Справа № 677/1533/18
Провадження № 1-кп/685/1/21
В И Р О К

іменем України

02 березня 2021 року смт.Теофіполь

Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь кримінальне провадження, внесене 22 квітня 2018 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000179, про обвинувачення

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дубище, Красилівського району, Хмельницької області, проживає там же по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, із повною середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Заслучне, Красилівського району, Хмельницької області, проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, із повною середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше судимого 17 березня 2014 року Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289, ст.69, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, 30 листопада 2017 року звільнений з Ізяславської ВК №31 по закінченню строку покарання,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_5 21.04.2018 року близько 22 год. 45 хв. перебуваючи біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , розбороняючи бійку, яка виникла між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , умисно наніс кілька ударів кулаком та ногою по голові ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Своїми діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння.
ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій групою осіб за попередньою змовою між собою 21.04.2018 року близько 22 год. 45 хв. підійшли до будівлі, яка розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , де побачили ОСОБА_12 , який стояв та спілкувався із ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 , умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись продемонструвати своє нехтування існуючими правилами і нормами поведінки та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, використовуючи малозначний привід, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю та виразилися в тому, що ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_12 , який стояв поруч із ОСОБА_10 спілкуючись з останнім біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , та безпричинно, несподівано для потерпілого ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою, умисно завдали йому численних ударів, точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено, кулаками рук та ногами по голові ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Дії підсудних досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, яке є небезпечним в момент заподіяння, вчинене групою осіб.

Крім того, згідно обвинувального акту, підсудні ОСОБА_5 та ОСОБА_13 обвинувачуються у тому, що 21.04.2018 року близько 22 год. 30 хв. в ОСОБА_5 та неповнолітнього ОСОБА_4 , які знаходилися в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою АДРЕСА_4 , виник умисел на вчинення хуліганських дій групою осіб за попередньою змовою між собою, а саме: побити будь-кого з громадян, щоб тим самим самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, показати свою зневагу до суспільства та існуючих правил поведінки. В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій групою осіб за попередньою змовою між собою ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 21.04.2018 року близько 22 год. 45 хв. підійшли до будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , де побачили ОСОБА_12 , який стояв та спілкувався із ОСОБА_10 . Після чого, ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 , умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, намагаючись продемонструвати своє нехтування існуючими правилами і нормами поведінки та самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, використовуючи малозначний привід, вчинили хуліганські дії, що супроводжувалися особливою зухвалістю та виразилися в тому, що ОСОБА_5 та неповнолітній ОСОБА_4 підійшли до ОСОБА_12 , який стояв поруч із ОСОБА_10 спілкуючись з останнім біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , та безпричинно, несподівано для потерпілого ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою, умисно завдали йому численних ударів, точну кількість досудовим розслідуванням не встановлено, кулаками рук та ногами по голові ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Дії підсудних досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Наведені в обвинувальному акті обставини спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами:

