Справа № 364/312/21
Провадження № 1-кп/364/64/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2021 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

спеціалісті ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася,

розглянувши у відкритих судових засіданнях у залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 15.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працює, до затримання працював на посаді слюсаря-сантехніка в ОСББ «Затишна Оселя 17/31А» (м. Київ), розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовозобов`язаний, раніше не судимий,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК України),
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 14.06.2020 р. був ізольований у спеціальну палату Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради «Володарська районна лікарня», яка розташована за адресою: вул. Коцюбинського, 25, смт Володарка, Київської обл., з діагнозом: гострий психопатичний розлад.

Надалі 15.06.2020 р. близько 00 год. 40 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у терапевтичному відділенні названого медичного закладу, застосував фізичну силу, а саме: демонтував металеві грати, таким чином зумів вийти зі спеціальної палати, після цього, використовуючи металевий кухонний ніж із дерев`яним руків`ям, який взяв у кімнаті медичного персоналу, розташованій на першому поверсі зазначеної будівлі, наніс близько 12 ударів у тіло ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла йому на заваді до виходу з медичного закладу.

Унаслідок наведених дій ОСОБА_7 смерть ОСОБА_12 настала на місці події. Зокрема, смерть ОСОБА_12 настала від колото-різаної рани в ділянці шиї справа з ушкодженням внутрішніх та зовнішніх яремних вен, проникаючої колото-різаної рани по лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 10-го міжребер`я з ушкодженням лівого купола діафрагми, селезінки та 9-го ребра.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за частиною першою статті 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 17.02.2021 р. № 33, проведеної експертами Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня», ОСОБА_7 страждає органічним розладом особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу з наростаючим психоорганічним синдромом обтяжений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності (хронічний алкоголізм); на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у межах процесуального провадження; у період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 перебував у тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності у формі алкогольного делірію на органічному ґрунті, спричиненого психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, стан відміни, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на даний час із ОСОБА_7 можуть проводитись слідчі дії. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_7 безпосередньої суспільної небезпеки не становить; однак, враховуючи наявність у нього коморбідних психічних розладів, він може становити потенційну небезпеку в разі відновлення алкоголізації та виникнення психотичних розладів алкогольного ґенезу. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із посиленим наглядом. ОСОБА_7 страждає на алкогольну залежність психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; рекомендовано лікування від алкогольної залежності у комплексі із примусовими заходами медичного характеру. Клінічних ознак наркотичної залежності у ОСОБА_7 не виявлено, не потребує лікування від неї. В момент інкримінованих дій, за наданими матеріалами справи, ОСОБА_7 не перебував у емоційному стані (стрес, фрустрація, розгубленість тощо), які могли суттєво вплинути на його свідомість та поведінку. ОСОБА_7 властиві такі індивідуально-психологічні особливості: імпульсивність, низький рівень корегованої ефективності, крихкий рівень домагань, інтелектуально-мнестична сфера змінена за екзогенно-органічною патопсихологічною симптоматикою (емоційна лабільність, коливання настрою, цілеспрямованість, некритичність до зловживання алкоголем, імпульсивність, психічна ригідність). Оцінка впливу психічного розладу у ОСОБА_7 на його поведінку в період інкримінованих дій, у тому числі на сприйняття подій, не входить у компетенцію судових експертів-психологів.

У суді прокурор підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру з наведених у цьому клопотанні підстав, зазначивши, що органом досудового розслідування зібрано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, та на час вчинення ним протиправного діяння перебував у стані неосудності, тому до нього слід застосувати заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Допитана у судовому засіданні 27.04.2021 р. потерпіла ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює вчителем у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 1, надала суду показання про те, що вона є матір`ю загиблої ОСОБА_12 , особисто свідком події вона не була, з ОСОБА_7 не знайома, просила розгляд справи проводити без її участі через тяжкість сприйняття події та, у зв`язку з цим, участі в дослідженні матеріалів справи.

Допитана у судовому засіданні 27.04.2021 р. потерпіла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово не працює, надала суду показання про те, що вона є рідною сестрою загиблої ОСОБА_12 , з ОСОБА_7 не знайома, також особисто свідком події вона не була, уночі названого дня (15.06.2021 р.) їй подзвонила мама і повідомила, що сестру було вбито у лікарні під час її чергування. Надалі під час судових дебатів 18.08.2021 р. звернула увагу на те, що її сестра була шанованою людиною, з психічно хворими пацієнтами не працювала, ані вона, ані їх родина нікому не робили зла, є родиною спокійною, за все життя жодних конфліктів ні з ким не було.

Представник потерпілих ОСОБА_10 у суді клопотання прокурора щодо застосування до ОСОБА_7 заходів медичного характеру у виді госпіталізації його до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом підтримав, зазначивши, що застосування саме таких заходів (посилений нагляд) необхідне для уникнення можливих подальших протиправних дій ОСОБА_7 , який має психічні розлади.

Захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 у судовому засіданні 23.04.2021 р. зазначив, що сторона захисту визнає причетність ОСОБА_7 до вчинення суспільно небезпечного діяння, проте не визнає повністю ті обставини, що зазначені в клопотанні прокурора, насамперед відносно того, що передувало вчиненню цього діяння, а також звернув увагу на те, що прокурор у клопотанні посилається лише на одну судово-психіатричну експертизу, а їх було три, які, на його думку, всі є взаємовиключними. Під час судових дебатів 18.08.2021 р. захисник також зазначив, що вчинення вбивства не підтверджено дослідженими в суді доказами, оскільки, як вказав ОСОБА_7 під час допиту, ніж тримала ОСОБА_12 , тому він міг захищатися та вчинити смерть, перевищивши межі необхідної оборони. Крім того, просив взяти до уваги, що ОСОБА_7 був підданий жорстокому нелюдському ставленні, йому не надали медичну допомогу, не було дотримано поліцією вимог законодавства щодо поліцейського піклування. Також звернув увагу на те, що загибла ОСОБА_12 була тоді черговим лікарем та повинна була знати про спецпалату та поміщення до цієї палати психічно хворого пацієнта, повинна була не допустити тримання його в цій палаті. Захисник вважає, що поліція своїми діями фактично допомогли вчинити злочин, хоча ці обставини не є предметом дослідження в даному кримінальному провадженні, але дії поліції є обставинами, що сприяли вчиненню. Стосовно обрання виду примусових заходів медичного характеру захисник, посилаючись на позиції Пленуму Верховного Суду України та висновки двох судово-психіатричних експертиз ОСОБА_7 , зауважив, що у психіатричній лікарні не лікуються від алкоголізму, оскільки немає примусового лікування від алкоголізму. Тому просив суд призначити ОСОБА_7 амбулаторне психіатричне лікування, вказавши також, що родина ОСОБА_7 здатна забезпечити таке лікування, а так само забезпечити відсутність алкоголю.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 під час допиту та судових дебатів у судовому засіданні 18.08.2021 р. надав показання про те, що того дня 14-го числа близько 17 год. до нього зайшов його сусід, після того, які він пішов, помітив, що нема барсетки. Тому я пішов до нього (він живе через три хати), той тікати. Я взяв трубу та побив його машину, кажу, що не поїде допоки не віддасть барсетки. Повернувся додому, а десь хвилин через 10 прихала поліція і забрала його (саме поліція, а не швидка, її там не було). У лікарні його зустрів лікар ОСОБА_13 , став розпитувати, третім питанням було про те, скільки років вживає алкоголь, я йому на себе подивись, той кидає ручку і в спецпалату мене. Там мене крутили, я кричав. Далі не пам`ятаю, чи водили мене кудись. Заспокоївся, бо думав, що мати мене забере. Але мене їй не віддали, мене закрили, я там плакав, просився. Потім почув голоси дітей, які кричали про допомогу, щоб я їх врятував. Я вибив решітку, далі побачив світиться телефон та двоє очей. ОСОБА_12 я стукнув один раз кулаком зверху (потім вже дізнався, що це була ОСОБА_12 ), забрав телефон, вона вискочила за мною. Далі не пам`ятаю, очнувся вже в міліції, мене били. У вчиненому розкаююсь, прошу вибачення в рідних, це дуже великий гріх. Це в мене таке вперше, Причиною, можливо, був страх. Алкоголю перед цим вже тиждень не пив. Після події такого стану теж вже не було, тоді лише чотири дні, поки тримали тут, а на Лук`янівці все пройшло само, ліків мені не давали. У лікарні, коли тримали, я кричав, бо мені ніхто нічого не пояснив, що я тут роблю. Я не знав, що відправлять на Глеваху, якби зі мною хтось поговорив. Спочатку, коли забрали, був по пояс роздягнутий, потім одяг привезла мати: футболку білу із сірим, джинси; рюкзак з речами був у холі лікарні навпроти спецпалати, забрав із собою. Мотузками зв`язували один раз, потім я розв`язався, потім більше не зв`язували, одягали наручники, побили, запустили газ. ОСОБА_12 вдарив кулаком (пам`ятаю лише один удар, інших дій не пам`ятаю), вона кричала про допомогу: «Дівчата, допоможіть», тримала ніж, розмахувала ним перед собою, як захищалася. До інших палат, можливо, заходив, адже шукав вихід. Крім ОСОБА_12 нікого не бачив, лишу на виході бачив стояв якійсь мужик. Тікав з лікарні, бо там пахло смертю, як у морзі, куди біг не знаю, аби подалі. Сліди крові на собі не бачив. Слідчі дії чітко не пам`ятаю, бо був побитий. З мамою в лікарні поспілкувався пару хвилин, казав їй, що мене хочуть вбити. Били мене по спині, руках, ногах. Я каюсь, що не міг керувати своїми діями, сам момент, ніж не пам`ятаю. Це великий гріх, і мені з цим жити. Припускаю, що я міг це зробити. Я не знаю, що тоді сталося. Зі мною поступили жорстоко, хоча мене це не виправдовує. У мене двоє дітей. Ще раз прошу пробачення. Я зараз знаходжусь на лікуванні, приймаю таблетки, зараз я адкватний.

