ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
іменем України
Справа № 1-44/11
Провадження № 1/210/1/21

"07" липня 2021 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу перебуває кримінальне провадження за обвинувальним висновком відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до ст.375 КПК України (в редакції 1960 року), після скасування вироку апеляційним судом, суд першої інстанції розглядає справу згідно з вимогами глав 25-28 вказаного кодексу. Під час розгляду справи судом першої інстанції, застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки при умові, якщо вирок був скасований за апеляцією прокурора або потерпілого або його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшено обвинувачення. Відповідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 року, вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 31 березня 2015 року не був скасований у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання. Крім того, вказаною ухвалою не було скасовано протоколи судових засідань, а також не були останні визнані такими, які не відповідають фактичним обставинам судового розгляду справи. Також, не було скасовано вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та прокурором постанови прокурора про зміну обвинувачення від 19.12.2012 року та від 30.04.2014 року, які були вручені підсудним та які були предметом судового розгляду. При цьому, було суттєво зменшено розмір обвинувачення та пред`явлено менш тяжке обвинувачення. Так, постановою прокурора від 19.12.2012 року був виключена така кваліфікаційна ознака, як вчинення злочинів, передбачених ст.191 ч.5 та ст.366 ч.3 КК України організованою групою осіб. Постановою прокурора від 30.04.2014 року із обвинувачення за ст.366 ч.2 КК України було виключено кваліфікаційну ознаку завдання тяжких наслідків, у зв`язку з чим, дії було перекваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України. Потерпілі не заперечували проти такої зміни кримінальної справи.

Таким чином, на даний час підсудним ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення в редакції від 29 січня 2010 року, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в редакції від 30 квітня 2010 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.275 КПК України (в редакції 1960 року), розгляд справи проводиться тільки у відношенні підсудних та тільки в межах пред`явленого їм обвинувачення.

Прокурором в судовому засіданні було оголошено обвинувальні висновки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в редакції від 29.01.2010 року, а також ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в редакції від 22.06.2010 року.

На питання суду про те, чи підтримує прокурор обвинувачення в редакції від 30.04.2014 року, останній повідомив суд, що дане змінене обвинувачення вона не підтримує.

Таким чином, прокурор відмовилась від підтримання пред`явленого підсудним обвинувачення в редакції від 30.04.2014 року.

В результаті чого, порушуються вимоги ст.275 ч.1 та ст.375 ч.2 КПК України (в редакції 1960 року), а також право підсудних ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , захищатись від пред`явленого їм обвинувачення в редакції від 30 квітня 2014 року.

Так, відповідно до ст.43 КПК України (в редакції 1960 року), обвинуваченою є особа, у відношенні якої в установленому цим Кодексом порядку, винесено постанову про притягнення як обвинуваченого. Після призначення справи до судового розгляду, обвинувачений є підсудним.

Обвинувачений, зокрема має право: знати, в чому він обвинувачується; давати покази саме за пред`явленим обвинуваченням.

Продовження судового розгляду в межах оголошеного обвинувачення в редакції від 29.01.2010 року позбавляє підсудних вищеперерахованих прав, що в свою чергу є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

Дане порушення суд усунути не може, оскільки, не має права за власної ініціативи оголошувати пред`явлене підсудним обвинувачення від 30.04.2014 року, яке прокурор не бажає підтримувати та оголошувати в судовому засіданні.

У судовому засіданні, підсудні на питання про те, чи будуть вони надавати покази по справі, суду повідомили, що оголошене прокурором обвинувачення, на даний час не пред`явлено, так як їм вручено змінене обвинувачення в іншій редакції та кваліфікації, а останні бажають надавати покази саме по зміненому та пред`явленому їм обвинуваченню. При цьому, відповідно до положень КПК України (в редакції 1960 року), вони мають право давати покази та відстоювати свою позицію саме по пред`явленому їм обвинуваченню. Відмова прокурора оголосити в судовому засіданні пред`явлене їм обвинувачення в новій редакції, позбавляє їх права давати покази суду по цьому обвинуваченню, і таким чином у випадку подальшого судового розгляду, буде порушено їх право на справедливий суд, закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, так як підсудні будуть позбавлені права надавати покази за пред`явленим обвинуваченням та ефективно захищатись від такого звинувачення.

Навіть у разі нової зміни обвинувачення прокурором, в суді виникне ситуація, коли підсудним одночасно буде пред`явлено два обвинувачення за фактом одних і тих самих дій в різних редакціях, жодне з яких не скасоване прокурором.

