Справа № 638/43/18
Провадження № 1-кс/638/499/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
слідчої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 в Харківській області про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, раніше неодноразово засуджений, інвалідності, хронічні захворювання спростовує, має на утриманні матір, неповнолітніх дітей не має, із середньою освітою, неодруженого, не працюючого, засудженого в останнє 10 жовтня 2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 289 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 189 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.01.2007 вирок Дзержинського районного суду м. Харкова змінено та призначено покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 263, ч.2 ст. 342, ч.1 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні № 0003442 від 10 липня 2017 року, -

встановив:
22 лютого 2021 слідчому судді надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Як вбачається з клопотання, ОСОБА_6 , 09 липня 2017 року, в період часу до 12 год. 30 хв., переслідуючи корисливий мотив та маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув з цією метою на автомобілі марки «Lexus» моделі «GX470» р.н. « НОМЕР_1 » чорного кольору, який використовував у вказаний період часу у своїй злочинній діяльності, на територію відкритої ділянки місцевості паркувального майданчику біля храму ікони Божої Матері «Відрада і Втіха», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Рязанська, 24, де в період часу з 12 год. 30 хв. до 12 год. 40 хв., діючи умисно, знаходячись на території вказаної відкритої ділянки місцевості та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, використовуючи брелок «Scher-Khan MAGICAR 5» №02840905NG-A, який згідно висновку судової телекомунікаційної експертизи № 2639 від 12.03.2018 являється алгоритмічним кодграббером, перехопив сигнал автомобільної сигналізації та отримав таким чином доступ до автомобілю марки «Mazda» моделі «6» р.н. « НОМЕР_2 », який знаходився на території вказаного паркувального майданчику, в момент коли потерпілий ОСОБА_7 зачинив двері даного автомобілю.

Після чого ОСОБА_6 підійшов до вказаного автомобілю марки «Mazda» моделі «6» р.н. « НОМЕР_2 », припаркованого на території відкритої ділянки місцевості - паркувального майданчику біля храму ікони Божої Матері «Відрада і Втіха», розташованого за адресою: м.Харків, вул. Рязанська, 24, та за допомогою вищевказаного кодграбберу відчинив двері вказаного автомобілю, звідки шляхом злому відділу розташованого навпроти переднього пассажирского сидіння (бардачку) в салоні даного автомобілю таємно викрав належні потерпілому ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, що, згідно офіційного курсу валют Національного Банку України станом на 09.07.2017 року, складає 651 507 (шістсот п`ятдесят одна тисяча п`ятсот сім) грн. 70 (сімдесят) коп.; та 5000 (п`ять тисяч) гривень. Після чого ОСОБА_6 повернувся до автомобілю марки «Lexus» моделі «GX470» р.н. « НОМЕР_1 », на якому з місця вчинення злочину зник, обернувши вказане викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 656 507 (шістсот п`ятдесят шість тисяч п`ятсот сім) грн. 70 (сімдесят) коп., що станом на момент вчинення злочину, тобто 09 липня 2017 року, в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки 4 ст.185 КК України є матеріальною шкодою в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_6 , як вважає орган досудового розслідування, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 5 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в особливо великих розмірах.

Крім того, 05 лютого 2018 року ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, за невстановлених обставин, раніше придбав холодну зброю, яку помістив в салон транспортного засобу - автомобілю марки «Lexus» моделі «GX470» р.н. « НОМЕР_1 » чорного кольору, який особисто та самостійно використовував у вказаний період часу, та незаконно носив, транспортуючи при собі до моменту вилучення працівниками поліції.