Суд, заслухавши учасників судового провадження та вирішуючи питання за клопотанням прокурора про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, виходить з того, що вчинення останнім суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, доведено сукупністю зібраних досудовим розслідування та досліджених у судових засіданнях доказів, зокрема, показами свідків, експерта, письмовими доказами.

Так, допитана у судовому засіданні 19.05.2021 р. свідок ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , працює санітаркою у терапевтичному відділенні Володарської лікарні, надала суду показання про те, що у червні 2020 року, точно дату не пам`ятає, працювала на першому поверсі лікарні, там була спеціалізована палата. У день події вона була на добовому чергуванні з 8 год. ранку. ОСОБА_7 привела поліція, він був буйний, агресивний, ні на що не реагував, коли ми до нього підходили, він погрожував (що ви будете на халатах висіти). Його помістили в спецпалату. Після того, як поліція залишила лікарню, ОСОБА_7 продовжував буянити. До нього ставилися добре, казали «заспокойся», він погрожував. У лікарню його помістили десь за годину до 6 год. вечора. Поліцію викликали ще десь два рази. ОСОБА_12 була черговим лікарем, прийшла до нас, але чи спілкувалася вона з ОСОБА_7 , вона особисто не бачила. ОСОБА_7 зв`язували мотузками, він сам розв`язався, «лупив» у двері. Коли він вирвався, ми сиділи спочатку з медсестрою ОСОБА_15 , потім прийшла ОСОБА_12 , сиділи на місці чергування (це було після 12 год. ночі). Інших людей не було, коридор освітлювався. Бачимо, що він ( ОСОБА_7 ) летить на нас. ОСОБА_12 побігла у нашу палату, де ми переодягаємося, а ми із ОСОБА_16 у кладовку, закрили двері. ОСОБА_7 бив ОСОБА_12 , ми чули крики та удари, кричав «дай телефон», вона кинула (ми почули), до нас він постукав, включив світло. ОСОБА_12 кричала «Іди з Богом отсюда», він: «Давай мобілку». Інших голосів вона не чула. Далі, коли стало тихо, ми вийшли, побачили, що ОСОБА_12 лежить, у неї торчить ніж (біля голови). Побачили ОСОБА_7 , він біг на нас, ми втікли з лікарні (у напряму як на Білу Церкву). Потім вже приїхала поліція. Коли ОСОБА_7 вибив двері, двері впали; згаданий ніж з дерев`яною ручкою лежав у нас, де ми збиралися вечеряти. ОСОБА_12 , чи була жива, перевіряла ОСОБА_17 з приймального покою. Чи оглядав ОСОБА_7 лікар ОСОБА_13 , не знає. Зараз спецпалати вже немає, там зробили маніпуляційну. Хто прийняв рішення залишити ОСОБА_7 у лікарні та в цій спецпалаті, вона не знає. Зв`язували ОСОБА_7 вона з Галею (медсестрою) разом з поліцією мотузками, що для прив`язування буйних людей (коли треба капельницю зробити тощо). ОСОБА_7 прив`язували до кроваті за руки і ноги. Руки і ноги зв`язали ззаду, йому було боляче, він плакав, його одразу розв`язали. Одягнутий ОСОБА_7 був у футболку, інше не пам`ятає, кров на ньому теж не пам`ятає.
Допитана у судовому засіданні 19.05.2021 р. свідок ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , працює медичною черговою сестрою у терапевтичному відділенні Володарської центральної лікарні, надала суду показання про те, що подія була уніч з 14 на 15 червня 2020 року, вона була на чергуванні добовому з 8 год. ранку до 8 год. Ранку наступного дня. ОСОБА_7 привезли десь о півсьомої вечора один поліцейський та двоє працівників невідкладної допомоги, він був у наручниках, спочатку він не був збудженим, а коли помістили до спецпалати став агресивним. У цю палату поміщають тих, хто неадекватний у стані алкогольного, наркотичного сп`яніння. ОСОБА_19 був спочатку неприв`язаний, коли його завели. Сказали чекати лікаря-психіатра. Коли лікар-психіатр ОСОБА_13 почав розмовляти з ОСОБА_7 , той грубо відповідав, лікар викликав поліцію. В основному ОСОБА_7 був у такому збудженому стані. ОСОБА_12 заступила на чергування по лікарні з 18 год. Спочатку поліцію викликали, бо лікар не міг з ним поговорити, той бив по гратах. Поліція застосовувала слізогінний газ, виводили ОСОБА_7 на коридор, зв`язували, той надалі порозв`язувався, коли був у палаті. Тоді лікар ОСОБА_13 знову викликав поліцію. Потім домовилися на спецзаклад у Глеваху, там сказали зробити рентген та тести на Covid. За допомогою поліції відвели ОСОБА_7 на рентген, зробили тести, тоді його не прив`язували, він був вже тихий. Приїхали батьки ОСОБА_7 . У спепалаті його залишили, бо вимагали, щоб поліція супроводжувала, а ті чи відмовилися, вона не знає. Згодом всі роз`їхалися. ОСОБА_13 сказав, щоб не закривали другі двері у палату (ці двері дерев`яні, оббиті залізом, закриваються на замок), щоб дивилися за ним, і сам пішов. Десь годину було тихо, а потім ОСОБА_7 почав двері вибивати. Я спочатку подзвонила на приймальне відділення, у поліцію там сказали, що нема кому їхати. ОСОБА_7 кричав, коли почули гул, побігли, він побіг за ОСОБА_20 ( ОСОБА_12 ), ми сховалися, чули крики, він бив її. У мене був телефон у кармані, я почала дзвонити, щоб допомогли. Він направлявся в нашу сторону, я чула. Він щось кричав, агресивно. Інших людей у коридорі не було. Від спецпалати до кімнати седперсоналу десь 20 метрів, освітлення було звичайне. У нашій кімнаті (роздягальній) був ніж, ручку вона не пам`ятає. З підсобки вони вийшли, коли почули голоси ОСОБА_21 і ОСОБА_22 , тоді побачили тіло ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_23 крикнула тікаємо, я питаю чому, вона: «Ващук», побігли. Пам`ятає, що біля тіла ОСОБА_12 була кров, знаряддя вона не помітила. Надя ОСОБА_24 перевірила (чи жива), інших людей не бачила. Хто приймав рішення про спецпалату вона не знає. На посту вночі сиділи втрьох з ОСОБА_12 . ОСОБА_7 вона чула по шагах, комірка, в якій ховалися, у кімнаті-роздягальні. ОСОБА_13 сказав, щоб ОСОБА_7 до ранку побув, бо не було супроводу поліції, як я зрозуміла, тоді були присутні всі й батьки ОСОБА_7 Зв`язувала ОСОБА_7 поліція, вона туди не заходила. Мотузки це ті, що є у відділенні для таких хворих. ОСОБА_7 просився, щоб його випустили із спецпалати, в`язали ноги до кроваті, руки до батареї, також зв`язували руки і ноги позаду, він казав, що йому боляче. ОСОБА_12 рішень не приймала, вирішував щодо ОСОБА_7 лікар ОСОБА_13 . Слізогінний газ ми відчули, оскільки очі пекли. На коридорі є ще вісім палат, але люди були не в усіх палатах. Вхід до терапевтичного відділення через прийомний покій. Лікар ОСОБА_13 дзвонив до ОСОБА_25 щодо події та необхідності поміщення ОСОБА_7 до спецзакладу.
Допитана у судовому засіданні 19.05.2021 р. свідок ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_6 , працює медичною сестрою приймального відділення Володарської центральної лікарні, надала суду показання про те, що у той день, коли поступив ОСОБА_7 , їй на приймальне відділення подзвонив лікар швидкої, повідомив, що везуть такого хворого і щоб я викликала психіатра. Швидка приїхала о 18 год., одночасно йшла ОСОБА_12 заступати на чергування та підійшов лікар-психіатр ОСОБА_13 , якого я викликала. ОСОБА_7 оглянув психіатр, доповів ОСОБА_12 , потрібен був рентген та тест на Covid, щоб помістити ОСОБА_7 до спецзакладу. Але той вів себе агресивно, я викликала поліцію. Що було у терапевтичному відділенні не знає. Близько 10 год. вечора приїхали батьки ОСОБА_7 , був і психіатр. У подальшому коли викликала поліцію близько 12 год. ночі (за тел. 5-10-10), там сказали, що бригада на виїзді. Коли чую такий крик, я знов набираю поліцію, ОСОБА_12 теж набрала о 00:40 год. йшов виклик, потім о 00:41 год. вже ні. Ми з Тарасом (фельдшер) пішли у терапевтичне відділення. Там бачимо ОСОБА_12 лежить на боку в крові, сторчить ніж, ознак життя вже не було. Тут іде ОСОБА_7 , руки в крові, кричить: «Я вас всіх удавлю», я в палату і з вікна на вулицю, знов дзвоню в поліцію. Це було 15.06.2020 р., у лікарні спочатку йде приймальне відділення, далі терапевтичне. ОСОБА_7 був доставлений дуже агресивний, збуджений. Про психіатричний розлад повідомив фельдшер екстреної медичної допомоги. Коли знайшли ОСОБА_12 , вона лежала десь за 8 м від спецпалати. У той час сторонні особи через приймальне відділення не проходили. Коли ми з ОСОБА_22 зайшли до терапевтичного відділення, ОСОБА_14 та ОСОБА_18 вийшли з кімнати медичного персоналу. Поліція, що була на виїзді, приїхала та, дійсно, привезла пацієнта з рубаною раною голови (це вже після події в лікарні). Відділення закривається о 10 год. вечора, але в той день було відкрито, оскільки йшли пацієнти, але сторонні особи до терапевтичного відділення не заходили (хоча теоретично, пройти таємно можна). Зі мною на приймальному відділенні чергував ОСОБА_27 (фельдшер із швидкої) та водій, водій тоді злякався і закрився. Коли ОСОБА_7 робили тест ушкоджень на ньому не було, він був роздягнутий по груди, потім вже був у футболці в крові. Тест ОСОБА_7 робили після огляду психіатра, ще мав оглядати черговий лікар. Стосовно поміщення до спецпалати рішення приймає лікар-психіатр.
Допитана у судовому засіданні 19.05.2021 р. свідок ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_7 , працює санітаркою у приймальному відділенні Володарської центральної лікарні, надала суду показання про те, що 14.06.2020 р. вона була санітаркою у приймальному відділенні, чергувала на добовому чергуванні з 8 год. ранку до 8 год. ранку наступного дня. Коли привезли ОСОБА_7 , бачила його збоку, його заводили у наручниках. Десь о 12 год. вона помила пол в коридорах, зайшла до кімнати відпочинку, ОСОБА_18 сказала викликати чергового лікаря ОСОБА_12 , бо ОСОБА_7 буянить у спецпалаті (це палата для буйних). Двері в терапію були закриті. Потім їй подзвонила ОСОБА_29 : «нас тут вбивають». Я на швидку, до фельдшера ОСОБА_30 та водій там був, водій відмовився йти. Ми пішли втрьох: я, ОСОБА_31 і ОСОБА_26 , чули крики ОСОБА_32 ( ОСОБА_12 ) про допомогу: «Дівчата допоможіть». ОСОБА_26 пішла дзвонить. Двері в терапію вже були відкриті. ОСОБА_7 (я його не бачила, а чула) стукав у двері на вулицю. У терапії побачила, що ОСОБА_33 вже лежала, ОСОБА_26 поміряла їй пульс, також бачила кров, у шиї торчав ніж з дерев`яною ручкою. Потім ОСОБА_7 повернувся, на той час вже вийшли ОСОБА_29 і ОСОБА_34 . ОСОБА_7 йшов спокійно, на ньому футболка біла, в руках барсетка, крові на ньому я не бачила. З терапії ми побігли і вийшли на вулицю.
Допитана у судовому засіданні 19.05.2021 р. свідок ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_4 , пенсіонер, надала суду покази про те, що 15.06.2020 р. вона була у Володарській лікарні у лежачого хворого, доглядала за ним. Коли вона приїхала, ОСОБА_7 сидів у кімнаті з гратами, вона ж пішла до чоловіка в палату, коли назад йшла там була поліція, лікар-психіатр. Десь біля 11 год. двері-грати загоркотіли, звалилися (вона це почула). ОСОБА_7 відкрив до нас в палату двері, каже: «Не це», вийшов. Алі він в двері, чую: «Телефон віддай», врач: «Йди отсюда», «Не бий», «Дівчата» кричить. Я виглядаю з палати: він спиною до мене, вона на халаті кров. Чоловік мені каже: «Тікаємо через вікно». Вилізли, я на телефон в поліцію. Вона (лікар) ще двічі кричала. А він, коли в палату заходив, на ньому футболка біла була, думала, що це врач. Крик був жіночий, а чоловічий голос: «телефон сюди». Коли виглядала, то в коридорі бачила лише двох осіб (лице ОСОБА_7 не бачила), а що в руках не бачила, вона (лікар) відбивалася. Потім нас у приміщення вже запустили десь о другій півтретьої ночі.
