Провадження № 1-кс/686/7245/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнвача про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2021 року адвокат ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_4 в якій просила скасувати постанову дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 07 червня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000568 від 07.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. В обґрунтування доводів скарги зазначила, що оскаржувана нею постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження № 0000568, є незаконною, необґрунтованою, винесеною передчасно та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, наполягала на її задоволенні.

Дізнавач, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000568, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову дізнавача про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

ВП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000568 від 07.06.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Відомості до ЄРДР були внесені 07.06.2021 за фактом спричинення 05.06.2021 близько 00:00 год. невстановленою особою у дворі буд. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 тілесних ушкоджень у вигляді забою м`яких тканин голови.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено, оскаржувана постанова була ухвалена 07 червня 2021 року. Вказану постанову представник скаржника отримала 01 липня 2021 року. За таких обставин вважаю, що строк на оскарження вищевказаної постанови дізнвача представником скаржником не пропущений, оскільки після фактичного отримання ним її копії адвокат ОСОБА_3 зі скаргою до суду звернулася у встановлені законом строки.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому, приймаючи процесуальне рішення, зокрема постанову про закриття кримінального провадження, слідчий зобов`язаний мотивувати прийняте ним рішення, дати правову оцінку зібраним та дослідженим обставинам справи.

Постановою дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 07 червня 2021 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

В мотивувальній частині вказаної постанови, обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач послався на те, що місце теперішнього знаходження потерпілого не встановлено, що вказує на те, що він не бажає підтримувати обвинувачення та брати участь у слідчих діях, спрямованих на притягнення особи злочинця до кримінальної відповідальності. Також зазначено, що потерпілий відмовляється зафіксувати заподіяні йому внаслідок побиття тілесні ушкодження та для проведення судово-медичної експертизи не з`являється.

Однак вказаний висновок є передчасним, оскільки рішення про закриття кримінального провадження було прийнято дізнавачем 07.06.2021, тоді як постанова про призначення судово-медичної експертизи винесена 08.06.2021, тобто після закриття кримінального провадження. А отже висновок у постанові про закриття кримінального провадження про неявку потерпілого для проведення обстеження суперечить дослідженим матеріалам кримінального провадження.

Не вірним є і посилання дізнавача про неможливість встановлення місця знаходження потерпілого, оскільки у матеріалах кримінального провадження є пояснення ОСОБА_4 , надані 07.06.2021.

Окрім того, з матеріалів кримінального провадження №0000568 убачається, що дізнавачем не були належним чином досліджені всі обставини кримінального провадження та не зібрані докази відповідно до ст. 93 КПК України, на підставі яких слідчий мав би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Жодних слідчих дій у кримінальному провадженні, окрім відібрання пояснень у потерпілого, не проведено.

Фактично кримінальне провадження було закрито у день внесення відомостей до ЄРДР.

Не вірним також є висновок дізнвача про те, що не встановлення місця знаходження ОСОБА_4 вказує на те, що останній не бажає підтримувати обвинувачення. При цьому, слідчий суддя керується висновком Верховного Суду у справі № 404/6160/16-к від 26 червня 2019 року.

Так, специфіка здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 КПК України. Так, особливостями кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є: 1) підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вичерпний перелік яких закріплено в ст. 477 КПК України (ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 478 КПК України); 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України).

Отже, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, як свідчить зміст глави 36 КПК України, має особливість стосовно початку такого провадження та його завершення. Жодних інших особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення ані главою 36 КПК України, ані іншими положеннями КПК України не передбачено. Тобто, після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст. 477 КПК України, задіюється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду.

Таким чином, визначений КПК України процесуальний порядок здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за своєю правовою природою є приватно-публічним різновидом кримінального провадження і його варто розглядати як диференціацію форми такого провадження у межах загальної його форми, врегульованої КПК України.

Обвинувачення може підтримуватися потерпілим та/або його представником лише у випадках передбачених ч. 3 ст. 338 КПК України (зміна прокурором обвинувачення в суді) та ч. 2 ст. 340 КПК України (відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення). Такий висновок корелює з п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України щодо віднесення до сторони обвинувачення потерпілого, його представника та законного представника тільки у випадках, установлених КПК України, та з п. 4 ч. 3 ст. 56 КПК України, згідно з яким під час судового провадження потерпілий має право підтримувати обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Водночас, ч. 5 ст. 340 КПК України передбачає, що у випадку висловлення потерпілим згоди на підтримання обвинувачення в суді, якщо прокурор відмовився від підтримання державного обвинувачення, кримінальне провадження за відповідним обвинуваченням набуває статусу приватного і здійснюється за процедурою приватного обвинувачення.

Тлумачення норм КПК України в їх системному зв`язку дозволяє дійти висновку про те, що варто розрізняти поняття «кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення» та «підтримання потерпілим приватного обвинувачення».

Якщо під «кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення» слід розуміти провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, з числа перелічених у ч. 1 ст. 477 КПК України та здійснюється в загальному порядку, передбаченому КПК України, то підтримання потерпілим приватного обвинувачення здійснюється лише у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Виконання стороною обвинувачення процесуального обов`язку щодо досудового розслідування кримінального правопорушення у провадженнях у формі приватного обвинувачення та підтримання державного обвинувачення у суді є гарантією реалізації засад рівності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні їх переконливості перед судом, передбачених ст. 22 КПК України.

Отже потерпілий за обставин, встановлених у кримінальному провадженні, зокрема, за відсутності відмови прокурора від підтримання обвинувачення, не є стороною обвинувачення і не має обов`язку підтримувати обвинувачення. А тому висновок дізнавача про те, що потерпілий не бажає підтримувати обвинувачення є невірним.

Враховуючи усе викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави стверджувати, що досудове розслідування проведено всебічно та повного, а тому висновок дізнавача про закриття кримінального провадження, на думку слідчого судді, є передчасним та таким, що зроблений без належного з`ясування всіх обставин справи.
Окрім того, п. 2 ч. 1 ст.284 КПК України встановлює таку підставу закриття кримінального провадження як встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

В той же час, відповідно до норм діючого кримінального законодавства, склад злочину це сукупність встановлених у кримінальному законі юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно-небезпечне діяння як злочинне. Враховуючи наведене вище, на думку слідчого судді, в постанові про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, дізнавач повинен конкретизувати в діях яких саме осіб відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та вказати, які саме ознаки кримінального правопорушення та їх елементи (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна чи об`єктивна сторона) відсутні в діях саме цих осіб в даному випадку.

За таких обставин, прихожу до переконання, що постанова дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 07 червня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000568 від 07.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, є незаконною, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 07 червня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000568 від 07.06.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 20.07.2021.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1