05 лютого 2018 року, о 09 год. 45 хв. злочинна діяльність ОСОБА_6 припинена працівниками поліції, які на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова №1-кс/638/251/18 від 10.01.2018, під час проведення обшуку автомобілю марки «Lexus» моделі «GX470» р.н. « НОМЕР_1 » номер кузову - НОМЕР_3 , яким особисто та самостійно керував ОСОБА_6 , біля будинку АДРЕСА_1 , виявили та вилучили предмет, який відповідно до висновку судово-криміналістичної експертизи холодної зброї № 96-98х від 13.02.2018 р. є «складеним ножем «SPARTAN» виробництва Тайвань (КНР) фірми «COLD STEEL» (США) та відноситься до клинкової холодної зброї», та який таким чином ОСОБА_6 незаконно носив, транспортуючи при собі на вказаному автомобілі без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами), та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами), дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 , на думку органу досудового слідства, вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, - незаконне поводження зі зброєю, тобто, незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, 24.03.2020, ОСОБА_6 , достовірно розуміючи те, що перебуває в державному розшуку за вчинення злочинів передбачених ч. 5 ст. 185 ч. 2 ст. 263 КК України, рухаючись по території міста Харкова на автомобілі Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 , був помічений старшим оперуповноваженим УСР в Харківській області ДСР НПУ, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час виконання ними службових обов`язків в районі мосту через окружну дорогу з боку м. Дергачі в бік вул. Клочківської, через відкрите бокове скло водійських дверей. Після чого оперуповноважений ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , виконуючи свої службові обов`язки на автомобілі Toyota Camry д.н.з НОМЕР_5 , почали переслідування підозрюваного ОСОБА_6 , сповістивши при цьому Управління Патрульної Поліції, та співробітників УСР в Харківській області ДСР НПУ старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 та оперуповноваженого ОСОБА_11 .

Наздогнавши підозрюваного ОСОБА_6 , в гаражному кооперативі «Ювілейний-2» по вул. Білгородська 92-В в м. Харкові, оперуповноважений УСР в Харківській області ДСР НПУ ОСОБА_11 , ОСОБА_10 перекрили виїзд із гаражного кооперативу «Ювілейний-2» на власному автомобілі Mitsubisi Lancer д.н.з. НОМЕР_6 , при цьому працівники УПП, спустившись на нижній ярус гаражного кооперативу, перекрили виїзд автомобілю Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , службовим автомобілем Mitsubisi Outlender. В цей момент на місце події під`їхали оперуповноважені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які припарковали свій автомобіль позаду автомобілю працівників патрульної поліції. Працівники патрульної поліції вийшли зі службового автомобілю у форменому одязі та направившись до автомобіля у якому перебував підозрюваний ОСОБА_6 , почали висловлювати законні вимоги вийти із автомобілю, в цей момент до них підійшов оперуповноважений ОСОБА_9 , який, діставши та показавши свій жетон співробітника поліції, також висунув законну вимогу ОСОБА_6 вийти із автомобілю. Однак ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи законні вимоги працівників поліції на своєму автомобілі Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 , умисно почав рух в бік працівників поліції, створюючи загрозу їхньому життю та здоров`ю, при цьому пошкодивши автомобіль оперуповноваженого ОСОБА_8 , який знаходився в середині зазначеного автомобілю, зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, а саме опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Крім того, 24.03.2020, ОСОБА_6 достовірно розуміючи те, що перебуває в державному розшуку за вчинення злочинів передбачених ч. 5 ст. 185 ч. 2 ст. 263 КК України, рухаючись по території міста Харкова на автомобілі Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 , був помічений старшим оперуповноваженим УСР в Харківській області ДСР НПУ, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час виконання ними своїх службових обов`язків, в районі мосту через окружну дорогу з боку м. Дергачі в бік вул. Клочківської, через відкрите бокове скло водійських дверей. Після чого оперуповноважений ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 на автомобілі Toyota Camry д.н.з НОМЕР_5 , почали переслідування підозрюваного сповістивши при цьому Управління Патрульної Поліції, та співробітників УСР в Харківській області ДСР НПУ старшого оперуповноваженого ОСОБА_10 та оперуповноваженого ОСОБА_11 .