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, пердбаченого ч.1 ст 121 КК України та інкримінованих йому злочинів за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України не визнав, та показав, що 21.04.2018 року близько 22 год. він вийшов з дому зустріти свою співмешканку. Біля магазину «Драйв» він зустрів ОСОБА_4 , вони взяли по пляшці пива та пішли на зупинку, де до них підійшов ОСОБА_11 . Згодом до нього підійшли незнайомі хлопець з дівчиною і ОСОБА_11 з ними пішли в сторону гуртожитку. Потім йшовши додому він почув крики ОСОБА_11 , коли підійшов то побачив, що ОСОБА_11 б`ється з хлопцем, якого тепер він знає як ОСОБА_10 . Він почав відтягувати ОСОБА_11 , після чого до нього підійшов ОСОБА_12 , сказав йому щоб він «не ліз» та схопив його за руку і почав її викручувати. В цей час ОСОБА_12 забрав ОСОБА_4 . Він почув, що кричить жінка, підійшов до ОСОБА_12 , який сидів біля дерева і сказав йому, щоб той йшов додому. З під`їзду вибігла жінка і почала кричати, що їде міліція. Він відтягнув від ОСОБА_10 ОСОБА_11 і вони пішли. Згодом повернулись з ОСОБА_4 і підійшли до ОСОБА_12 , жінка знов почала кричати, щоб вони до нього не лізли, після чого він розвернувся і пішов додому. Зазначив, що його матір відшкодувала потерпілому 5000 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів за ч.2 ст.121, ч.2 ст.296 КК України не визнав, та показав, що про зустріч з ОСОБА_5 домовилися заздалегідь. Вони зустрілись біля магазину «Віталій», згодом до них підійшов ОСОБА_11 , після чого пішли до магазину «Господар». Там вони сиділи тривалий час. Потім почувши крики хлопці побігли туди, а він через хвилину також пішов туди. Коли він прийшов на місце події, ОСОБА_10 лежав на землі, ОСОБА_11 наносив йому удари руками, ОСОБА_5 за куртку відтягував ОСОБА_11 від ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 відтягував ОСОБА_5 . Побачивши це, він взяв за руку ОСОБА_12 і відвів його приблизно на два метра в сторону, при цьому сам відійшов від нього на два кроки. Після чого ОСОБА_12 підійшов до нього, вчепився однією рукою за горло і почав душити. Він його відштовхнув від себе долонею в обличчя, при цьому ОСОБА_12 не впав, а відійшов назад на кілька метрів. В процесі коли вони розбороняли бійку, з вікна почала кричати ОСОБА_14 і вони пішли. Згодом він виявив відсутність свого ланцюжка. Потім, приблизно через хвилину, вони повернулися, щоб знайти ланцюжка, однак не знайшли його. В той час на місці події вже нікого не було. Пояснив, що він не бачив чи ОСОБА_5 шарпав чи наносив удари ОСОБА_12 . Тілесних ушкоджень на ОСОБА_12 він також не бачив. Зазначив, що відшкодував частково шкоду, передавши сестрі потерпілого 4000 грн.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що 21.04.2018 року, це була субота, після 22 год. вона вийшла на балкон збирати білизну і почула крики з вулиці. Вона подивилася і побачила, що хтось сидить на землі, а двоє його б`ють ногами. Ті, що били, не нагиналися, а били стоячи. Вона взяла телефон і вибігла на вулицю, стала за метр півтора від них, та побачила, що, як тепер їй стало відомо, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 били ОСОБА_12 , який сидів на землі, ногами по голові, по плечах і по шиї, ударів було більше одного, це тривало кілька хвилин і протягом усього часу його били. Вона почала кричати, щоб вони припинили, після того як на її слова не відреагували, вона гукнула, що викликає поліцію і зателефонувала до поліції. ОСОБА_5 відійшов від ОСОБА_12 , а вона побігла за ним і сказала, що запам`ятала його. Коли вона вибігала на вулицю, то свого сина не бачила.Коли вона оглянулася, то побачила, що ОСОБА_15 тримає за руки її сина ОСОБА_16 , вона йому крикнула, щоб він його не бив. Розуміючи, що вона не може їх розборонити, зателефонувала сину ОСОБА_17 , щоб він допоміг забрати ОСОБА_16 , ОСОБА_18 вернувся за ОСОБА_19 і вони пішли. Вона з ОСОБА_17 завели ОСОБА_16 додому, коли ОСОБА_16 втихомирився десь через хвилин 20, вона вийшла подивитися до ОСОБА_12 . Він лежав на спині і дуже храпів. В цей час до нього підійшли ОСОБА_5 і ОСОБА_4 , посадили його і почали приводити до тями та говорити, щоб він вставав, до них підійшов ОСОБА_20 , після чого вона пішла додому. Згодом почула, що приїхала швидка. Після бійки вона прийшла на місце події, щоб знайти ланцюжок свого сина ОСОБА_16 , однак його не знайшла, а знайшла сонцезахисні окуляри і ланцюжка золотистого кольору, які передала слідчому в поліції, в понеділок чи у вівторок, після роботи, коли він приїхав.Це все відбувалося на подвір`ї перед будинком по АДРЕСА_3 . Зазначила, що подвір`я добре освітлюється вуличним ліхтарем.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що 21.04.2018 року близько 22 год він повертався випивший з Дня народження додому. Біля будинку гуртожитку він зустрів ОСОБА_21 , який попросив у нього сигарету і який також був випивший. Вони з ним посиділи за столиком і поговорили. Через деякий час його хтось вдарив у спину, він відбіг від столика і почав з кимось битися, він впав і втратив свідомість. Зазначив, що коли він відбіг, ОСОБА_22 залишився біля стола. Коли він прийшов до свідомості, то почув голос мами, яка кричала щоб не билися. Вона підійшла до нього і забрала додому. Коли він відбігав від столика, ОСОБА_12 залишався сидіти там же.. Згодом уже побачив ОСОБА_23 , який сидів на землі, голова була опущена до низу. Чи бився він після того, як прийшов до тями він не пам`ятає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що 21.04.2018 року біля 23 год. йому зателефонувала мама і сказала, що поблизу їхнього будинку б`ють його брата ОСОБА_16 . Він вибіг з квартири і побачив, що ОСОБА_16 лежить з якимось хлопцем в траві. До них підбіг невідомий йому хлопець і забрав хлопця що був поруч з ОСОБА_16 , а він забрав брата. За десять метрів від того місця де бився ОСОБА_16 , він побачив ОСОБА_12 , який сидів навприсідки і тримався руками за голову. Він забрав ОСОБА_16 та затягнув його до квартири у ванну кімнату, бо він був п`яний і поривався далі битись. Потім вийшов на балкон і побачив, що приїхала швидка до ОСОБА_12 . Зазначив, що тих хто бився з братом він в обличчя не роздивився.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що 21.04.2018 року біля 21 год. до нього зателефонував його товариш ОСОБА_25 і попросив підійти до дитячого садка. Він прийшов, після того як вони посиділи і провели дівчину, він попрямував на зупинку. Біля 22 год., проходячи повз будинок ОСОБА_26 , побачив ОСОБА_27 і ОСОБА_21 . ОСОБА_16 почав викрикувати в його сторону образливі слова, і він йому сказав, що згодом підійде. Після чого пішов на зупинку, зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , і сказав їм, що йде до ОСОБА_28 та повернувся до нього. Він двічі вдарив ОСОБА_16 і вони впали в кущі. Згодом ОСОБА_29 його підняв, а ОСОБА_30 вдарив ОСОБА_27 . Коли він встав то побачив, що ОСОБА_12 сидить, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 стояли над ним, чи били вони ОСОБА_12 , він не бачив, бо бився з ОСОБА_31 і не міг спостерігати за іншими.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показав, що 21.04.2018 року біля 22 год. він проводив дівчину, а його товариш ОСОБА_33 пішов попереду них. Згодом він побачив, що ОСОБА_11 вдарив кулаком ОСОБА_27 , який стояв і говорив з ним, після чого ОСОБА_16 відразу впав. Коли вони переходили дорогу біля магазину «Господар», то побачили двох хлопців, які йшли в сторону гуртожитку, однак він їх не впізнав, в чому були одягненні також не звернув уваги. Чи був ще хтось біля під`їзду він не бачив. Вказав, що до вказаної події випив 200 гр. горілки. Також зазначив, що з ОСОБА_11 товаришують з школи.

