Дата документу 21.05.2021 Справа № 554/4563/21
Провадження № 1-кс/554/8359/2021
УХВАЛА
Іменем України

21 травня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання старшого слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000480 від 17.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, про арешт майна,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна, погоджене прокурором, у якому прохали накласти арешт на вилучений 17.05.2021 року у ОСОБА_4 мобільний телефон марки «HUAWEI Y6 PRO (TIT-U02) Сер.№ НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з позбавленням права відчуження, розпоряджання, використання, який після проведення експертизи повернути під зберігальну розписку потерпілому.

В судове засідання слідчий не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Власник майна ОСОБА_5 до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно ч. 4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Встановлено, що у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000480 від 17.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.05.2021 року, близько 02:00 год. невідомі особи, перебуваючи поблизу будинку №29, що розташований по вул. Івана Мазепи в м. Полтава, із застосуванням фізичної сили відкрито заволоділи мобільний телефоном марки «HUAWEI» золотистого кольору та гаманцем в якому знаходилися грошові кошти в розмірі 600 грн., що належали ОСОБА_5 , чим спричинили останньому матеріального збитку, розмір якого встановлюється.

17.05.2021 року відомості про вказане кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000480.

Згідно протоколу огляду від 17.05.2021 року було оглянуто та вилучено у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «HUAWEI Y6 PRO (TIT-U02) Сер. № НОМЕР_1 . IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 .

Постановою слідчого від 17.05.2021 року вказане майно визнано речовим доказом.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173, 174 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб, необхідність подальшого перебування майна під арештом.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок чого, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Суд бере до уваги те, що існує наявність розумних підозр вважати, що вилучений мобільний телефон є доказом злочину у вказаному кримінальному провадженні, оскільки він відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, оскільки був об`єктом кримінально протиправних дій та може слугувати доказом обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено необхідність накладення арешту на вилучене під час огляду майна.

Слідчий суддя вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на вказане майно суспільний інтерес переважає приватні інтереси власника майна. Вказане втручання у приватне життя даної особи здійснюється на підставі кримінального процесуального кодексу та переслідує легітимну мету.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучений в ході огляду мобільний телефон марки «HUAWEI Y6 PRO (TIT-U02) Сер.№ НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 з позбавленням права відчуження, розпорядження до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Вилучений в ході огляду мобільний телефон марки «HUAWEI Y6 PRO (TIT-U02) Сер.№ НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI: НОМЕР_3 після проведення всіх необхідних процесуальних дій передати на відповідальне зберігання потерпілому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів з дня проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Власник майна, котрий був відсутній у судовому засіданні має право подати клопотання про скасування арешту майна до суду першої інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Слідчий суддя ОСОБА_1