Наздогнавши підозрюваного ОСОБА_6 , в гаражному кооперативі «Ювілейний-2» по вул. Білгородська 92-В в м. Харкові, оперуповноважений УСР в Харківській області ДСР НПУ ОСОБА_11 ОСОБА_10 , продовжуючи виконання своїх службових обов`язків, перекрили виїзд із гаражного кооперативу «Ювілейний-2» на власному автомобілі Mitsubisi Lancer НОМЕР_6 , при цьому працівники УПП спустившись на нижній ярус гаражного кооперативу перекрили виїзд автомобілю Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6 , службовим автомобілем Mitsubisi Outlender. В цей момент на місце події під`їхали оперуповноважені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які припарковали свій автомобіль позаду автомобілю працівників патрульної поліції. Працівники патрульної поліції вийшли зі службового автомобілю у форменому одязі та направившись до автомобіля у якому перебував підозрюваний ОСОБА_6 почали висловлювати законні вимоги вийти із автомобілю, в цей момент до них підійшов оперуповноважений ОСОБА_9 , який, діставши та показавши свій жетон співробітника поліції, також висунув законну вимогу ОСОБА_6 вийти із автомобілю. Однак ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, ігноруючи законні вимоги працівників поліції, на своєму автомобілі Лексус GX470 д.н.з. НОМЕР_4 , умисно почав рух в бік працівників поліції, створюючи загрозу їхньому життю та здоров`ю, при цьому пошкодивши автомобіль оперуповноваженого ОСОБА_8 , який знаходився в середині зазначеного автомобілю, зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, а саме погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

12.04.2018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 185 ч. 2 ст. 263 КК України, після чого останній на виклики слідчого не з`являвся і фактично почав переховуватись від органів досудового розслідування.

19.04.2018 ОСОБА_6 оголошено в державний розшук.

24.03.2020 місце знаходження ОСОБА_6 встановлено, та під час спроби його затримати останній вчинив кримінальні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 345 ч. 2 ст. 342 КК України та зник у невідомому напрямку продовжуючи переховуватися від органів досудового розслідування.

12.11.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 191 КПК України.

12.11.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст.263, ч.1 ст.345, ч.2 ст. 342 КК України.

13.11.2020 слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.01.2021.

04.01.2021 строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 04.02.2021 включно.

22.01.2021 ОСОБА_6 та його захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів в порядку ст. 290 КПК України.

28.01.2021 відновлено досудового розслідування, оскільки сторона захисту в тому числі ОСОБА_6 свідомо чинили дії спрямовані на затягування процесу ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, що підтверджується фактами постійних спізнень захисників, неприбуття захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_12 26.01.2021, а також тим, що ОСОБА_6 26.01.2021 не вийшов для ознайомлення із матеріалами до кімнати проведення слідчих дій на території ДУ «Олексіївська виправна колонія №25», повідомивши через працівників установи, що не бажає виходити та знайомитись із матеріалами кримінального провадження. Крім того, 26.01.2021 стороною захисту заявлено клопотання про допуск ще одного захисника для ознайомлення із матеріалами, про якого раніше органу досудового розслідування не було відомо, хоча як стверджує сторона захисту у своєму клопотанні договір між захисником ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений, ще в листопаді 2020 року.

04.02.2021 слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова продовжено строк досудового розслідування до 04.03.2021 та строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 04.03.2021.