Допитаний у судовому засіданні 19.05.2021 р. як свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_9 , працює лікарем-психіатром у Володарської лікарні, надав суду показання про те, що біля 6 год. вечора йому подзвонила ОСОБА_26 , яка чергувала на прийомі, сказала, що в лікарні хворий пацієнт в психомоторному збудженні. Я прийшов до лікарні через терапевтичне відділення. Пацієнт був в палаті, там більше нікого не було, на медичних працівників, ні поліції. ОСОБА_7 доставила бригада швидкої допомоги у супроводі поліції. Є супровідний лист, у ньому про те, що пацієнта психічний розлад внаслідок вживання психотропних речовин. Він був у збудженому стані, я викликав поліцію. Після цього пацієнт був фіксований в палаті-ізоляторі на койці, у нього був вилучений в палаті мисливський ніж. Поліція поїхала. Але йому ( ОСОБА_7 ) вдалося звільнитися, він знов прийшов в стан психомоторного збудження. Тому я знов викликав поліцію, вони його знов зафіксували. Його стан був гострим, відмовлявся від будь-якої медичної допомоги. Я поставив діагноз: гострий психічний розлад. Я змушений був викликати швидку спецзакладу, подзвонив на «103», мені сказали узгодити; я набрав у Київ, потім у Глеваху. Я дізнався, що пацієнт проживає в Києві, знов набрав на «103». У Глевасі відмовилися їхати, ми просили бригаду для госпіталізації у лікарню Павлова. Мені сказали зробити ОСОБА_7 рентген та тест на Covid. Я викликав поліцію на «102», щоб забезпечити під час дослідження. Пацієнта зафіксували, відвели на рентген і на тест, тоді він був спокійний. Потім знов його помістили в палату-ізолятор, але вже не фіксували. Близько 10 год. приїхали його мати та вітчим, мати повідомила, що ОСОБА_7 раніше вживав психотропні речовини. Після проведеного дослідження (рентген і тест на Covid) я подзвонив на «103», повідомив, що аналізи нормальні, але диспетчер і врач сказали, що якщо не буде поліції, вони не виїдуть. Я набрав 5-10-10 в поліцію, пояснив ситуацію, попросив поліцію допомогу для медичних працівників, вони: зараз нереально, нікого немає. Я подзвонив директору Володарської лікарні, дав телефон заступника начальника поліції, не додзвонилися. Надалі пацієнт залишився в лікарні, поки не буде поліції, направлення до спецзакладу було. Це було біля 11 год. вечора. Потім я пішов з лікарні. Коли я прийшов на виклик, ОСОБА_7 вже був зачинений у спецпалаті. Хто прийняв рішення про поміщення його до цієї палати мені не відомо. Після рентгену він зайшов до цієї ж палати у супроводі поліції, але ніхто такого рішення не приймав. Ізоляція це є вид медичної психіатричної допомоги. Стосовно того, хто приймав рішення про зв`язування ОСОБА_7 , то я викликав поліцію, а поліція його зв`язувала (фіксувала). Фіксація це теж вид медичної допомоги. Чому фіксували мотузками, а не спеціальним ременем не знаю. Ізоляція і фіксація проводяться лише у спеціалізованому закладі. Стосовно прив`язування ОСОБА_7 до радіатора да, я це бачив. Також руки і ноги ОСОБА_7 були прив`язані ззаду один до одного це такі методи фіксації. Але я таких вказівок не давав, я полагався на поліцію, хоча, дійсно, таких дій я не заперечував. Щодо слізогінного газу це не є методом лікування. Газовий балончик застосувала поліція, так як той ( ОСОБА_7 ) був агресивний, представляв загрозу для оточуючих. Поліцейський спитав у ОСОБА_7 : «Ти будеш спокійний», той: «Да». Тому його закрили і вже не фіксували. Рішення приймала ОСОБА_12 , мені вона не говорила, все на її очах, вона бачила. Засоби для допомоги пацієнтам з гострими психічними розладами у Володарській лікарні відсутні. Допомога таким пацієнтам не повинна надаватися в такій лікарні, вони мають госпіталізуватися в спеціалізовану лікарню. Також свідок підтвердив складення саме ним долучених до матеріалів судового провадження медичних довідок стосовно ОСОБА_7 (т. 2, а.п. 74, 75, 77), згідно з якими за станом на 14.06.2020 р. у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було, а за станом на 15.06.2020 р. тілесні ушкодження з`явилися. Стаж практичної роботи його як лікаря-психіатра складає 11 років, проте з таким діагнозом пацієнти зустрічаються нечасто, у Володарській лікарні працює вже сьомий рік. У цій лікарні, дійсно, є мотузки, щоб пацієнт міг отримати допомогу, зафіксувати його руку тощо. Везти ОСОБА_7 рішення приймав фельдшер бригади швидкої допомоги. На питання, чому він лікар-психіатр не залишився з ОСОБА_7 , а пішов додому свідок відповів, що його викликали для огляду, він з`явився, провів огляд, написав направлення, приймав участь в організації його направлення до спеціалізованої лікарні, тому не залишився на ніч, оскільки вже виконав свої обов`язки. За цим випадком проводилося спеціальне розслідування, він надавав обласній комісії пояснення, також розслідування було в самій лікарні.
Допитана у судовому засіданні 03.06.2021 р. свідок ОСОБА_36 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_10 , працює на посаді медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Володарська лікарня», надала суду показання про те, що працює на названий посаді близько двох років. 15.06.2020 р. десь без двадцяти першої ночі їй подзвонив фельдшер прийомного покою та повідомив, що сталося, що загинула черговий лікар. Перед цим дзвонив психіатр стосовно того, що потрібен супровід поліції, дав номер телефону заступника начальника поліції, двічі набирала номер не відповідав, я повідомила ОСОБА_13 (психіатра). Про надання медичної допомоги приймає рішення черговий лікар (тоді чергувала ОСОБА_12 ). Зі слів фельдшера, ОСОБА_7 привезла поліція, одразу помістили до спецпалати. Коли прийшла ОСОБА_12 , він вже був там. Відносно спецпалата був спільний наказ МОЗ та МВС про створення такої палати, вона для людей під слідством, там є пост поліції, щоб охороняли. Ця ж палата (у Володарський лікарні) не відповідає нормативним вимогам, були приписи (прокурора, поліції) про усунення порушень, які не були виконані через брак коштів. Це було до нас. Палата ця використовується не за призначенням, так до неї привозять людину з психічними розладами. Наш заклад не має повноважень для надання такої допомоги, такі люди повинні бути в спеціалізованому закладі. ОСОБА_7 зв`язувався, але вона особисто цього не бачила, говорили, що його фіксували. У спецзаклад ОСОБА_7 не направили через Covid, треба було зробити аналізи, рентген, оформити документи. ОСОБА_13 сказав, що все оформив, але супроводу не надано, а ОСОБА_7 вже заспокоївся, тому залишили до ранку. ОСОБА_13 викликав фельдшер, він ( ОСОБА_13 ) прийняв рішення про залишення ОСОБА_7 до ранку. У будь-якому випадку ми (лікарня) повинна надавати допомогу в критичному стані. Стосовно події було службове розслідування на рівні самої Володарської лікарні, результати не може сказати, чи притягався ОСОБА_13 до відповідальності також не готова сказати. Згадану спецпалату розформовано.
Допитаний у судовому засіданні 03.06.2021 р. свідок ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_11 , працює у котельній Володарської лікарні, надав суду показання про те, що десь о 12 год. чи о 1 год. ночі до нього прибігла санітарка, повідомив, що якійсь невідомий зарізав ОСОБА_12 . Я пішов туди, всі поховалися. ОСОБА_12 лежала на коридорі в крові, а той, сказали, вистрибнув у вікно. Потім приїхала поліція наша і з Києва. Я був понятим від початку до кінця, десь до 3-4 год. ранку, поки не роз`їхалися. Щось вилучали, ніж, кров, було видно, що вона повзла, інше не пам`ятаю. Багато фотографували, відеозйомка теж була, щось у пакети закривали, печатали.
Допитаний у судовому засіданні 03.06.2021 р. свідок ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , старший інспектор черговий Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції, надав суду показання про те, що 14.06.2020 р. він заступив на добове чергування, близько 16 год. надійшло повідомлення, що у с. Гор-Пустоварівка ОСОБА_7 дебоширить, побив автомобіль заявника направив наряд за цим викликом, вони його ( ОСОБА_7 ) затримали. Заявник також викликав швидку, тому ОСОБА_7 доставили у Володарську лікарню для огляду лікарем-психіатром і госпіталізації. Далі в лікарні ОСОБА_7 демонтував грати у спецпалаті і вбив лікаря ОСОБА_12 , втік, через деякий час був затриманий. Коли надійшло повідомлення о 16 год., було скеровано наряд поліції, було прийнято рішення доставити до лікарні; коли прибула швидка, вони попросили забезпечити супровід. На цей виклик виїжджали ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , останній був старшим, тому, мабуть, він прийняв рішення про доставлення ОСОБА_7 до лікарні у Володарці. ОСОБА_7 був доставлений для огляду, а не для госпіталізації. Я зобов`язаний контролювати рішення наряду. О 19 год. телефонував лікар ОСОБА_13 про допомогу. Про зв`язування ОСОБА_7 мені невідомо. На виклик ОСОБА_13 приїжджали теж ОСОБА_39 і ОСОБА_40 . Про застосування спецзаходів мені невідомо, у разі їх застосування повинен був доповісти наряд. Стосовно супроводу до спецзакладу медична установа повинна звернутися з письмовим запитом або узгодити з керівництвом (згідно з наказом), поліція могла це забезпечити за погодженням з керівництвом. Я до керівництва не звертався. Коли зателефонував лікар ОСОБА_13 для забезпечення супроводу, то він попросив телефон заступника, я надав.
Допитаний у судовому засіданні 11.06.2021 р. свідок ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_12 , тимчасово не працює, надав суду показання про те, що на той час працював у таксі. Коли приїхав на місце (до лікарні), все було в крові, жінка лежала на полу в крові. Я став чекати людей, його попросили прийти, там був до ранку, вже сонце вставало. Його запросили бути понятим (це було в лікарні). Поліція фотографувала, знімали відбитки. Почали десь з 12 год. до 1 год. Весь час був повністю присутнім. Протокол підписували, фото, відбитки все у його присутності. Чи щось пакували не пам`ятає.
Допитаний у судовому засіданні 11.06.2021 р. свідок ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_13 , тимчасово не працює, надав суду показання про те, що він був свідком, коли ОСОБА_7 затримали, був в кабінеті, там його переодягнули. У названий день він був з товаришем у центрі смт Володарки, вже була ніч (десь 2-3 год.). Бачив, що ОСОБА_7 був одягнутий у штани джинси, світла футболка, на ній пятна крові чи якісь інші. Штани і футболку переодягнули, сам одягався та йому допомагали. З ним були речі, звідки не знає. Речі пакували, забрали ще ремінь, шнурки. Поведінка ОСОБА_7 була то спокійна, то панікував. Відеозйомка була, фотографування не пам`ятає. Коли зайшов до поліції, то ОСОБА_7 сидів на стільці у наручниках. Кросівки не вилучали, лише шнурки. У ОСОБА_7 ще був якійсь портфель і сумка. Переодягли його у спортивні штани і рубашку. Він (свідок) був від початку до кінця. Під час цих дій був присутній захисник. ОСОБА_7 від підпису протоколу відмовився. Взуття знімалося, коли ОСОБА_7 переодягали, потім кросівки одягли назад.
Допитаний у судовому засіданні 11.06.2021 р. свідок ОСОБА_43 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_4 , не працює, надав суду показання про те, що був у райвідділі поліції, коли ОСОБА_7 затримали, коли бралися відбитки, вилучались речі. Він (свідок) приїхав з Білої Церкви до Володарки, стояли тут з друзями. Фактичного затримання він не бачив, був вже у поліції з другом. На ОСОБА_7 були джинси, футболка, пояс, кросівки «Рибок» і шнурки, його речі вилучали і пакували (кросівки залишили, точно не пам`ятає). Тілесні ушкодження на ОСОБА_7 не бачив. Речі його були брудні, в крові, руки теж були в крові, але точно не пам`ятає. Змиви точно не пам`ятає, може і брали, відбитки брали. Відеофіксація точно була, фотографування точно він не пам`ятає. Відеозйомка була на 2-му поверсі в поліції, коли ОСОБА_7 опитували. Він був агресивний, просився: «мама, мама, забери мене». На 1-му поверсі в поліції брали відбитки. Протокол підписували на 2-му поверсі, розписувалися і на речах, відбитках (на 1-му поверсі). Захисник у ОСОБА_7 був. ОСОБА_7 від підпису протоколу відмовився. Переодягнули його в спортивні штани темні та світлу сорочку, смутно пам`ятаю. ОСОБА_7 був у наручниках. Під час відеозйомки ми говорили, що ми свідки, яка була камера не пам`ятаю.
