Дата документу 01.07.2021 Справа № 334/2945/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №334/2945/20 Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №11-кп/807/694/21 Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого Дадашевої С.В.,

суддів Гончара О.С., Рассуждай В.Я.,

при секретарі Невмивака Н.С.,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, є студентом Державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю прокурора Мотренко М.В.,

захисника - адвоката Ляпіна В.Ю.

Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №3 Балабка М.О. звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2021 року, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначено останньому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 ухвалено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. У відповідності до ст.76 КК України на ОСОБА_1 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини провадження, просить вирок суду першої інстанції змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 ККК України.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що суд призначив ОСОБА_1 покарання більш суворе, ніж передбачене законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_1 маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту, в порушення вимог статей 25 (зберігання наркотичних засобів, психотропних засобів, психотропних речовин та прекурсорів), 27 (Придбання, реалізація наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів) Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи умисно, у не встановлений досудовим слідством час та місці, шляхом привласнення знайденого, придбав п`ять зіп-пакетів з кристалічною речовиною біло-блакитного кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, яку в подальшому, маючи злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання психотропних речовин, став незаконно зберігати при собі, без мети подальшого збуту.

Після чого, 14 травня 2020 року обвинувачений, знаходячись за адресою: м.Запоріжжя, вул.Скельна, біля буд.№66 був зупинений працівниками поліції, які під час огляду місця події о 20 годині 24 хвилини виявили та вилучили у обвинуваченого п`ять зіп-пакетів з кристалічною речовиною біло-блакитного кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальна маса якої склала 1,8105 грами, в перерахунку на основу, яку останній зберігав при собі без мети подальшого збуту.

У судове засідання суду апеляційної інстанції обвинувачений не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлявся належним чином, будь-яких клопотань чи заяв не подавав.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає за можливе розглянути провадження у відсутність обвинуваченого, оскільки неприбуття останнього у судове засідання суду апеляційної інстанції не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, що не суперечить вимогам ст.ст.401,405 КПК України, проти чого не заперечували прокурор та захисник-адвокат Ляпін В.Ю.

Заслухавши доповідь судді; прокурора та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні та є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, фактичні обставини не оспорював, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України суд окрім показань обвинуваченого, не досліджував інші докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.309 КК України - як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, ці вимоги закону враховані судом першої інстанції не в повній мірі.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до положень ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01 липня 2020 року в Україні набув чинності Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII (далі Закон України №2617-VIII).

Санкцією ч.2 ст.309 КК України в редакції цього закону передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років.

Нова редакція цієї норми закону про кримінальну відповідальність є більш м`якою, ніж попередня, оскільки санкцією ч.2 ст.309 КК України (в редакції Закону України №2617-VIII) передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, у порівнянні з попередньою редакцією санкції ч.2 ст.309 КК України, відповідно до якої був передбачений безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Тому, виходячи з положень ч.1 ст.5 КК України, дія Закону №2617-VIII поширюється і на обвинуваченого ОСОБА_1 , який вчинив злочин до набрання цим законом чинності, тобто має місце зворотна дія закону в часі.

Приймаючи до уваги викладене, фактичні обставини кримінального провадження, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання змінити шляхом його пом`якшення та призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням 1 рік, з покладенням на ОСОБА_1 обов`язків, вказаних прокурором в апеляційній скарзі, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407-409, 413 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 Балабки М.О. задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 19 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст.309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням 1 рік, з покладенням на ОСОБА_1 обов`язків, вказаних прокурором в апеляційній скарзі, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

Дадашева С.В. Гончар О.С. Рассуждай В.Я.