Свідок ОСОБА_34 показала, що 21.04.2018 року вона зателефонувала до сина, так як він проживав з співмешканкою в м. Красилів, щоб він приїхав до неї в село. Коли він приїхав, вона побачила, що у нього набрякла права рука, в районі суглобу біля кисті. Вона запитала, що сталося. У відповідь, син сказав, що він пішов за своєю дівчиною, яка працювала в кафе «Драйв», що розташоване біля гуртожитку, де сталась бійка. Чекавши її з роботи, побачив, що відбувається бійка, і пішов розбороняти, в результаті чого йому знайомий викрутив руку. Пізніше син розказав, що руку йому вивихнув ОСОБА_35 . Зазначила, що вона приходила в лікарню і надала 5 000 грн. на лікування Кухти, а мати ОСОБА_19 4000 грн. Вказала, що з ким бився ОСОБА_12 вона не знає.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_14 в тій частині, що вона бачила, як двоє хлопців б?ють ногами ОСОБА_12 , оскільки її покази не знайшли підтвердження у показах інших допитаних в судовому засіданні свідків, крім того, з дослідженого в судовому засіданні протоколу слідчого експерименту та відеозапису слідчої дії від 03.06.2018, через погане освітлення території вулиці, де проводився слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_14 суд не зміг оцінити, чи могла свідок бачити місце, де сидів ОСОБА_12 та осіб, які його били.