Допитаний у судовому засіданні 11.06.2021 р. як свідок ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , заступник начальника Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, надав суду показання про те, що має вищу освіту (у 2019 році закінчив Національну академію внутрішніх справ та Вінницький аграрний університет), на час події обіймав посаду начальника сектору реагування патрульної поліції Володарського відділення поліції. Тоді поступив виклик на службовий планшет про конфлікт у с. Гор-Пустоварівка, що сусід сусіду побив машину. Коли приїхали, вийшов заявник та показав на ОСОБА_7 , стали спілкуватися з останнім, той став нести нісенітницю (що він Рембо тощо). Заявник також викликав швидку, працівники якої по приїзду висловили умову щодо супроводу поліцією, фельдшером швидкої було прийнято рішення про доставлення ОСОБА_7 до Володарської лікарні. Коли доставили до цієї лікарні, там був черговий лікар ОСОБА_12 . Вона ОСОБА_7 обстежила, сказала викликати психіатра та сказала провести ОСОБА_7 до кімнати. Потім ми поїхали на інший виклик. Але в лікарню ще кілька разів приїжджали за викликом, оскільки ОСОБА_7 буянив, а згодом вже приїхали на вбивство і затримання ОСОБА_7 . Коли вперше побачили ОСОБА_7 у с. Гор-Пустоварівка ОСОБА_7 був агресивний, тому застосували до нього кайданки, застібнули спереду. Він також хотів схопити мене за груди, хотів затіяти бійку. Нагрудна камера спостереження, дійсно, має застосовуватися, завдання приходять на планшет. Я тоді був з напарником ОСОБА_45 . Ми ОСОБА_7 привезли до лікарні, обстежувала його ОСОБА_12 , я був поруч, потім закрили в палаті і поїхали. Тоді ОСОБА_7 поводився більш-менш спокійно, на ОСОБА_12 не кидався. Потім ми поїхали на інший виклик: невідома особа лежала на дорозі. Потім викликали в лікарню, повідомивши, що ОСОБА_7 б`є палату. Ще проходили з ним огляд, флюрографію. Приїжджала мати ОСОБА_7 , його мали направити у лікарню в смт Глеваха. Рішення про поміщення ОСОБА_7 до спецпалати приймала ОСОБА_12 , вона сказала, щоб його туди помістили, поки не прийде психіатр. ОСОБА_7 був агресивний, у нього була хаотична мова, рухи, не пам`ятаю, чи він просив щось. Участі в прив`язуванні ОСОБА_7 ми не брали, його прив`язували до кроваті медсестри, хто саме не пам`ятаю. Я особисто і колеги не зв`язували. Чим його прив`язували та до чого не пам`ятаю. Газовий балончик ми також не застосовували. Яким чином ОСОБА_7 звільнився із спецпалати, не може сказати, коли ми приїхали, решітка була вибита, вирвана. Присутні вказували на ОСОБА_7 як на особу, яка вбила, його затримали, я брав участь у затриманні. У ОСОБА_7 був портфель, кросівки на ньому, джинси, джемпер-кенгерушка. На футболці внизу були сліди крові, можливо й на джинсах. Портфель з його речами привезли ще в лікарню його родичі. Після затримання ОСОБА_7 був доставлений до райвідділу поліції (смт Володарка), це десь через дві хвилини після затримання. Неправомірних дій відносно ОСОБА_7 ми не вчиняли. Після проведення медичного огляду ОСОБА_7 не був агресивний, він сам зайшов до палати, потім рішення приймав психіатр. ОСОБА_12 при зв`язуванні не було. Доповідали про застосування до ОСОБА_7 кайданок і кийка відповідно до статті 44 Закону про Національну поліцію, застосовували ці засоби, оскільки ОСОБА_7 тікав, передівся в джемпер, хотів ховатися. Коли затримували його джемпер був, де дівся потім цей джемпер не пам`ятає. На руках у ОСОБА_7 сліди крові ніби були. Коли затримували його у с. Гор-Пустоварівка, тоді він був без портфеля.
Допитаний у судовому засіданні 11.06.2021 р. як свідок ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , поліцейський сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, надав суду показання про те, що має вищу освіту (у 2018 році закінчив Національну академію внутрішніх справ), названого дня надійшло повідомлення з с. Гор-Пустоварівка про те, що ОСОБА_7 побив автомобіль, приїхали туди, машина побита, Заявник з товарищем вдома, ОСОБА_7 розмахував руками, погрожував, тому застосували до нього наручники. Заявник також викликав швидку, ОСОБА_7 доставили у Володарську лікарню. Я залишився на місці (у с. Гор-Пустоварівське) допитати Заявника та його товарища, потім вже поїхав до лікарні. Далі з лікарні ще просили допомоги по фіксації ОСОБА_7 , про це просив психіатр, медсестри зв`язували, ми наділи наручники і поклали його на кровать, а медичні працівники зв`язували, я особисто застосував наручники. ОСОБА_7 зв`язували мотузками, ми участі в цьому не приймали. Потім знов викликали на допомогу, бо ОСОБА_7 розв`язався. Фізичну силу до нього застосовували, бо він був агресивний, а зв`язували лікарі. Потім було повідомлення про вбивство. Газовий балончик не застосовували. Старшим серед нас був ОСОБА_47 , я підлеглий. На останній виклик першими прибули ми, там свідки вказують: «це той, кого привезли», «дивіться, що народив», там кров, тіло. Ми затримали ОСОБА_7 десь через 40 хвилин, на годиннику без чогось час ночі. Він був одягнутий у темно-сині джинси, біла футболка, кенгерушка, у нього був портфель, сліди крові на футболці були бурі плями. Затримали ОСОБА_7 біля колишнього сир.заводу (як до «Маєтку» йти), до поліції це десь 500 метрів, затримали, посадили в автомобіль і в райвідділ. Чи була кров на його руках не можу сказати. У с. Гор-Пустоварівці затримували його без портфеля, його потім родичі привезли. Хто приймав рішення про поміщення ОСОБА_7 до спецпалати не можу сказати, оскільки це було без мене. Після проведення медогляду він був спокійний, потім помістили до спецпалати, це вже рішення прийняв ОСОБА_13 , сказав, щоб вже не фіксували, оскільки вже спокійний.
Допитана у судовому засіданні 03.08.2021 р. як свідок ОСОБА_48 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_14 , проживає за адресою: АДРЕСА_15 , пенсіонер, надала суду показання про те, що вона є матір`ю ОСОБА_7 та просить у потерпілих вибачення від себе та від всієї родини за те, що скоїв її син, приносить свої співчуття у зв`язку із загибеллю ОСОБА_12 , дуже вдячна, що її мати ОСОБА_49 (потерпіла ОСОБА_11 ) вислухала її (вони спілкувалися телефоном), прийняла допомогу на пам`ятник. 14.06.2020 р. до неї подзвонив їх родич ОСОБА_50 (живе по-сусідству), повідомив, що ОСОБА_51 побив його машину. Ми з чоловіком приїхали в с. Гор-Пустоварівка, оглянули автомобіль, за пошкодження машини заплатили йому 10 тисяч. Перед тим, як їхати до сина у Володарську лікарні, склала одяг, цукерки, у лікарню приїхали десь о 9 год. вечора, вже було темно. Лікар сказав, що оформляють на спеціалізований заклад, ми дали згоду. Коли побачила сина ( ОСОБА_7 ), його стан, він три дні бігав по селу, мабуть нічого не їв, худий. Він мені каже: «Мене тут вб`ють». Я не знала про його катування. Далі ми з чоловіком сиділи та бачили ніби спектакль: ОСОБА_13 у лікарню, там щоб був супровід, поліція супроводу не буде. Я зідзвонилася з іншим сином, ми пропонували гроші за забезпечення супроводу, також ми знайшли приватну охорону для супроводу, але лікар ОСОБА_13 відмовився. Ще ОСОБА_13 дзвонив головному лікарю. Врешті я зрозуміла, що нам сина не віддадуть, будуть лікувати тут. Я спитала, чи дали йому заспокійливе, ОСОБА_13 відповів, що в лікарні нема ін`єкцій, тому я поклала йому 200 грн., щоб купили ліки, чай, поїсти, бо у сина не було навіть води. Мені не зрозуміло, чому ОСОБА_13 не залишився там із сином. Він казав, що дасть сину заспокійливе, а о 8 год. ранку відправлю його у «Павлова». Ми з чоловіком поїхали додому десь об 11 год. вечора. Також свідок надала показання стосовно характеристики сина ( ОСОБА_7 ), вказавши, що у нього 19 років трудового стажу, в тому числі по ремонту теплових мереж. Свого часу від випивав сильно, бо зав`язав з наркотиками. Потім три роки не пив, до народження дитини. Після лікування у «Павлова» періодично пив та не пив. ОСОБА_51 пішов у свого батька, я боролася за нього із 17 років, коли пішли наркотики. Я знаю, що він добрий, лагідний. Він розлучений, але тому, що його дружина теж хотіла, щоб він не пив. ОСОБА_51 був на всіх сімейних святах, тримав слово і не пив. Він заробляв гроші, зробив капітальні ремонти, в тому числі й у дружини, хоча вже були розлучені. Тобто він не той алкоголік, що спить під забором; він працює, любить дітей, вони за ним сумують, люблять його. Наша сім`я здатна забезпечити лікування ОСОБА_52 за власні кошти, моя сім`я це 17 осіб (я, чоловік, дочка, два сини, зять, дві невістки, онуки), ми зможемо спільними зусиллями його лікувати. Тому прошу призначити амбулаторне лікування. Якби у нього тоді виявили алкоголь чи наркотики, я би за нього не билась. Через дві години як ми дізналися, що мій син вбив людину, ми привезли на вимогу слідчого всі необхідні документи. Прошу врахувати його стан тоді і зараз. Якщо його помістити в лікарню закритого типу, він буде відірваний від суспільства. Прошу дати нам можливість його лікувати. Коли сина затримали і в лікарні, у моїй присутності катувань не було. Речі привезли: спортивні брюки, дві футболки, одна з ним на дві полоси. Це у рюкзаку, був ще пакет з булками і цукерками. Раніше в сина психіатричних розладів не було, тому лікування не застосовувалося. Останні 13 років він не зловживав алкоголем, випивав так, як п`є кожна людина, на свята. Друзів у нього немає, вже всі померли, всі були наркоманами. Останнім часом (останні три роки) він пив так: день п`є, наступного дня похмелявся, йому потрібно було три дні максимум, щоб вийти із запою; такі запої траплялися десь через три-чотири місяці, через півроку. Ми його не турбували, знаючи, що через три дні все буде нормально. Під час вживання алкоголю ані драк, нічого, лише нецензурні слова. Востаннє вживав алкоголь перед початком карантину, десь з Нового року не пив. У село він приїхав 11.06.2020 р. та був там у такому стані, як в нереальному світі (демони тощо). Про це нам стало відомо 13.06.2020 р., порадилися в родині, вирішили поїхати через два дня. У мене і мого чоловіка є проблеми із здоров`ям, із серцем, тому на це прошу зважати, ми не могли одразу приїхати в село.
Допитаний у судовому засіданні 18.08.2021 р. свідок ОСОБА_53 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_16 , працює агрономом на АТ «Городище-Пустоварівський бурякорадгосп», надав суду показання про те, що з ОСОБА_7 є далекими родичами, напередодні події бачив ОСОБА_52 , той заходим до мене (він приїжджає косити бурьян тощо), тоді поведінка була нормальною, а вже напередодні зайшов до мене десь о півсьомої, каже виходь, був знервований, потім пішов. Мене здивувало, що він так рано прийшов, та здивувала його поведінка, незрозумілою була мета приходу, для чого він прийшов. Взагалі знаю ОСОБА_52 як нормальну людину, знаю його з дитинства, відносно мене ніякого насильства не було; з його дружиною і дітьми я не знайомий, а мати знаю, стосунки в нас нормальні.

