Справа № 302/177/21
У Х В А Л А

(в повному обсязі)

10.03.2021 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого: судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання - неповнолітній ОСОБА_4 , 2005 р.н.,

захисника неповнолітнього ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 - мати ОСОБА_6 ,

потерпіла особа - малолітній ОСОБА_7 , та його законного представника - мати ОСОБА_8 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Міжгір`ї клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за 0000076 від 19.10.2020 стосовно

- неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, учня 10-го класу Міжгірської спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 імені А.Волошина, протягом року до адміністративної відповідальності не притягався та кримінальні правопорушення не вчиняв,-

що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру, яке обґрунтував так. 24.09.2020 року, біля 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 , учень 10-класу Міжгірської спеціалізованої ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 імені Августина Волошина, перебуваючи на сходах, біля вхідних дверей вказаного навчального закладу, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , під час шкільної перерви та суперечки з малолітнім учнем 5 класу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешк. АДРЕСА_3 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар кулаком правої руки в область обличчя малолітнього ОСОБА_7 та один удар кулаком руки в область грудей ОСОБА_7 .

Отже, неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Неповнолітній ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а саме ч.1 ст.125 КК України, не досяг віку, відповідно до ст. 22 КК України, з якого може настати кримінальна відповідальність.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить таке задовольнити.

Захисник неповнолітнього - адвокат ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 , особа відносно якої подано клопотання - неповнолітній ОСОБА_4 , не заперечують проти застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері. ОСОБА_4 обставини зазначені в клопотанні щодо вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, стосовно малолітнього ОСОБА_7 , визнав повністю.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , 2009 р.н., - мати ОСОБА_8 , суду повідомила, що не має претензій до неповнолітнього ОСОБА_4 , оскільки вони примирилися та пробачили ОСОБА_4 вчинене.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Суд встановив, що неповнолітній ОСОБА_4 , 2005 р.н., на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, ОСОБА_4 не досяг віку з якого може настати кримінальна відповідальність, відповідно до ст. 22 КК України.

Відповідно до ст.22 КК України кримінальна відповідальність за даний злочин настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що малолітні не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч. 2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує особу неповнолітнього, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння. В зв`язку з цим до неповнолітнього може бути застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків - матері.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу неповнолітньої особи під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Оцінивши зібрані по даному кримінальному правопорушенню докази, суд вважає, що вина неповнолітнього ОСОБА_4 у скоєнні ним суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, доведена в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру задовольнити та застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матерів, строком на один рік.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376, 498-501,392-395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити клопотання прокурора Міжгірського відділу Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканці АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) рік .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1