Відповідно до змісту висновку експерта №54 від 24.05.2018 року, у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які могли виникнути від неодноразової дії ударів тупого твердого предмету, яким могли бути руки, ноги сторонньої людини або будь який аналогічний предмет, могли утворитись в строк та за обставинами вказаних в ухвалі, не є характерними для утворення при падінні з висоти власного зросту, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Згідно змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.07.2018 року з ілюстративними таблицями, ОСОБА_14 впізнає ОСОБА_5 , як особу яка брала участь у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Оцінюючи докази суд виходив з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Зокрема, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина перша статті 84 КПК України). Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України). Відповідно до вимог частини другої статті 99 КПК матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону № 2135/XII, за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази.

Згідно зі ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. У частині 2 ст. 87 КПК України надано перелік тих діянь, які суд безумовно зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.5 ст.214 КПК України, до ЄРДР, окрім іншого, вноситься попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Разом з тим, у разі наявності підстав, що зумовлюють зміну кваліфікації на стадії наявності підозри, згідно ст.279 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. З приводу обсягу проведення необхідних слідчих дій, то положення ст. 40 КПК України вказують, що слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, та сам вирішує об`єм проведення необхідних слідчих дій. Крім того, чинний КПК України не містить жодних строків в які має бути здійснена саме перекваліфікація злочину, тобто на початкових стадіях кримінального процесу зміна кваліфікації майже нічим не обмежена.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про правомірність дій слідчого в частині внесення відомостей у ЄРДР за ч.1 ст 125 КК України за заявою матері ОСОБА_12 , який перебував на час внесення відомостей у лікарні, та подальшій перекваліфікації діяння за ч.2 ст 121 КК України після отримання висновку експерта про тяжкість тілесних ушкоджень

Частиною 1 ст. 256 КПК України проголошено, що протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.
Враховуючи, що ухвалою слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області від 23.07.2018 надано дозвіл на проведення негласних слідчих дій заходів аудіо-та відеоконтролю, в результаті вказаних дій складено 28.08.2018 протокол №688т про результати здійснення негласних слідчих дій , вказані докази були відкриті стороні захисту , суд вважає, що відсутні підстави для визнання вказаних доказів недопустимими.
Відповідно до ч.2 ст 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчий СВ Красилівського ВП витребував у Красилівської ЦРЛ та Хмельницької обласної лікарні історії хвороб ОСОБА_12 , на його запит ці історії хвороби були видані (т.3 а.с. 119-125).

В судовому засіданні експерт ОСОБА_36 показав, що експертизу було проведено на підставі медичної документації, особисто він не оглядав потерпілого ОСОБА_12 , оскільки на момент проведення експертизи пройшов місяць часу з дня події і ОСОБА_12 вже тривалий час пербував на лікуванні. Оскільки він не має сертифікату, то він не читає результати МРТ чи ЕКГ, а використовує записи лікарів, які мають спеціальну освіту. Якби в історії хвороби був відсутній запис розшифрування МРТ ОСОБА_37 , то він зобов?язаний був би залучити до експертизи лікаря-спеціаліста, оскільки в історії хвороби є опис мрт і на нього посилаються інші лікарі, то він також використав для експертизи саме запис лікаря. Він виключив можливість отримання тілесних ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту, тому що крововиливи м`яких тканин обличчя і голови; крововиливи під шкіру обох повік правого ока, не може виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту. Зазначив, що для заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 потрібно було, як мінімум, кілька ударів, це могла бути рука чи нога. Пояснив, що алкогольна інтоксикація не може бути причиною забою мозку. Вказав, що, дійсно, у ОСОБА_12 в історії хвороби зазначені переломи ребер, але вони вже були консолідовані, тобто такі, що загоюються, строком не менше дванадцяти двадцяти діб. Пояснив, що субархноїдальний крововилив це крововилив під кору і тяжкий забій головного мозку, що виник внаслідок удару з місцем прикладання травмуючої сили в ділянці правого ока. Інших тілесних ушкоджень, які б могли бути причиною цих тілесних ушкоджень, в медичній документації зазначено не було. Експерт наголосив, що якби потерпілому не була надана вчасно медична допомога, він би помер.

