Справа №333/2308/20
Провадження №1-кп/333/196/21
УХВАЛА

Іменем України
12 липня 2021 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000001 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Стороною захисту подано клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими. В обґрунтування поданого клопотання зазначено таке.

1. Органом досудового розслідування по справі є територіальне управління ДБР у м.Мелитополі. ОСОБА_7 є службовою особою Національної гвардії України, яка за своєю природою є військовим формуванням і не відноситься до правоохоронних органів. Отже, кримінальне правопорушення, що розглядається, віднесене до виключної підслідності органів Національної поліції України. Враховуючи те, що досудове розслідування здійснювалось неуповноваженим органом досудового розслідування всі без виключення докази здобуті в ході досудового розслідування, є очевидно недопустимими.

2. Підпис у клопотанні про арешт майна є підробленим, прокурор ОСОБА_8 його не погоджував. Суду було надано непогоджене клопотання про арешт майна з підробленим підписом, внаслідок чого слідчий суддя виніс незаконне рішення про арешт майна. За такого процесуальна дія щодо арешту автомобіля була незаконною.

3. Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року є очевидно недопустимим доказом, адже в ньому, крім підписів понятих, відсутні підписи інших учасників слідчої дії, зокрема слідчого.

4. Протокол огляду місця події від 10.01.2020 року є очевидно недопустимим, оскільки складений неуповноваженими особами, а саме слідчим ОСОБА_9 , який не входив до складу слідчої групи і будь-яких доручень з боку уповноважених слідчих не мав.

5. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2020 року є неналежним доказом, адже даний висновок не виявив факт перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, до висновку не доданого жодного оригіналу документу, на підставі яких було виявлено факт вживання алкоголю, даний доказ отриманий у поза процесуальний порядок без дотримання вимог ст.ст. 159-163 КПК України.

Також є недопустимими доказами копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2 від 01.01.2020 року, результату аналізу №2062 від 01.01.2020 року, результату імунохроматографічного спостереження від 01.01.2020 року адже є не засвідченими і отримані з істотним порушенням вимог КПК України за відсутності ухвали про тимчасовий доступ до документів, що становлять лікарську таємницю.

6. Постанова про визнання речовими доказами від 01.01.2020 року є очевидно недопустимим доказом, адже є похідним процесуальним рішенням від огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року. Крім того, даний доказ не був відкритий стороні захисту.

7. Не відкривався також стороні захисту речовий доказ черевики із штучної шкіри чорного кольору з металевими вставками. Немає доказів, що саме в цих черевиках постраждала знаходилася під час ДТП. З огляду на неналежність цього доказу неналежним є також похідний доказ висновок експерта №25-МК.

8. При проведенні експертизи №7 використані матеріали, які отримані у поза процесуальний спосіб, а саме за відсутності ухвали про тимчасовий доступ до документів, що становлять лікарську таємницю.

9. Неналежним доказом є протокол проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 року, адже між показами свідків, визначених у протоколі, є суттєві розбіжності, слідчий експеримент проводився без відеофіксації, свідкам не були роз`яснені їх права. Також під час слідчого експерименту використовувалися дані, отримані в результаті огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року, який є очевидно недопустимим.

10. З огляду на те, що протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року є очевидно недопустимим доказом всі похідні докази також є недопустимими, зокрема, схема ДТП (додаток до протоколу), висновок експерта №9-86 від 02.03.2020 року, висновок експерта №19-80 від 10.04.2020 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 повністю підтримав подане клопотання, обвинувачений наполягав на його задоволенні.

Прокурор, потерпілий ОСОБА_6 проти задоволення клопотання захисника заперечували у повному обсязі.

Вислухавши учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Вирішуючи клопотання захисника в частині заявленого порушення правил підслідності, суд виходить з такого. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, визначений при формулюванні фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті, ОСОБА_5 перебував на службі в Національній гвардії України. Згідно зі ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями. Відповідно до ч.4 ст.216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень у разі коли, крім іншого, злочин вчинено працівником правоохоронного органу. За такого суд вбачає, що правила підслідності порушено не було.

