Провадження № 11-кп/4820/335/21
Справа № 688/313/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції з ДУ «Шепетівська виправна колонія №98», апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а :
04 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)», звернувся до місцевого суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення відповідно до ст.81 КК України, посилаючись на те, що за період відбування покарання характеризується добре, був працевлаштованим днювальним дільниці карантину діагностики і розподілу, днювальним лікарні, займав посаду завгоспу відділення №8. В даний час є днювальним відділення №8, виконує роботи по благоустрою відділень, до праці ставиться добре, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та ПВР один раз заохочувався адміністрацією установи, має стягнення, яке погашено у встановленому порядку. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, його батько є інвалідом ІІ -ї групи та має онкологічне захворювання, на профілактичних обліках установи не перебуває, вину у вчиненні злочинів визнає.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 12 лютого 2021 року та застосувати до нього ст.81 КК України.

Зазначав що вказане рішення суду є незаконним та необґрунтованим, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.
Звертав увагу суду на те, що надавав відповідні документи, які підтверджують його працевлаштування, заохочення.
Стверджував, що підстав дійти до висновку про нестабільну його поведінку немає.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції пояснення засудженого ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; думку прокурора ОСОБА_6 ; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.
Установлено, що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307 ч.2, 69 ч.1, 317 ч.2, 70 ч.1 КК України та призначено покарання у виді 4-ох років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, окрім житла.
Вирок набрав законної сили 09 лютого2018 року.
Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 червня 2019 року зараховано ОСОБА_7 в строк покарання, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року, строк попереднього ув`язнення з 26 жовтня 2017 року по 09 лютого 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України.
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України та призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, крім житла.
Вироком Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду від 28 липня 2020 року вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 квітня 2020 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та стягнення судових витрат змінено, визнано ОСОБА_7 винним за ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді 3-ох років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 січня 2018 року остаточно призначено покарання у виді 4-ох років позбавлення волі.
Початок строку: 04 квітня 2020 року. Кінець строку: 11 липня 2021 року.
Згідно довідки ДУ «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» станом на 11 лютого 2021 року невідбута частина покарання ОСОБА_7 становить 05 місяців.
Отже, ОСОБА_7 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину та на час розгляду клопотання відбув 2/3 строку покарання.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року при з`ясуванні судом питання про становлення засудженого на шлях виправлення враховується його ставлення до вчиненого ним злочину, до праці.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_7 з 03 липня 2017 року утримувався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», характеризувався посередньо порушень режиму утримання не допускав. Стягнень та заохочень не мав.

З 09 березня 2018 року відбував покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не мав, мав одне заохочення.

З 15 листопада 2019 року утримувався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», характеризувався негативно. Допустив одне порушення режиму утримання, яке виражалось у невиконанні законних вимог представників адміністрації. Стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 23 квітня 2020 року відбував покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час відбування покарання характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

З 24 липня 2020 року утримувався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», за період утримання характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, заохочень не мав.

З 17 серпня 2020 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». 3а час відбування покарання характеризується посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав, заохочень не мав.

Засуджений на виробництві колонії не працевлаштований. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, однак корисної ініціативи не проявляє. У відношенні до інших засуджених неконфліктний. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу приймає малоактивно, обмежився лише написанням заяви про участь у програмах «Подолання алкогольної залежності» та «Подолання наркотичної залежності». Участь у роботі виховних заходах та самодіяльних організацій засуджених не приймає. Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, здобув у ШНЦ при колонії спеціальність «Верстатник деревообробних верстататів» та «Токар». Позов відсутній. Зв`язки з рідними підтримує шляхом листування, побачень, отримує посилки і передачі.

20 березня 2019 року засудженому ОСОБА_7 переведенню до дільниці соціальної реабілітації відмовлено, як такому, що не стає на шлях виправлення.

12 липня 2019 року ОСОБА_7 відмовлено у представленні подання до суду про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як такому, що не став на шлях виправлення.

06 травня 2020 року ОСОБА_7 відмовлено у представленні подання до суду про умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів свого виправлення.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , невиявляв бажання працевлаштуватися на виробництві колонії та отримувати заробітну плату, відподної заяви до адміністрації установи не подавав.

Засуджений ОСОБА_7 участі у програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, приймає малоактивну участь.

Ураховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що мета покарання не досягнута та обставини справи свідчать про нестабільну поведінку засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Наявність лише формальних підстав, таких як відбуття встановленого ч.3 ст.81 КК України строку покарання засудженим, на переконання колегії суддів, не може бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Отже, підстав для скасування ухвали місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
Керуючись ст.ст.404, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2021 року щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4