Провадження № 11-кп/4820/398/21
Справа № 688/3629/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому виділене провадження по кримінальному провадженню №0000707 від 05 листопада 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 05 квітня 2021 року клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задоволено та продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 червня 2021 року включно. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 05 квітня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід на час судового розгляду у вигляді домашнього арешту.

Уважав, що при прийнятті вказаного судового рішення не було враховано всі обставини кримінального провадження та передчасно прийнято рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилався на те, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК України.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Поряд з цим про таке в клопотанні не вказано жодним реченням.

Указував, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст.177 КПК України. Тому у разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК України метою та підставами, останнє має бути відхилено.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України та не підлягає розширеному тлумаченню.

При цьому, обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст.178 КПК України.

Так, на думку захисника, не враховано, що згідно наявних в матеріалах кримінального провадження документів обвинувачений має постійне місце проживання.

Окрім того, ОСОБА_6 несудимий, на обліках у нарколога та психіатра не перебуває, має міцні соціальні зв`язки з рідними. При цьому прокурором не доведено ризик можливого переховування від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків.

Тому обвинувачений не може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Зазначав, що наявні всі підстави для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, тим більше, що він має постійне місце проживання.

Указаний запобіжний захід буде цілком достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

В даному випадку клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило.

Установлено, що у провадженні Шепетівського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
У судовому засіданні у суді першої інстанції прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та посилався на те, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років. Обвинувачений не працює, не має легальних джерел для існування, перебуваючи на волі, з метою уникнення покарання, матиме реальну можливість переховуватись від суду, оскільки зареєстрований за межами Шепетівського району, може незаконного впливати на потерпілого та свідків з метою покращення свого становища, оскільки під час вчинення злочину застосовував фізичне насильство. Також прокурор зазначав, що обвинувачений може створювати інші перешкоди для встановлення об`єктивної істини у справі, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому обставини, що враховувалися слідчим суддею та судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися.
Представник потерпілого ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції клопотання прокурора підтримала.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в суді першої інстанції заперечили проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики наведені прокурором відсутні, нічим не підтверджені, та просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити та змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений має місце постійного проживання та родину.
Прокурор та представник потерпілого проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому заперечували.
Окрім того, ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 08 листопада 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 січня 2021 року, який ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 28 грудня 2020 року продовжений до 25 лютого 2021 року, а ухвалою від 11 лютого 2021 року до 11 квітня 2021 року включно.
Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

До обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано було застосовано та продовжено дію запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, відповідно до вищевказаних ухвал, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обґрунтовано взято до уваги, що обвинуваченому ОСОБА_6 ставиться у вину вчинення тяжкого умисного злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що свідчить про можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення вказаного покарання.

Разом з тим, у даному кримінальному провадженні судовий розгляд не завершений, не допитані всі свідки, тому існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків з метою зміни показань останніх на користь обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України є доведеними і вони дають підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи зазначені у апеляційній скарзі.
Обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при обранні та продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою наразі не змінилися, тому підстав для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.
Із зазначених підстав суд першої інстанції мотивовано прийшов до висновку про продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу та виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.
Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.
Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 квітня 2021 року щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4