Щодо визнання недопустимим доказом ухвали про арешт майна слід зазначити таке:

по-перше, розгляд клопотання відбувся за участі слідчого ОСОБА_10 , який і підписав відповідне клопотання. Прокурор ОСОБА_11 , який погодив дане клопотання, затвердив обвинувальний акт і приймав участь у певних судових засіданнях під час розгляду даного кримінального провадження. За такого він був обізнаний про існування відповідного клопотання про арешт майна за його погодженням, але жодної заяви про підроблення його підпису не заявляв;

по-друге, при розгляді відповідного клопотання у суді були присутні представники власника майна адвокати ОСОБА_4 і ОСОБА_12 , які не заявляли клопотань про підроблення підпису в клопотанні;

по-третє, ухвала суду про арешт майна від 03 січня 2020 року була предметом перегляду судом апеляційної інстанції, який залишив її без змін.

За такого підстав для визнання даного доказу очевидно недопустимим у суду немає.

Вирішуючи клопотання захисника в частині визнання недопустимим протоколу допиту свідка ОСОБА_5 , суд виходить з того, що згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Допит обвинуваченого в судовому засіданні відбувається в порядку визначеному ст.351 КПК України. Крім того, даний доказ не заявлявся стороною обвинувачення.

Щодо визнання очевидно недопустимими доказами висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.01.2020 року, копій акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №2 від 01.01.2020 року, результату аналізу №2062 від 01.01.2020 року, результату імунохроматографічного спостереження від 01.01.2020 року, суд виходить з такого:

по-перше, право на витребування даних доказів надано слідчому на підставі ст.93 КПК України. Посилання захисника на необхідність отримання цих документів в порядку ст.ст. 159-163 КПК України є безпідставними, адже норми, передбачені в цих статтях жодним чином не забороняють слідчому збирати докази в порядку ст.93 КПК України;

по-друге, копії акту, результату аналізу і результату імунохроматографічного спостереження є належним чином засвідченими печаткою і підписом, додані до супровідного листа. Не засвідченими є лише копії даних документів, отриманих засобами електронного зв`язку, які з метою оперативності направлялися раніше відповідних документів, направлених засобами поштового зв`язку;

по-третє, посилання на те, що даний висновок не виявив факт перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння, є недоречним при поданні відповідного клопотання, адже стосується вже питання безпосередньої оцінки доказів. Така оцінка ґрунтується на дослідженні усіх доказів, поданих сторонами захисту та обвинувачення, зокрема, протоколів огляду, висновків експертів, протоколів оглядів речових доказів. Тому заявлене захисником клопотання в цій частині суд знаходить таким, що стосуються безпосередньо оцінки доказів. У свою чергу, суд надає оцінку доказам в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.

За таких же підстав суд вважає передчасним розгляд допустимості доказів протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року, протоколу огляду місця події від 10.01.2020 року, постанов про визнання речовими доказами, протоколу проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 року. Дані докази не містять ознак очевидної недопустимості, заявлені захисником доводи стосуються безпосередньо оцінки доказів, яка надається під час ухвалення судового рішення.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.240 КПК України при проведенні слідчого експерименту можливе застосування відеозапису. Однак, обов`язкової вимоги щодо її застосування закон не містить.

Щодо не відкриття стороні захисту при виконанні ст.290 КПК України речових доказів, а саме: автомобіля ВАЗ21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , і черевиків із штучної шкіри чорного кольору з металевими вставками, суд виходить з того, що згідно з п.18 розділу І реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_5 останньому і його захиснику ОСОБА_12 28.04.2020 року було надано доступ до матеріалів кримінального провадження. Також згідно з розписками, доданими до обвинувального акту, ОСОБА_5 і його захисник ОСОБА_12 28.04.2020 року отримали копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. При цьому жодних зауважень з їх боку з приводу не надання доступу до речових доказів не надходило.

При вирішенні клопотання в частині визнання усіх похідних від протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 01.01.2020 року доказів, зокрема, схеми ДТП, висновку експерта №9-86 від 02.03.2020 року, висновку експерта №19-80 від 10.04.2020 року, очевидно недопустимим, суд виходить з того, що даний протокол, за мотивів наведених вище, не визнавався очевидно недопустимим доказом. За такого, підстав для визнання всіх похідних доказів з урахуванням доктрини «плодів отруєного дерева» недопустимими немає. Крім того, слід зазначити, що схема ДТП до протоколу огляду місця події є додатком до самого протоколу, отже не може бути визнана очевидною недопустимим доказом окремо від самого протоколу огляду місця події.

Таким чином, враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника.

Керуючись ст.ст.84-86, 89, 372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання доказів неналежними та недопустимими, відмовити повністю.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1