Крім наведених показань свідків, вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, підтверджується також дослідженими у судових засіданнях письмовими доказами, а саме:
протоколом огляду місця події від 15.06.2020 р. (т. 1, а.п. 70-88), який проведений з 01:05 год. до 05:35 год. у приміщенні медичного закладу Комунального некомерційного підприємства Володарської районної ради «Володарська районна лікарня» у присутності понятих ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , допитаних надалі в судових засіданнях відповідно 03.06.2021 р., 11.06.2021 р., з місця події вилучено перелічені в протоколі змиви та сліди, а також мобільний телефон «Huawei», під час огляду застосовувалася фото- та відеозйомка, до протоколу додано акт про застосування службової собаки, план-схему, з якої вбачається розміщення тіла ОСОБА_12 у коридорі названої вище лікарні відносно інших об`єктів, ілюстраційну таблицю, а також диск з відезаписом цього огляду, що досліджений у судовому засіданні 03.06.2021 р.;

протоколом огляду місця події від 15.06.2020 р. (т. 1, а.п. 90-124), який проведено з 10:15 год. до 13:30 год. у приміщенні моргу за адресою: вул. Цвіткова, 26, м. Тетіїв, Київська обл., під час якого оглянуто труп жіночої статі ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності понятих, визначено локалізацію тілесних ушкоджень (зокрема, ножових), з місця події вилучено ніж (з рани ОСОБА_12 ), одяг з трупа (перелічені в протоколі речі), які «просочені» речовиною бурого кольору, також взято зразки крові трупа ОСОБА_12 , під час огляду застосовувалася фотозйомка, до протоколу додано ілюстраційну таблицю;

протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15.06.2020 р., а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва (т. 1, а.п. 129-137), з якого вбачається, що ОСОБА_19 був затриманий 15.06.2020 р. о 01:45 год. на проїзній частині поблизу ресторану «Маєток», що за адресою: вул. Миру, 1, смт Володарка, Київська обл., як підстава затримання зазначено «якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (пункт 2 частини першої статті 208 Кримінального процесуального кодексу України, далі КПК України); названий протокол складний, зокрема, у присутності захисника ОСОБА_7 , про затримання повідомлено мати затриманого ОСОБА_56 , допитану в судовому засіданні 03.08.2021 р., під час затримання здійснено обшук затриманого ОСОБА_7 у присутності понятих ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , допитаних у судовому засіданні 11.06.2021 р., під час якого виявлено і вилучено одяг ОСОБА_7 , зокрема джинсові штани синього кольору з наявними плямами речовини бурого кольору та футболку біло-синього кольору, що поміщені до відповідних спецпакетів, до протоколу додано ілюстраційну таблицю, з фотографій якої видно, в чому одягнутий ОСОБА_7 , а саме: джинси синього кольору та біло-синя футболка (біла футболка із широкою синію полосою), що називалися допитаними в суді свідками;

висновком експерта № 22-ТР за наслідками судово-медичної експертизи тіла ОСОБА_12 , проведеної з 15.06.2020 р. до 03.10.2020 р. (т. 1, а.п. 138-141), згідно з якою смерть ОСОБА_12 настала від колоторізаної рани в ділянці справа з ушкодженням внутрішніх та зовнішніх яремних вен, що призвело до кровотечі, перелічені виявлені під час експертизи тілесні ушкодження, з яких тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани в ділянці шиї справа з ушкодженням внутрішніх та зовнішніх яремних вен, проникаючої колото-різаної рани по лівій боковій поверхні грудної клітки в проекції 10-го міжребір`я з ушкодженням лівого купола діафрагми, селезінки та 9-го ребра відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і стоять у прямому причинному зв`язку з настанням смерті; смерть ОСОБА_12 настала на протязі 10-15 хв. з моменту отримання ушкоджень і ділянці шиї та 10-го міжребір`я зліва;

висновком експерта від 24.09.2020 р. № 10-1679 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 142-153), згідно з яким, зокрема, у наданих на дослідження змивах з правової та лівої рук ОСОБА_7 виявлено кров людини та встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові, виявлених у змиві з правової руки ОСОБА_7 , є змішаними та містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_12 та особи чоловічої генетичної статі;

на підтвердження правомірності отримання біологічних зразків ОСОБА_7 до справи долучено як докази його заяву, протокол отримання зразків для експертизи, постанову про відібрання біологічних зразків (т. 1, а.п. 154-156);

висновком експерта від 03.09.2020 р. № 10-1680 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 158-168), згідно з яким, зокрема, на наданому на дослідження ножі виявлено кров людини та клітини з ядрами, встановлено генетичні ознаки слідів крові та клітин з ядрами, які збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 , водночас не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_7 , походження слідів крові та клітин з ядрами, виявлених на ножі, від ОСОБА_7 виключається;

висновком експерта від 05.08.2020 р. № 10-1677 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 169-176), згідно з яким було встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_7 ;

висновком експерта від 07.08.2020 р. № 10-1674 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 177-190), згідно з яким, зокрема, на наданих на дослідження джинсових штанах синього кольору виявлено кров людини, яка за генетичними ознаками збігається з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 ;

висновком експерта від 03.09.2020 р. № 10-1676 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 191-201), згідно з яким, зокрема, на наданій на дослідження футболці виявлено кров людини, генетичні ознаки якої є змішаними, збігається між собою, містять генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_12 та особи чоловічої статі;

висновком експерта від 28.08.2020 р. № 10-1675 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 202-211), згідно з яким, зокрема, на наданих на дослідження кросівках виявлено кров людини, яка за генетичними ознаками збігається з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_12 ;

висновком експерта від 06.08.2020 р. № 10-1678 за наслідками судової молекулярно-генетичної експертизи (т. 1, а.п. 212-218), яким було встановлено генетичні ознаки зразка крові трупа ОСОБА_12 ;

висновком експерта № 158-мк за наслідками проведеної з 30.09.2020 р. до 01.10.2020 р. судово-медичного криміналістичного дослідження клаптя шкіри та ножа (т. 1, а.п. 219-220), згідно з яким при дослідженні клаптя шкіри з трупа ОСОБА_12 виявлено одне наскрізне колото-різане ушкодження, яке виникло від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 0,12 см та лезо;

висновком експерта № 159-мк за наслідками проведеної з 01.10.2020 р. до 02.10.2020 р. судово-медичного криміналістичного дослідження предметів одягу та ножа (т. 1, а.п. 226-232), згідно з яким при дослідженні одягу, а саме: на халаті медичному, на фуфайці (футболці), на лівій чашці бюстгалтеру виявлено наскрізні пошкодження, характерні ознаки яких описано у висновку, виникнення яких від дій наданого на дослідження ножа не виключається;

