Номер провадження: 11-кп/813/541/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, не працює, одружений, має середню освіту, малолітню дитину 2018 року народження, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 , не судимий,
визнано винним за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на 4 (чотири) роки з конфіскацією всього майна, що є його власністю, окрім житла, з позбавленням на підставі ст. 54 КК України спеціального звання «молодший сержант внутрішньої служби».
Також вироком вирішено питання про речові докази та судові витрати.

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції.
Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», виконуючи функції представника влади та являючись працівником правоохоронного органу, використовуючи своє службове становище, діючи в інтересах третіх осіб та всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі до Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11.
04.02.2019 року, о 07 годині 30 хвилин, біля міні-ринку по вул. Левітана у м. Одесі незаконно придбав у невстановленої слідством особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон і став незаконно зберігати його з метою подальшої передачі у місця позбавлення волі.
У той же день, близько 09 години, ОСОБА_7 на міському транспорті перевіз придбаний наркотичний засіб до Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», де поклав їх у власну сумку, яку залишив у роздягальні вказаної установи.
Діючи в порушення посадових обов`язків, передбачених посадовою інструкцією молодшого інспектора ІІ категорії відділу режиму і охорони зміни № 3 Державної установи «Одеська установа виконання покарань (№ 21)», Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року № 275, п.п. 10,12,14 ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року щодо заборони вести сторонні розмови і вступати у неслужбові стосунки із засудженими, проносити на територію колонії заборонені предмети, наркотичні засоби, будь-які передачі для засуджених, ОСОБА_7 продовжив реалізацію злочинного наміру.
Так, він при виконанні своїх службових обов`язків 04.02.2019 о 20:30 повернувся до роздягальні установи і забрав із сумки згортки з наркотичним засобом метадоном, який поклав до свого взуття, після чого пройшов зону внутрішнього контролю та незаконно проніс наркотичний засіб на охоронювану територію вказаної державної установи, з метою його подальшої передачі ув`язненому, утримуваному в цій установі, при цьому його дії були виявлені адміністрацією установи виконання покарань.
Так, 04.02.2019 о 20:35 оперативними працівниками ДУ «Одеська установа виконання покарань (№ 21)» на території охоронюваної зони біля службового приміщення штабу, при проведенні догляду ОСОБА_7 , у нього було виявлено згортки з наркотичним засобом, обіг якого обмежено, - метадоном загальною масою 1,626 г.
На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 винен у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів з метою їх збуту, передачі цих речовин в місця позбавлення волі, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не погоджуючись з вироком місцевого суду, вважає його надто суворим.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:
- свою провину обвинувачений визнав у повному обсязі, фактичних обставин не оспорював, сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у скоєному;
- суд першої інстанції в оскаржуваному вироку не виклав належного обґрунтування неможливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства;
- судом не в повній мірі враховано характеризуючі особу обвинуваченого дані та обставини справи.
На підставі викладеного, захисник обвинуваченого просить вирок відносно ОСОБА_7 змінити в частині призначення йому покарання та призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробовуванням, що передбачено ст. 75 КК України.
Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу та змінити покарання на більш м`яке.
Прокурор ОСОБА_10 заперечував проти апеляційної скарги обвинуваченого та просив оскаржуваний вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.
Мотиви апеляційного суду.
Частина 1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду першої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, що йому інкримінується, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких він повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи, наведені у обвинувальному акті.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого питання щодо невинуватості ОСОБА_7 у інкримінованому йому злочині не ставиться, а тому апеляційним судом не переглядається.

Статтею 50 КК Українипередбачено, що покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до приписів ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції, на виконання приписів зазначеної норми кримінального закону, зазначив, що враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, виховує неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття, щире шкодування з приводу вчиненого, активне сприяння розкриттю злочину,.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, з числа передбачених ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з незаконним обігом небезпечної психотропної речовини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України, та конфіскацією майна.

Апеляційний суд вважає безпідставним доводи захисника про призначення ОСОБА_7 надто суворого покарання та можливості застосування ст.75 КК УКраїни, оскільки при призначенні покарання, суд 1-ої інстанції вже врахував усі обставини, на які посилається у апеляційній скарзі захисник, при застосуванні ст.69 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого будуть досягнуті призначенням йому основного покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Окрім того, апеляційний суд враховує позицію прокурора-державного обвинувача, який приймав участь в суді 1-ої інстанції, та відповідно до журналу судового засідання від 10.07.2020 року, орієнтував суд 1-ої інстанції на призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, строком на 6 років (а.п. 138).

З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції вважає доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного основного покарання ОСОБА_7 такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, оскільки покарання призначене із урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого, а також наслідків злочину та суд 1-ої інстанції належним чином мотивував у вироку призначення покарання ОСОБА_7 .

Отже, колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції призначив обвинуваченому покарання, відповідно до правил, визначених положеннями ст. 65 КК України, тому колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку - немає.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про необхідність призначення менш суворого покарання є безпідставними, а підстави для зміни вироку - відсутні.

Отже, апеляційний суд вважає оскаржуваний вирок законним і обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 15.07.2020 року, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою у той же час, з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4