11.02.2021 ОСОБА_6 та його захисникам ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів кримінального провадження №0003442 від 10.07.2017 в порядку ст. 290 КПК України, в 7 томах: том 1 на 175 аркушах, том 2 на 196 аркушах, том 3 на 187 аркушах, том 4 на 229 аркушах, том 5 на 202 аркушах, том 6 на 243 аркушах, том 7 на 127 аркушах.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п. 4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України; необхідність виконання вимог ст. 290, 291 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити. Вказав на обґрунтованість клопотання та вчинення дій стороною захисту, які свідчать про затягування ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Підозрюваний та захисники проти клопотання заперечували, посилаючись на сплив строку досудового розслідування 04.03.2021, невідповідність клопотання вимогам ст. ст. 184, 199 КПК України за необґрунтованості підозри та ризиків. Надано письмові заперечення.
Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується наданими та дослідженими у судовому засіданні доказами.
Також слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неналежної поведінки під час слідчих та процесуальних дій; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Після завершення досудового розслідування, у відповідності до положень ч.5 ст.219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тобто з 22 січня 2021 року до 28 січня 2021 року та з 11 лютого по 04 березня 2021 року не обраховується до загального строку досудового розслідування.
Відповідно до ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів, а сукупний строк тримання особи під вартою під час здійснення досудового розслідування не може перевищувати 12 (дванадцяти) місяців.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини(«Нечипорук, Йонкало протиУкраїни» №42310/04від 21.04.2011,«Фокс,Кемпбелл іХартлі проти Сполученого Королівства»№№12244/86,12245/86,12383/86від 30.08.1990,«Мюррей проти Сполученого Королівства»№14310/88від 28.10.1994та ін.),термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація,які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому,що особа,про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр,які стали підставою для затримання.«Для того,щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5& 1(c),поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту,ні під час перебування заявника під вартою.Також необов`язково,щоб затриманій особі були,по кінцевому рахунку,пред`явлені обвинувачення,або щоб ця особа була піддана суду.Метою продовження тримання під вартою ОСОБА_6 є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру,яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь протиМолдови» №35615/06від 13.11.2007).Матеріали кримінального провадження, на які послався прокурор у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
За викладених обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді продовження тримання підозрюваного під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім.
Стаття 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.
Кваліфікація скоєного може бути змінена лише в порядку, передбаченому КПК України, під час досудового розслідування, а всі інші питання: фактичні обставини кримінального провадження, вірність кваліфікації скоєного, питання винності чи не винності ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного слідчий суддя врахував сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України; дані про особу підозрюваного; вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного.
Прокурором доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.
Слідчим суддею вимоги ч.1 ст.197 КПК України дотримано.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Дана норма є імперативною.
З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування тобто до 22 березня 2021 року.
Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.
Доводи захисника про те, що закінчились строки досудового розслідування судом не приймаються, оскільки продовжуючи строк тримання ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя виходить зі ст. 290 КПК України, а саме забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
ОСОБА_6 та його захисники на даний час не в повному обсязі ознайомились матеріалами кримінального провадження.
При вирішенні вказаного клопотання слід враховувати, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Суди повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість, багатоепізодійна злочинна діяльність та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченим злочину, наявна можливість ухилення від явки до суду.
При цьому суд зазначає, що тяжкість покарання, що загрожує, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.
Під час розгляду клопотання судом вивчена можливість щодо не продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується, ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, вчинити інші протиправні дії, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою. Вказані ризики- є реальними та триваючими, вони виключають можливість заміни запобіжного заходу щодо підозрюваного, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

Суд враховує не зменшення ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4 п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим в інкримінованих трьох нетяжких, та особливо тяжкому кримінальних правопорушеннях, дані про особу підозрюваного, який офіційного джерела доходу, утриманців та міцних соціальних зв`язків не має, за необхідності забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України, слідчий суддя продовжує строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою з 04 по 22 березня 2021 року.
Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають закінченню досудового розслідування.
Відповідно до п. 1ч. 4 ст. 183 КПК України застава не визначається у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування. Враховуючи вищевикладене суд вважає за недоцільне визначення застави у вищевказаному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту стосовні неналежності та недопустимості доказів, недоведеності підозри підлягають оцінці шляхом аналізу усіх зібраних у кримінальному провадженні доказів в їх сукупності після завершення досудового розсування при розгляді справи по суті.
Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.
Однак суд частково задовольняє клопотання, так як клопотання прокурора не містить кінцевої дати продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання задовольнити частково.
Підозрюваному ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити в межах строку досудового розслідування до 22.03.2021 без визначення застави.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення копії ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання особи під вартою її близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором цієї особи в порядку, передбаченому ст.ст. 111,112 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_13 .

Копію ухвали отримав «____»_________2021р. _____________________