висновком експерта № 052-7-2020 за наслідками проведеної з 22.09.2020 р. до 29.09.2020 р. судово-медичної експертизи (т. 1, а.п. 221-225), згідно з яким в результаті судово-токсикологічного дослідження крові ОСОБА_7 , не знайдено метиловий та етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери, а так само не знайдено похідні барбітурової кислоти, амфетаміну, морфіну, кодеїну, інших алкалоїдів опію, промедол, ефедрон, трамадол, димедрол, клозапін;

висновком судово-психіатричної експертизи від 15.06.2020 р. № 281, проведеної КНП КОР «ОПНМО» відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз (смт Глеваха, Київська обл.) (т. 1, а.п. 242-244), згідно з яким для уточнення наявності та глибини психічних розладів ОСОБА_7 слід провести стаціонарну судово-психіатричну експертизу;

висновком судово-психіатричної експертизи від 27.10.2020 р. № 145, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи (т. 1, а.п. 245-250), згідно з яким ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого він підозрюється, страждав на тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності у вигляді стану відміни з делірієм на тлі психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, суспільної небезпеки (в умовах, що виключають зловживання алкоголем) не становить, в разі продовження зловживання алкоголем не виключена можливість повторення у нього подібних психотичних станів, коли він може становити суспільну небезпеку для оточуючих, а тому потребує протиалкогольного лікування, на даний час застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує;

висновком судово-психіатричної експертизи від 06.01.2021 р. № 1, проведеної КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» (т. 2, а.п. 1-8), згідно з яким ОСОБА_7 в період часу, що ставиться до інкримінованого йому діяння, виявляв і в даний час виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу, за своїм психічним станом на той період часу він не міг віддавати собі звіт в своїх діях (бездіяльності) і керувати ними, за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом;

висновком судово-психіатричної експертизи від 17.02.2021 р. № 33, проведеної експертами Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня» (т. 2, а.п. 9-19), ОСОБА_7 страждає органічним розладом особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу з наростаючим психоорганічним синдромом обтяжений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності (хронічний алкоголізм); на даний час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у межах процесуального провадження; у період інкримінованих йому дій ОСОБА_7 перебував у тимчасовому хворобливому стані психічної діяльності у формі алкогольного делірію на органічному ґрунті, спричиненого психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності, стан відміни, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; на даний час із ОСОБА_7 можуть проводитись слідчі дії. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_7 безпосередньої суспільної небезпеки не становить; однак, враховуючи наявність у нього коморбідних психічних розладів, він може становити потенційну небезпеку в разі відновлення алкоголізації та виникнення психотичних розладів алкогольного ґенезу. За своїм психічним станом ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із посиленим наглядом. ОСОБА_7 страждає на алкогольну залежність психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; рекомендовано лікування від алкогольної залежності у комплексі із примусовими заходами медичного характеру. Клінічних ознак наркотичної залежності у ОСОБА_7 не виявлено, не потребує лікування від неї. В момент інкримінованих дій, за наданими матеріалами справи, ОСОБА_7 не перебував у емоційному стані (стрес, фрустрація, розгубленість тощо), які могли суттєво вплинути на його свідомість та поведінку. ОСОБА_7 властиві такі індивідуально-психологічні особливості: імпульсивність, низький рівень корегованої ефективності, крихкий рівень домагань, інтелектуально-мнестична сфера змінена за екзогенно-органічною патопсихологічною симптоматикою (емоційна лабільність, коливання настрою, цілеспрямованість, некритичність до зловживання алкоголем, імпульсивність, психічна ригідність);

постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання (т. а.п. 20-71).

Також за клопотанням сторони захисту у судовому засіданні 03.06.2021 р. досліджено рапорти з повідомленнями про виклики поліції на лінію «102» (т. 2, а.п. 154-162), з яких вбачається хто саме та коли (день, час) викликав поліцію, що підтверджують показання, надані суду свідками.

Клопотань про визнання перелічених доказів у цілому неналежними та/або недопустими суду не подавалося.

Висновок експерта від 23.09.2020 р. № СЕ-19/111-20/45669-ТР (т. 1, а.п. 234-241) суд до уваги не бере, оскільки, як зазначено у висновку, надані на дослідження сліди низу взуття не придатні для ідентифікації слідоутворюючого об`єкту.

Крім того, у судовому засіданні 30.06.2021 р. за клопотанням сторони захисту в режимі відеоконференції згідно з ухвалою суду від 11.06.2021 р. (т. 2, а.п. 205-208) допитаний експерт ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , який брав участь у проведенні згаданої вище судово-психіатричної експертизи, проведеної експертами Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня», за результатами якої надано висновок від 17.02.2021 р. № 33, (т. 2, а.п. 9-19), який під час допиту підтвердив суду зазначений у висновку діагноз, що має комплексний характер, тому, не зважаючи на те, що нас експертизи ОСОБА_7 не становив небезпеки, проте встановлені психічні розлади усугубляють один одного з нарастаючим психіатричним синдромом, на тяжкість такого стану також впливає тяга до алкогольної залежності. До того ж було встановлено, що у минулому у ОСОБА_7 такі стані виникали неодноразово, але, Бог милував, не викликало подібних наслідків. Такий психічний стан у ОСОБА_7 росте, тому потрібна повна ізоляція від алкоголю та медикаметозне лікування, але лікування потребує не лише від алкогольної залежності. Щодо його катування і ненадання медичної допомоги, то теоретично зв`язок між цими діями і вчиненням ОСОБА_7 інкримінованого діяння міг бути, але це питання не досліджувалося. Разом з тим, не залежно від впливу цих обставин, діяння вчинено ним у стані неосудності, тому дослідження наведених чинників не впливає на цей загальний висновок. Стан неосудності у ОСОБА_7 почався ще раніше за вчинене діяння, тому чи можна було цього уникнути у разі надання допомоги сказати складно. Установа з посиленим режимом (окрім іншого) дозволить забезпечити повне утримання від алкоголю, це треба, щоб зупинити нарастаючий психо-неврологічний процес.

У клопотання захисника про призначення судової психолого-психіатричної експертизи було відмовлено з підстав, викладених в ухвалі суду від 03.08.2021 р. (т. 2, а.п. 233-235).

Також судом досліджено відомості, що характеризують ОСОБА_7 (т. 2, а.п. 78-89), зокрема про те, він є громадянином України (т. 2, а.п. 78), раніше не судимий (т. 2, а.п. 73), під наркологічним диспасерно-динамічним наглядом не перебуває (т. 2, а.п. 84, 85), за останнім місцем роботи характеризується як особа, відносно якої претензій як до фахівця не було, за характером був гарячкуватий, запальний (т. 2, а.п. 87), має двох неповнолітніх дітей (т. 2, а.п. 88, 89).

Долучені стороною захисту у судовому засіданні 18.08.2021 р. фотографії та медичні документи вітчима ОСОБА_7 (т. 2, а.п. 256-293) суд до уваги не бере, оскільки відносно фотографій не встановлено, коли вони були здійсненні, за яких обставин тощо; відносно медичних документів вітчима як таких, що підтверджують необхідність догляду за ним, суд також до уваги не бере, оскільки під час допиту матері ОСОБА_7 була вказано на те, що родина його велика, 17 осіб, окрім ОСОБА_7 у ОСОБА_60 є інші діти (дочка, сини). До того ж зазначалося, що саме вони будуть доглядати за ОСОБА_7 та забезпечувати його лікування, а не він має доглядати хворого вітчима, що в свою чергу ставить під сумнів можливість повноцінного забезпечення амбулаторного лікування ОСОБА_7 .

Оцінюючи досліджені докази, кожний окремо та в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, такими, що узгоджуються між собою, та достатніми в частині, що стосується встановлення і підтвердження таких обставин, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинено це суспільно небезпечне діяння ОСОБА_7 , чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Обставини щодо правильності надання ОСОБА_7 медичної допомоги, правомірності застосування до нього фізичної сили, зв`язування тощо, завдання тілесних ушкоджень (останні підтверджені дослідженими медичними довідками, (т. 2, а.п. 74, 75, 77), згідно з якими за станом на 14.06.2020 р. у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень не було, а за станом на 15.06.2020 р. тілесні ушкодження виявлені), не входить в предмет дослідження під час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру згідно з положеннями статті 513 КПК України, проте судом вбачається необхідним вжити в порядку статті 206 КПК України заходів шляхом направлення копії цієї ухвали суду уповноваженим органам для перевірки викладених обставин, їх дослідження та, у разі наявності підстав, вжиття заходів реагування.

Таким чином, зважаючи на наведене, суд дійшов до висновку про визнання доведеним вчинення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, у стані неосудності.