Допитана в якості спеціаліста в судовому засіданні лікар-невролог КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» ОСОБА_38 показала, що результати комп?ютерної діагностики в Хмельницькій обласній лікарні роздруковуються на папері, до нього додається опис лікаря, який працює в кабінеті МРТ, якщо ж МРТ проводиться в приватній установі, то результат видається на плівці та цифровому носієві. Записи анамнезу в медичній карті хворого ОСОБА_12 повністю відповідають поставленому діагнозу.

Суд не встановив підстав для визнання висновку експерта недопустимим доказом, оскільки висновок експертизи отриманий відповідно до вимог ст. 101-102 КПК України, ґрунтується на відомостях, які експерт безпосередньо сприймав або стали йому відомі під час дослідження і проведення експертизи.

Враховуючи, що суду не надано доказів того, що пред?явлення ОСОБА_5 для впізнання ОСОБА_14 07.07.2018 року було проведене з порушенням вимог ст.228 КПК України , суд вважає, що відсутні підстави для визнання протоколу пред?явлення для впізнання від 07.07.2018 недопустимим доказом.

Разом з тим, суд вважає протокол пред?явлення особи для впізнання від 06.07.2018 року за участю ОСОБА_14 недопустимим доказом, оскільки, всупереч вимог ч.2 ст. 228 КПК України, особа, яка підлягала впізнанню, ОСОБА_4 , мала різкі відмінності у зовнішньості, зокрема, лише він один серед трьох інших осіб мав чорну бороду та вуса.
Також суд вважає недопустимим доказом і протокол огляду місця події від 25.04.2018, оскільки у протоколі вказано, що під час огляду знайдено «очки від сонця з оправою дзеркального кольору та чорними дужками. Окрім того, в траві було виявлено ланцюжок золотистого кольору, довжиною близько 50 см». В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що це вона знайшла вказані речі відразу ж після того, як побили її сина, оскільки шукала золотий ланцюжок сина, та віддала ці речі через кілька днів слідчому. Крім того, у фототаблиці до вказаного протоколу зазначені відомості, які суперечать один, одному: на фото №4 та № 5 зображені різні місця «де лежав без свідомості ОСОБА_12 ». Оскільки протокол огляду місця події містить неправдиву та суперечливу інформацію, суд вважає, що він суперечить вимогам ст.223,237 КПК України.
Відповідно до ст. 28 КК України, злочин вважається таким, що вчинений за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два або більше) , які зазадалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Згідно п.43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (п.282 рішення «Авшар проти Туреччини»), яке має випливати із співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або не спростованих презумпцій щодо фактів.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 21.04.2018 року близько 22 год 45 хв біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 умисно завдав ОСОБА_12 чисельні удари кулаками рук та ногами по голові ОСОБА_12 , спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження групою осіб, тому суд вважає, що його необхідно виправдати за ч.2 ст 121 КК України.
Враховуючи, що суду ненадано доказів вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст 121 КК України, суд вважає, що досудовим розслідуванням не встановлено наявності факту заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 групою осіб. Разом з тим, суд приймає до уваги зміст протоколу про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій №688т від 28.08.2018 року, відповідно якого здійснено розшифровку негласної слідчої дії аудіо контролю місця, стосовно ОСОБА_5 , під час перебування в Ізоляторі тимчасового тримання №3 по вул. Попова, 2, Старокостянтинівської виправної колонії та дослідження в судовому засіданні змісту вказаного аудіоконтролю. Так під час прослуховування файлу НОМЕР_1 , ємністю 6766 Кб, встановлено з розмови ОСОБА_5 з іншою затриманою особою, де ОСОБА_5 зазначає про те, що він вдарив один раз особу в віці до 40 років і в падінні добив його ногами. Після ударів особа залишилася живою.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що саме ОСОБА_5 21.04.2018 року близько 22 год 45 хв біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 умисно наніс кілька ударів кулаком та ногою по голові ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_5 наявний склад злочину, передбачений ч.1 ст 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння, і його вина у вчиненні вказаного злочину в судовому засіданні знайшла повне підтвердження.
З приводу кваліфікації дій підсудних за ч.2 ст 296 КК України суд зазначає наступне:
Норми, передбачені ч. 1 ст. 296 КК - хуліганство (основний склад злочину) та ч.2 ст.296 КК України з-поміж інших ознак, - хуліганство, вчинене групою осіб , визначають обсяг (стан, зміст, певну сукупність) суспільних відносин, які охороняються їх дією, і водночас визначають умови, характер, підстави застосування заходів примусу до суб`єктів, які порушили встановлений ними обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.

