Справа № 201/3670/2019
Провадження № 1кп/201/171/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000732 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 08.02.2006 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 2 роки;
-16.11.2007 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. Звільнився 24.07.2009 умовно-достроково на 2 роки 3 місяці 2 дні;
-21.04.2010 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 4 місяці позбавлення волі;
- 31.05.2010 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці із урахуванням строку тримання під вартою;
- 22.11.2013 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців;
- 07.02.2014 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.07.2014 року, звільнений 11.07.2014 року від подальшого відбування покарання за вироком Ленінським районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2014 року на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;
- 06.02.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки;
- 23.06.2016 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення, волі строком на 5 років. Звільнився 28.11.2017 умовно-достроково на 3 місяці 8 днів;
- 21.11.2018 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки;
- 23.12.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 14.02.2020 ухвалою Дніпровського апеляційного суду вироку 23.12.2019 Ленінського районного суду м. Дніпропетровська змінено частково початок строку відбування покарання вважати 23.12.2019, зараховано покарання, частково відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2018, а саме з 12 березня 2019 року по 22 грудня 2019 року;
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

07.03.2019 приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 побачив в лівій каишені чоловічої кофти, що належить потерпілому ОСОБА_5 , грошові кошти в розмірі 400 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 які визначив об`єктом свого злочинного посягання, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно.
Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, взяв грошові кошти в розмірі 400 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_5 , з чоловічої кофти і поклав їх до правої кишені штанів, одягнутих на ньому та з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 400 гривень.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому злочині визнав у повному обсязі, надав показання, як підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:

1) подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого у інкримінованого йому злочину і його дії органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які покарання передбачені санкцією статті не зможуть забезпечити його виправлення та попередження нових злочинів, а саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого та обставинам, що пом`якшують його покарання.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 засуджений вироком Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2019, суд вважає що після призначення покарання за цим вироком необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2019.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2019 року, визначивши до відбування три роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з 17 лютого 2021 року.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк покарання ОСОБА_3 частково відбутого за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2018, а саме з 12 березня 2019 року по 22 грудня 2019 року та строк покарання частково відбутого за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2019, а саме з 23 грудня 2019 по 16 лютого 2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1