При цьому покази ОСОБА_7 щодо можливого вчинення ним зазначеного діяння з метою самооборони через погрози йому ОСОБА_12 ножем суд оцінює критично з огляду на перебування його на той час в стані неосудності, відповідно суперечливості наданих ним показів (що є реальним, що є уявним, часткове непам`ятання обставин події), до того ж такі покази не підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до приписів частини першої статті 18, частин першої, другої статті 19 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа. Осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки; до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За визначенням статті 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Частиною другою статті 513 КПК України встановлено, що суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо виду примусових заходів медичного характеру, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

При цьому підстави застосування кожного з наведених видів примусових заходів медичного характеру визначено в частинах другій п`ятій статті 94 КК України. Так, зокрема, надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги. Водночас госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду, а госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Як встановлено судом і наведено вище, ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб. Що підпадає під умови госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом, про що зроблено висновок у судово-психіатричній експертизі від 06.01.2021 р. № 1, проведеної КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» (т. 2, а.п. 1-8). Проте, зважаючи на те, що у всіх трьох судово-психіатричних експертизах вказано за станом на тепер ОСОБА_7 за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, тому суд вважає необхідним застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом з урахуванням приписів частини четвертої статті 94 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_7 амбулаторного лікування судом не вбачається з огляду на його потенційну небезпеку для суспільства. Так, у висновку судово-психіатричної експертизи від 27.10.2020 р. № 145, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи (т. 1, а.п. 245-250), вказано, що ОСОБА_7 на даний час ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляє, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, суспільної небезпеки не становить, але в умовах, що виключають зловживання алкоголем, в разі продовження зловживання алкоголем не виключена можливість повторення у нього подібних психотичних станів, коли він може становити суспільну небезпеку для оточуючих.

У висновку судово-психіатричної експертизи від 06.01.2021 р. № 1, проведеної КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» (т. 2, а.п. 1-8), встановлено, що ОСОБА_7 як в період часу, що ставиться до інкримінованого йому діяння, так «і в даний час» виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у формі органічного шизофреноподібного розладу, за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У висновку судово-психіатричної експертизи від 17.02.2021 р. № 33, проведеної Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівська обласна психіатрична лікарня» (т. 2, а.п. 9-19), один з експертів якої ОСОБА_61 , як зазначалося вище, був допитаний у судовому засіданні, встановлено, що ОСОБА_7 страждає органічним розладом особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу з наростаючим психоорганічним синдромом обтяжений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності (хронічний алкоголізм), за своїм психічним станом на даний час ОСОБА_7 безпосередньої суспільної небезпеки не становить; однак, враховуючи наявність у нього коморбідних психічних розладів, він може становити потенційну небезпеку в разі відновлення алкоголізації та виникнення психотичних розладів алкогольного ґенезу; потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із посиленим наглядом. ОСОБА_7 страждає на алкогольну залежність психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності; рекомендовано лікування від алкогольної залежності у комплексі із примусовими заходами медичного характеру.

Отже, як встановлено експертами, ОСОБА_7 потребує госпіталізації не з метою лікування від алкоголізму як такого, як стверджувалося стороною захисту, а від психічних і поведінкових розладів з одночасним лікуванням і від алкогольної залежності.

При цьому в останньому з названих висновків у пункті 22 викладено обґрунтування та пояснення даних про психічний стан ОСОБА_7 . Зокрема, експертами було встановлено, що ОСОБА_7 в минулому у молодому віці вживав наркотичні речовини внутрішньовенно (опіоїди), з приводу чого перебував на лікуванні. В анамнезі неодноразові травми голови, що підтверджується виписками з медичних закладів, де проходив у той час лікування. Згодом наркотична залежність змінилася алкогольною, впродовж тривалого часу, більше 20-ти років, зловживає алкоголем. Характер зловживання алкоголем має вигляд як побутового, так і запійного пияцтва, потяг до вживання спиртних напоїв носить компульсивний (нестримний, непереборний) характер двічі погоджувався на імплантацію (підшивання) протиалкогольних препаратів і двічі їх сам видаляв через сильний потяг до алкоголю. Численні рази перебував на лікуванні в різних лікувальних установах з приводу алкогольної залежності, однак, знову повертався до зловживання спиртними напоями. Сформована залежність від алкоголю, потяг до алкоголю, похмільний синдром, морально-етичне зниження особистості на фоні огрубілих емоцій в сукупності свідчить за виражену сформовану алкогольну залежність, що згідно сучасних медичних критеріїв МКХ-10 (міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду), слід кваліфікувати: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю із синдромом залежності. У клінічній картині прослідковуються ознаки психоорганічного синдрому. Відповідно пам`ять є дещо зниженою, увага нестійка, у мисленні певна деталізація. Тому і висловлювання мають характер деталізованих та плутаних у хронології. Виявлені розлади супроводжує характерна для таких порушень емоційна нестійкість, легка дратівливість, збудливість та мінливість настрою. У вольовій сфері домінує певна нестримність та імпульсивність. Наявний психоорганічний синдром зумовлений змішаним ураженням головного мозку зловживання наркотичними речовинами та алкогольними напоями, перенесеними черепно-мозковими травмами, артеріальною гіпертензією та підтверджується результатами магнітно-резонансної томографії (10.03.2021 р.). Враховуючи вище вказане, такий стан слід трактувати як коморбідність (сукупність) психічних розладів, а саме: органічний розлад особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з наростаючим психоорганічним синдромом залежності (хронічний алкоголізм). Вирішуючи питання щодо застосування примусових заходів медичного характеру та його виду експертна комісія виходить із наступних міркувань. На даний час психічний стан ОСОБА_7 визначається відсутністю будь-якої психотичної симптоматики, тому за своїм психічним станом він не становить суспільної небезпеки та не потребує суворої ізоляції. Однак, враховуючи коморбідність вказаних вище психічних розладів, наявність нестримного потягу до алкоголю, він може виявляти потенційну суспільну небезпеку в разі відновлення алкоголізації та виникнення психотичних розладів алкогольного генезу. Відтак, він потребує примусового лікування в умовах посиленого режиму відповідно загальних принципів надання психіатричної допомоги необхідності і достатності (т. 2, а.п. 18).

Враховуючи усе викладене та ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, обставини цього суспільно небезпечного діяння, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , у тому числі з урахуванням досліджених судом і наведених вище характеризуючих його відомостей, тому суд дійшов до висновку, що відносно нього має бути застосований примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом, оскільки ним у стані неосудності вчинено суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, яке передбачене частиною першою статті 115 КК України, яке за визначенням статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також за своїм психічним станом внаслідок хворобливого стану психіки з урахуванням висновків судово-психіатричних експертиз, зокрема, за висновком експертів від 17.02.2021 р. № 33 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру саме у виді госпіталізації до психічного закладу із посиленим наглядом (з огляду на його потенційну небезпечність).
Крім того, з огляду на усе наведене, психічний стан ОСОБА_7 , беручи до уваги думку прокурора та наявність ризиків і підстав, викладених в ухвалі суду від 03.08.2021 р. (т. 2, а.п. 240-242), суд не вбачає підстав для зміни застосованого до нього запобіжного заходу.

Майнової шкоди не завдано, Цивільний позов не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.
Підстав для стягнення з ОСОБА_7 процесуальних витрат суд не вбачає з огляду на вчинення ним суспільно небезпечного діяння в стані неосудності.

Відповідно до статей 18, 19, 92-94, частини першої статті 115 КК України та керуючись статями 100, 174, 206, 369-372, 376, 392-395, 503, 512-513, 516, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 15.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.
Застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме: до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що розташована за адресою: вул. Павлова, 7, смт Глеваха, Київська обл., до набрання цією ухвалою законної сили залишити без змін.
Процесуальні витрати, а саме: за проведення молекулярно-генетичних експертиз у розмірі 4 599,15 грн., 4 095,53 грн., 1 060,22 грн., 8 016,04 грн., 4 397,49 грн., 3 444,28 грн. та 1 215,50 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, внесеному 15.06.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126, а саме: мобільний телефон марки «HUAWEI» синього кольору, що поміщений до спецпакету № INZ 1048582, передати потерпілим; інші речові докази в названому кримінальному провадженні, що зберігаються у кімнаті речових доказів Відділення поліції № 4 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, знищити, скасувавши арешти, накладені ухвалами слідчого судді Володарського районного суду Київської області від 16.06.2020 р. (справа № 364/535/20, провадження № 1-кс/364/189/20, № 1-кс/364/190/20, № 1-кс/364/191/20).
Копії цієї ухвали суду надіслати до керівників Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, Білоцерківської окружної прокуратури Київської області, Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Київській області, Головного управління охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації для проведення у межах передбачених законом повноважень перевірки викладених в цій ухвалі суду обставин (показів свідків) щодо правильності надання ОСОБА_7 медичної допомоги 14-15.06.2020 р., а також правомірності застосування до нього примусових заходів (фізичної сили, зв`язування, іншої фіксації, завдання тілесних ушкоджень тощо) та, у разі встановлення порушень чинного законодавства України, для вжиття передбачених законом заходів реагування.
Копії цієї ухвали суду негайно після її проголошення вручити учасникам судового провадження: прокурору ОСОБА_6 , особі, стосовно якої вирішено питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 , його захиснику ОСОБА_8 , потерпілій ОСОБА_9 , представнику потерпілих ОСОБА_10 , а також надіслати потерпілій ОСОБА_11 та до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня № 3» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1