печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5713/21-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0000463 від 18.05.2018 року прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000463 від 18.05.2018 року прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.
Дослідивши матеріали провадження за клопотанням та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З наданих в обґрунтування клопотання матеріалів вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 06.02.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000463 від 18.05.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367 (чинна до 01.07.2020) КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Київської міської прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи службовою собою директором ТОВ «Журавочка» (, юридична адреса: 07413, Київська обл., Броварський район, село Пухівка), діючи за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, переслідуючи корисливий мотив, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у період часу з 24.02.2017 року по 04.02.2020, більш точного часу під час досудового розслідуванням не встановлено, розтратив майно належне Державному підприємству «Журавочка» в особливо великих розмірах.
Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Журавушка», своїми умисними діями, які виразились у розтраті чужого майна яке перебувало у його віданні, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.
Постановою прокурора від 23.12.2020 цілісний майновий комплекс державного підприємства «Журавочка», розташований за адресою Київська область, Броварський район, село Пухівка визнано речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні.
Цілісний майновий комплекс державного підприємства «Журавочка», розташований за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться у державній власності, в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.
У своєму клопотанні прокурор вказує, що цілісний майновий комплекс державного підприємства «Журавочка», розташований за адресою Київська область, Броварський район, село Пухівка зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим не надано, жодних переконливих доводів, що арешт на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс державного підприємства «Журавочка», розташований за адресою АДРЕСА_1 , знаходиться у державній власності, в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, є співмірним цілям та завданням кримінального провадження не представлено.

Разом з тим, доказів на підтвердження необхідності накладення арешту слідчим не надано.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підставу та мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадках передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Так, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані і мають міститись і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Враховуючи, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, та не надано доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, а відсутність вказаних доказів позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факти викладені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про арешт майна задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання сторони кримінального провадження № 0000463 від 18.05.2018 року прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1