КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №554/4810/20
Провадження № 1-в/552/225/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2021 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

хворої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зміну виду примусових заходів медичного характеру,-
в с т а н о в и в:
06.07.2021 адвокат ОСОБА_4 звернувся в Київський районний суд м. Полтави в інтересах ОСОБА_5 про зміну виду примусових заходів медичного характеру. В заяві посилався на те, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2021 застосовано відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, у зв`язку із скоєнням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.04.2021 продовжено відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. 12.05.2021 лікарем-психіатром ОСОБА_6 проведено альтернативний огляд пацієнтки ОСОБА_5 , відповідно до якого оцінка ризику повторного насилля- помірний, що означає, що людині потрібно деякі спеціальні стратегії управління, в тому числі на самому мінімумі, більш часте спостереження. Діагностичне дослідження проводилось за методикою HCR-20 Version 3 (можливості повторного скоєння насилля). Відповідно до проведеного дослідження стан пацієнтки стабільний, пацієнт перебуває в стані стійкої ремісії (на момент проведення огляду) та не несе собою значної суспільної небезпеки. Може перебувати на лікуванні на АППД за умови прийому підтримуючого лікування та регулярного огляду лікарем психіатром за місцем проживання. Просив змінити ОСОБА_5 вид примусових заходів медичного характеру з посиленого нагляду на амбулаторно примусову психіатричну диспансеризацію за місце проживання.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав у повному обсязі з підстав викладених у ньому.

Хвора ОСОБА_5 підтримала клопотання та зазначила, що шкодує про скоєне нею суспільно-небезпечне діяння.

Лікуючий лікар ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з 14.09.2020 на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави. За результатами лікування у пацієнтки убачається позитивна динаміка, стійка ремісія майже 6 місяців. На даний час ризики повторного насилля помірні, стан пацієнтки стабільний.

Голова комісії ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що на час надання висновку від 16.04.2021 хвора ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребувала продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді лікування в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. Також, лікар зазначив, що при вирішенні потрібно враховувати медичні, соціальні та юридичні критерії.

Прокурор в судовому засідання просив відмовити у задоволенні клопотання.

Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 03.03.2021 застосовано відносно ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, у зв`язку із скоєнням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30.04.2021 продовжено відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру в закладі з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. 12.05.2021 лікарем-психіатром ОСОБА_6 проведено альтернативний огляд пацієнтки ОСОБА_5 відповідно до якого хвора ОСОБА_5 має діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу захворювання, ремісія «В», виражений змішаний тип дефекту (а.с.6). Відповідно до огляду оцінка ризику повторного насилля- помірний, що означає, що людині потрібно деякі спеціальні стратегії управління, в тому числі на самому мінімумі, більш часте спостереження. Діагностичне дослідження проводилось за методикою HCR-20 Version 3 (можливості повторного скоєння насилля). Відповідно до проведеного дослідження стан пацієнтки стабільний, пацієнт перебуває в стані стійкої ремісії (на момент проведення огляду) та не несе собою значної суспільної небезпеки. Може перебувати на лікуванні на АППД за умови прийому підтримуючого лікування та регулярного огляду лікарем психіатром за місцем проживання (а.с.9).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

За змістом статті 95 КК України та статті 19 ЗУ «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Разом з цим, суд враховує, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру скасовуються (припиняються), у зв`язку з одужанням особи чи зміною її психічного стану на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів № 67 від 16.04.2021, наданого під час розгляду заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру, убачається, що в обґрунтування необхідності продовження застосування примусових заходів медичного характеру, зазначено «Враховуючи можливість погіршення психічного стану пацієнтки, наявність порушення в сфері мислення, відсутність повноцінного формування критики до власного захворювання та скоєного СНД, комісія психіатричного огляду приходить до всинвку, що за своїм психічним станом ОСОБА_9 являє значну суспільну небезпеку».

Отже, вирішуючи питання про заміну раніше установлених примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом на амбулаторно примусову психіатричну диспансеризацію за місце проживання хворій ОСОБА_5 , саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Однак, на думку суду зроблений альтернативний огляд лікаря-психіатра є передчасним, оскільки зі встановлених обставин не вбачається, що внаслідок здійсненого лікування у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом стан здоров`я ОСОБА_5 настільки змінився, що остання не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих, оскільки ОСОБА_5 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України та на даний час ОСОБА_5 продовжує страждати на психічне захворювання, діагноз «шизофренія, параноїдна форма, параноїчний синдром, безперервний тип перебігу захворювання, ремісія «В», виражений змішаний тип дефекту», а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», статтями 512, 514 , 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про зміну виду примусових заходів медичного характеру- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1