Об`єктом захисту цих норм є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у повазі та ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу. Хуліганські дії, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях. Водночас громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, у квартирі). Хуліганські дії можуть супроводжуватися ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішнім виявом (набором фактів) хуліганство певним чином схоже на ряд інших діянь, зокрема найбільше на ті з них, які посягають на здоров`я, честь та гідність людини, її майно.

Разом із тим, надавати правильну кримінально-правову оцінку хуліганству та відмежовувати його від інших кримінально караних діянь належить, зокрема, за об`єктом злочину і такою ознакою суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок та інші зазначені вище об`єкти захисту. Особливість мотиву хуліганства (явна неповага до суспільства) полягає у причинній зумовленості. Спонукання вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони здебільшого позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), протиставити себе іншим чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і установлених у суспільстві правил поведінки.

У контексті зазначеного слід послатися й на роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», в яких зазначено, що суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

В судовому засіданні встановлено, що підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 21.04.2018 року біля 22 год 45 45 біля будівлі, що розташована поряд з гуртожитком АДРЕСА_3 , побачивши бійку між ОСОБА_11 та ОСОБА_24 , втрутилися в неї, та почали розбороняти ОСОБА_11 та ОСОБА_24 (що підтверджується змістом наведених вище показів в судовому засіданні ОСОБА_24 та ОСОБА_11 ). Під час цієї бійки були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_12 .

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду справи суду не надано допустимих та належних доказів на підтвердження хуліганських мотивів у діях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що вказує на те, що у їх діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст 296 КК України, тому їх необхідно за ч.2 ст 296 КК України виправдати.

При призначенні підсудному ОСОБА_5 покарання за вчинений злочини, суд враховує тяжкість вчиненого, обставини справи, особи підсудного.

Підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину не визнав, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є часткове відшкодування шкоди в розмірі 5000 грн.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є рецидив злочинів.

Обставини справи та особа підсудного з врахуванням змісту досудової доповіді, дають підстави суду вважати, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства .

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 16.07.2018 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Тому суд вважає за необхідне, в термін відбуття покарання ОСОБА_5 врахувати термін перебування під вартою, а саме період з 16.07.2018 року по 12.10.2018 року.
Потерпілим по справі ОСОБА_12 було подано цивільний позов, в якому він просить стягнути солідарно з обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на його користь 11 595,65 грн матеріальної шкоди на лікування, 43419,90 грн втраченого заробітку та моральної шкоди на суму 300000 грн. 00 коп. Позов в частині стягнення матеріальної шкоди, обґрунтовано тим, що згідно фіскальних чеків на лікування ОСОБА_12 з 21.04.2018 року по 02.09.2018 року витрачено 11 595,65 грн, крім того, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_12 визнаний інвалідом 1 «Б» групи, він повністю втратив працездатність, не мав фізичної можливості отримувати дохід та забезпечувати власні матеріальні потреби. Оскільки на час спричинення йому тілесних ушкоджень він офіційно не був працевлаштований то просить потенційний його середньомісячний заробіток обчислити виходячи із звичайного мінімального розміру заробітної плати встановленого за відповідний період. В обгрунтування розміру моральної шкоди зазначив, що в наслідок завданих йому тілесних ушкоджень він тепер постійно відчуває фізичний біль, запаморочення, нервові переживання, тривогу, змушений постійно приймати ліки, потребує постійної сторонньої допомоги, не здатен сфокусуватись на повсякденних потребах свого життя.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, оскільки вина є підставою для відшкодування, інших обставин, які мають істотне значення.

