Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/181/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2021 року смт.Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Народицького районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 до початку підготовчого судового засідання подав клопотання про повернення обвинувального прокурору з підстав його невідповідності вимогам кримінально-процесуального закону. Зокрема, вказує, що обвинувальний акт не містить посилання на час, місце, спосіб, за яких було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 366 КК України, розмір майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення, передбаченим частиною 4 статті 191 КК, не збігається з тим, що зазначається у письмових документах, які містяться у матеріалах кримінального провадження, невірно визначено її розмір, що є наслідком неправильної кваліфікації дій обвинуваченого. Також обвинувальний акт не містить конкретних посилань на те, яким чином обвинувачений заволодів грошовими коштами, а отже вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 191 КК України. Також в обвинувальному акті відсутні відомості щодо потерпілого у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 4 статті 191 КК України, - відділу освіти Народицької селищної ради, хоча стороною обвинувачення подано цивільний позов в інтересах цієї особи. Крім того, у обвинувальному акті не зазначено, чим підтверджується короткочасний розлад здоров`я або незначна втрата працездатності потерпілого у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 125 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений та його захисник вимоги клопотання підтримали з мотивів, зазначених у письмовому клопотанні.

Прокурор та потерпілий в підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечували, прокурор також зазначив, що воно є необґрунтованим, подано з метою затягування розгляду кримінального провадження, усі зазначені у ньому обставини підлягають з`ясуванню лише під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження, також зазначив, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та просив призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних міркувань.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зі змісту цієї статті вбачається, що обвинувальний акт може бути повернуто прокурору за умови невідповідності його вимогам кримінального-процесуального закону.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування і має містити відомості зазначені в частині 2 статті 291 КПК України.

Частиною 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище,ім`я,по батькові,дата та місце народження,місце проживання,громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище,ім`я,по батькові,дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище,ім`я,по батькові,дата та місце народження,місце проживання,громадянство); 4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого,прокурора; 5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті)закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини,які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи,які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи підчас досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Надання до суду інших документів до початку судового засідання забороняється.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини формулювання обвинувачення повинно бути чітким та не двозначним, оскільки відомості, надані обвинуваченому та викладені в формулюванні обвинувачення, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту (рішення ЄСПЛ у справі «Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року).

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до вимог пунктів 1,2 частини 1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив, мета вчинення кримінального правопорушення.

Однак, зі змісту висунутого ОСОБА_4 обвинувачення за частиною 4 статті 191 КК України вбачається, що воно є не чітким.

Так, органом досудового розслідування при формулюванні обвинувачення за частиною 4 статті 191 КК України зазначається: «На підставі актів приймання виконаних будівельних робіт працівниками бухгалтерії відділу освіти Народицької селищної ради, які не були обізнані про злочинні наміри ОСОБА_4 , на виконання умов договору підряду №270 щодо проведення робіт по капітальному ремонту приміщення Закусилівської ЗОШ І-ІП ступенів за адресою: вул. Шкільна, 7 с. Закусили Народицького району Житомирської області проведено розрахунок з ТОВ «АРІАДНА-ПОЛІССЯ» платіжними дорученнями №3 від 18.09.2017 в сумі 430329,9 як попередня оплата в розмірі 30% робіт, та платіжними дорученнями №31 в сумі 293692,5, №42 від 21.11.2017 в сумі 291907,2, №68 від 20.12.2017 в сумі 418503,4, а всього на загальну суму 1434433 грн., з яких ОСОБА_4 , зловживаючи своїм службовим становищем привласнив грошові кошти за виконання вищевказаних ремонтних робіт, які фактично проведені не були в сумі 227500,10 грн., що відповідно до примітки до ст.185 КК України є великим розміром, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд».

Викладаючи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України, органом досудового розслідування в загальному викладено зміст кримінального правопорушення, однак не зазначено, час, місце та які саме дії складали об`єктивну сторону кримінального правопорушення, також не зазначено відомості, які складають суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, його мотив та мету.

Отже, суд дійшов висновку, що обвинувачення за кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною 4 статті 191 КК України, по формі та за змістом не є конкретним, що унеможливлює якісно та в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, та порушує право особи на захист.

У той же час, дослідження матеріалів досудового розслідування, на які посилається сторона захисту, на стадії підготовчого провадження кримінальним процесуальним законом не передбачена, а тому суд вважає інші доводи обвинуваченого та його захисника безпідставними.

Крім того, суд зважає на таке.

Абзацом 1 частини 1 статті 32 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Зі змісту обвинувального акту щодо ОСОБА_4 вбачається, що останній обвинуваться у вчиненні кримінальних правопорушень: за частиною 2 статті 366 КК України, що мало місце 07 листопада 2017 року у місті Житомирі по вул.Київській,79, за частиною 2 статті 125 КК України, що мало місце близько 18 години 30 хвилин 06 квітня 2020 року в м.Овручі по вул.Тараса Шевченка на території парку Пам`яті, за частиною 4 статті 191 КК України відомості про місце вчинення кримінального правопорушення відсутні.

Більш тяжке кримінальне правопорушення у обвинувальному акті щодо ОСОБА_4 є кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 191 КК України.

З огляду на викладене, й враховуючи відсутність у обвинувальному акті посилання на місце вчинення більш тяжкого кримінального правопорушення, суд позбавлений можливості правильно визначити територіальну підсудність зазначеного кримінального провадження.

На підставі зазначеного вище, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого слід задовольнити й повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись статтею 314 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000004 24 січня 2018 року щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 366, частиною 4 статті 191, частиною 2 статті 125 КК України повернути прокурору Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Житомирського апеляційного суду через Народицький районний суд Житомирської області.

Суддя:ОСОБА_1