Справа № 953/2820/20
н/п 1-кс/953/798/21
"16" лютого 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
адвоката - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
27 січня 2021 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника ТОВ «Солдат 2020», в особі представника адвоката ОСОБА_3 , в якому він просить скасувати арешт нежитлового приміщення підвалу №1-26 в літ. А-5, загальною площею 219,0 кв.м., нежитлової будівлі літ. Б-1 (приміщення І), площею 10,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Науки, б. 11, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2020 та Харківського апеляційного суду від 07.12.2020.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 з`явився, вимоги про скасування арешту підтримав та просить їх задовольнити.
Слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 та прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, але слідчий ОСОБА_4 подала до суду заяву в якій проти зняття арешту з клопотання про скасування арешту заперечувала та просить провести судове засідання у її відсутності.
Допитана в якості потерпілої, ОСОБА_7 пояснила, що вона є засновником ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД» (код 03334724) з часткою в статутному капіталі в розмірі 40 %. ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД» є юридичною особою, основним видом діяльності якої є надання в оренду й експлуатація власного чи орендованого майна за основним КВЕДом 68.20, що підтверджується витягом з ЄДР юридичних осіб.
03.01.2020 їй стало відомо, що ОСОБА_6 , діючи від імені ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД», без її згоди та відома, як одного з засновників вказаного підприємства, уклав з ТОВ «Солдат 2020» (код - 43379320) договори купівлі продажу вищезазначеного нерухомого майна. При цьому, вона зазначила, що ОСОБА_6 діяв на підставі Статуту в редакції від 16.04.2019 року, про що зазначено в умовах договорів, тобто добре усвідомлюючи положення Статуту щодо своїх повноважень, як директора на укладення певних правочинів від імені Товариства. За вищезазначеними договорами було відчужено все майно, яке було у власності Товариства. До того ж, Товариство на даний час не отримало ніяких коштів та прибутків від даних правочинів, враховуючи те, що умови договорів передбачають оплату з відстроченням через два-три роки, а саме до 2021-2022 року. При цьому ОСОБА_7 у своєму допиті відмічає, що ОСОБА_6 , як директор Товариства, укладаючи вищезазначені договори діяв з порушенням вимог законодавства та положень Статуту ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД» та не мав жодного права без її згоди укладати правочини, в тому числі щодо відчуження майна товариства. Статут ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД», в редакції чинній станом на дату укладення вищезазначених правочинів, містив положення, які обмежують повноваження директора щодо укладення ним від імені Товариства правочинів без попереднього узгодження загальними зборами та певну процедуру отримання погодження, зокрема, щодо значних правочинів.
Однак, ОСОБА_6 , ігноруючи положення законодавства та Статуту Товариства, зловживаючи власними повноваженнями в результаті вчинення вдаваних правочинів з метою отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб, вивели з балансу ТОВ «ПФК «Христина, ЛТД» належне Товариству нерухоме майно, яке використовувалось у господарській діяльності та було основним та єдиним джерелом отримання доходу.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Як вбачається з ухвали Київського районного суду м. Харкова від 12.11.2020 р. та ухвали Харківського апеляційного суд від 07.12.2020 р. при накладенні арешту на вказане нерухоме майно слідчий суддя виходив з необхідності забезпечення речових доказів.
Однак, під час вирішення питання про накладення арешту на нежитлові приміщення підвалу №1-26 в літ. А-5, загальною площею 219,0 кв.м., нежитлової будівлі літ. Б-1 (приміщення І), площею 10,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, проспект Науки, б. 11, слідчому судді не було відомо, що ТОВ «Солдат 2020» вони були придбані не у ТОВ «ПФК Христина, ЛТД», а у ПАТ «Українсько-Сибирський торгівельний дім», про що адвокатом ОСОБА_3 було подано договір від 03.12.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за № 1086.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Враховуючи викладене, стороною кримінального провадження, за клопотанням якої накладено арешт не доведено підстав для продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту нерухомого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1