Суд враховує ступінь понесених моральних страждань потерпілого, пов`язаних з отриманими ним тяжкими тілесними ушкодженнями внаслідок побиття, з фізичним болем та заподіянням шкоди здоров`ю, необхідністю лікування, порушенням нормального ритму життя та необхідністю докладати додаткових зусиль для його організації, оскільки через отримані травми потерпілий, як зазначено у довідці МСЕК від 01.10.2021 , є інвалідом 1 «Б» групи, потребує постійного стороннього догляду, через що він не може заробляти собі на прожиття та займатися повсякденними справами.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про те, що з підсудного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_39 необхідно стягнути 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Щодо цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв`язку з втратою здоров`я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.
Оскільки вина ОСОБА_5 в умисному заподіяні ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми: субарахноїдального крововиливу, тяжкого забою головного мозку, крововиливів м`яких тканин голови, обличчя, які за своїм характером відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння повністю доведена, відповідно до довідок МСЕК від 28.08.2018, 01.09.2019, 01.10.2021 ОСОБА_12 є інвалідом 1 «Б» групи, потребує постійного стороннього догляду, суд вважає за необхідне стягнути з підсутного на користь потеріплого 43419,90 грн втраченого заробітку.

Згідно Виписного епікризу нейрохірургічоного відділення (Том справи №1, аркуш справи №212), ОСОБА_12 після стабілізації стану в Красилівській ЦРЛ був транспортований до Хмельницької обласної лікарні з тяжким забоєм головного мозку, судомним синдромом, субарахноїдальним крововиливом, двобічними субдуральними гідромами, ГПМК по типу ішемії в обох каротідних басейнах, Гіпертонічною хворобою ІІ ст.., метаболічною кардіоміопатією. Пройшов лікування такими препаратами: аналгетики, ноотропи, сечогінні, седативні, антикоагулянтна терапія. Йому рекомендовано продовжити лікування в невролога за місцем проживання такими препаратами: атерокад 75 мг 1 р в день, магникор 75 мг на ніч, корвітін 0,5 на 100 мл фіз..розчину 5 днів, нейротропні 2,0 внутрішньовенно 2 р. в день 1 тиждень, клексан 0,2 п/ш 2 р. в день 2 тижні з поступовим зниженням дози під контролем коагулограми.

Згідно квитанцій (Том справи №1, аркуші справи № з 215 по 226) витрати на лікування склали 11 576 грн. 84 коп. Приймаючи рішення про стягнення з підсудного на користь потерпілого витрат на лікування, суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування потерпілому відшкодовано ОСОБА_5 5000 грн, ОСОБА_4 4000 грн, що визнано сторонами в судовому засіданні. Таким чином, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 необхідно стягнути 2576,84 грн. витрат на лікування.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлений раніше позов про стягнення з підсудних на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Хмельницької ОДА Хмельницької обласної лікарні 11252, 20 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Згідно довідки Хмельницької обласної лікарні №87 від 14.09.2018 року вартість 22 ліжко-днів лікування ОСОБА_12 становить 11240,64 грн., крім того вартість медикаментів за рахунок лікарні склала 11, 56 грн., а всього 11252, 20 грн.

За положеннями статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт заподіяння підсудним ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень, суд вважає за необхідне позов прокурора задовольнити та стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 11252,20 витрат на лікування.

Враховуючи, що прокурор не надав клопотання про обрання до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді взяття під варту з зали суду відповідно до вимог гл 18 КПК, обраний відносно підсудного ухвалою Теофіпольського райсуду від 16.01.2019, 20.03.2019 запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчився 16.03.2019 року, суд вважає , що клопотання прокурора про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до втсупу вироку в закону силу у виді взяття під варту із зали суду задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, районний суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання. В строк покарання ОСОБА_5 врахувати період перебування під вартою з 16.07.2018 року по 12.10.2018 року.
За ч.2 ст.296 КК України ОСОБА_5 виправдати.
ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 та ч.2 ст.296 КК України виправдати.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_12 2576,84грн на відшкодування витрат на лікування, 43419,90 грн втраченого заробітку та 150 000 грн. моральної шкоди, всього 195996,74 (сто дев?яносто п?ять тисяч дев?ятсот дев?яносто шість грн,74 коп.)
В задоволенні позову ОСОБА_12 до ОСОБА_4 відмовити.
Цивільний позов прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в розмірі 11252 грн. 20 коп. задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави в особі Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації 11252,20 грн витрат на лікування ОСОБА_12 .
В задоволенні позову прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відмовити.

Речові докази: металевий ланцюжок золотистого кольору, довжиною 50 см., який було вилучено та поміщено в експертне упакування №1108323 та сонцезахисні окуляри з чорними ручками, які були вилучені та поміщені в експертне упакування №1108322 повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної силипісля закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити підсудним та прокурору, інші учасники судового провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Головуючий