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинення менш суворого покарання більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.
Таке правозастосування узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року (справа № 199/1496/17, провадження № 51-2631 кмо19), щодо обов`язковості застосування вказаних положень закону України про кримінальну відповідальність за умови, коли засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку.
Суд, виходячи із вказаного правового висновку, вважає за доцільне застосувати один із альтернативних способів та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тому покарання за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 186 КК України до у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, слід повністю поглинути покаранням, призначеним за цим вироком.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає. Доводи сторони захисту про наявність підстав для застосування статтей 69 та 69-1 суд визнає неспроможними.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).
Згідно з частинами 1 та 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судовим розглядом встановлено, що внаслідок вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 , спричинено матеріальну шкоду на суму 15 084,59 грн, що підтверджується висновком експерта від 06.04.2021 року №6752/21-53. Водночас, враховуючи висновок товарознавчої експертизи та часткове повернення коштів на стадії досудового розслідування, потерпіла надала письмову заяву про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 матеріального збитку у розмірі 9784,59грн.
Під час судового розгляду потерпіла наполягала на задоволенні цивільного позову в частині матеріальної шкоди в розмірі 9784,59грн., оскільки частина збитків - у розмірі 5300,00грн. - відшкодована, про що є розписка в матеріалах справи.
На підставі викладеного, цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином підлягає задоволенню в повному обсязі.
Враховуючи, що злочином потерпілій завдано збитків, і це безумовно призвело до моральних страждань, враховуючи положення статей 23, 1167 ЦК України, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, а також характеру вчинених обвинуваченим дій щодо потерпілої, вважає за доцільне частково задовольнити позов в цій частині та стягнути на користь ОСОБА_6 5000,00 (п"ять тисяч ) гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона зазнада у зв"язку з викраденням її майна.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме: - витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 6864 грн. 40 коп.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого тримання під вартою строк дії сплинув, обвинуувачений тимчасово залишений на час розгляду кримінального провадження.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання
В строк відбуття покарання на підставі статті 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув"язнення.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись ст.12, ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, менш суворого, призначеного за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року за частиною 1 статті 186 КК України у виді 1 року 3 місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчому закладі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з моменту затримання в порядку статті 208 КПК України - тобто з 07 жовтня 2020 року.
На підставі частини 5 статті 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , час попереднього ув`язнення за даним кримінальним провадженням, з 07 жовтня 2020 року по день набрання вироку законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (який зареєстрований АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) матеріальну шкоду у розмірі 9784 грн. 59 коп (дев`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні п`ятдесят дев`ять копійок).
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (який зареєстрований АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_4 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 (п"ять тисяч) .
Речові докази:
- грошові кошти у сумі 5300 гривень, які знаходяться на зберігання у потерпілої ОСОБА_6 , залишити у володінні останньої;
- відеозапис на DVD-R із записом з камер відеоспостереження кафе «Стара Прага» за період часу 07.10.2020 року з 15:00 до 16:00 годин - залишити в матеріалах даного кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме:
- витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у сумі 6864 грн. 40 коп.
Матеріали кримінального проваджнення, внесеного 07.10.2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001170 - залишити у справі № 210/6583/20.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1