Крім того, згідно ст.375 КПК України (в редакції 1960 року), після скасування вироку апеляційним судом, суд першої інстанції розглядає справу у відповідності до Глав 25-28 цього Кодексу.

На досудовому слідстві за ст.368 КПК України, слідчим були порушені положення ч.5 ст.223 КПК України, а саме, не зазначено час складання обвинувального висновку. Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 КПК України, прокурор, отримавши від слідчого справу із обвинувальним висновком, зобов`язаний перевірити чи дотримані вимоги закону при складанні обвинувального висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.237 КПК України, по справі, яка надійшла від прокурора, суддя встановлює, чи складено обвинувальний висновок у відповідності до вимог КПК України. У відповідності до ст.249-1 КПК України, суддя своєю постановою повертає справу прокурору, якщо було суттєво порушено вимоги ст.ст.228-232 КПК України, для усунення виявлених недоліків.

Підсудні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також інший захисник-адвокат ОСОБА_9 , підтримали клопотання адвоката ОСОБА_8 і просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, оскільки, судом не було допитано свідків по справі та не досліджено усі матеріали кримінальної справи.

Вивчивши клопотання захисника про повернення справи для проведення додаткового розслідування, заслухавши доводи сторони захисту та заперечення прокурора, а також, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку про те, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.246 КПК України (в редакції 1960 року), при попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника, потерпілого, позивача, відповідача або їх представників своєю постановою повертає справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду. За клопотанням прокурора, обвинуваченого, його захисника чи законного представника суддя вправі повернути справу на додаткове розслідування для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб, якщо окремий розгляд справи щодо них неможливий. За клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника суддя може повернути справу на додаткове розслідування і у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для пред`явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред`явлено. У постанові суддя зазначає підстави повернення справи на додаткове розслідування і може вказати, які слідчі дії повинні бути проведені при додатковому розслідуванні. В постанові також повинно бути вирішено питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст.281 КПК України (в редакції 1960 року), повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування, суд вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя постановою в нарадчій кімнаті.

Так, 14 грудня 2017 року рішенням судді було призначено судовий розгляд вказаної кримінальної справи та з урахуванням позиції інших учасників, прокурором оголошено резолютивну частину обвинувального висновку, і суддею встановлено порядок дослідження доказів по справі. Таким чином, суддею розпочато судовий розгляд даної кримінальної справи з дослідження письмових матеріалів.

Захисник підсудних - ОСОБА_8 у своєму клопотанні просить повернути кримінальну справу для проведення додаткового досудового розслідування, однак, така підстава передбачена ст.246 КПК України (в редакції 1960 року) на стадії попереднього розгляду справи. Враховуючи те, що дану кримінальну справу призначено до судового розгляду, клопотання захисника суддя визнає таким, як необґрунтоване.

Навіть припускаючи те, що захисник ОСОБА_8 у своєму клопотання мав на увазі направлення справи на додаткове розслідування відповідно до ст.281 КПК України, суддя також не знаходить підстав для його задоволення, оскільки, відповідно до вимог вказаної статті, направлення справи на додаткове розслідування може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Однак, якщо суд, суддя має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду, направлення справи на додаткове розслідування, є неприпустимим.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що підставою для повернення справи на додаткове досудове розслідування є те, що прокурором оголошено обвинувальний висновок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в редакції від 29.01.2010 року, а не в редакції від 30.04.2014 року, суддя не приймає до уваги, оскільки, підстави для зміни обвинувачення прокурором виникли після проведення судового розгляду справи, тобто, після дослідження усіх матеріалів кримінальної справи, допиту свідків та підсудних.

Враховуючи те, що після скасування вироку судом апеляційної інстанції, розгляд справи в суді першої інстанції розпочинається спочатку.

Отже, підстав, для зміни обвинувачення та оголошення обвинувального висновку в новій редакції від 30.04.2014 року, яке було змінене під час судового розгляду попереднім складом суду першої інстанції до ухвалення вироку, у прокурора не було.

Зміна обвинувачення прокурором можлива лише після проведення судового розгляду, під час якого буде встановлено такі підстави.

Враховуючи те, що станом на 07.07.2021 року по вказаній кримінальній справі проведено попередній розгляд, не досліджено усіх матеріалів кримінальної справи, не допитано потерпілих, свідків та підсудних, а також, з урахуванням вищевказаних вимог кримінально-процесуального законодавства (в редакції 1960 року), суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, тому, у задоволенні клопотання захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.246, 281 КПК України (в редакції 1960 року), суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про повернення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1