ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/534/21 Справа № 181/957/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 до 16 лютого 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_7 не має постійного джерела доходу, офіційно не працює, не має міцних соціальних зв`язків, проживає не за місцем реєстрації, зареєстрований в іншій області, право власності на житло, де тимчасово проживає ОСОБА_7 , за ним не зареєстроване, судове провадження не завершено, судом ще не було допитано свідків у даному кримінальному провадженні, а тому, визначені ст.177 КПК України ризики на час розгляду кримінального провадження не відпали, і вони в повній мірі обґрунтовують тримання ОСОБА_7 під вартою.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свою апеляційну скаргу він обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, працює на дому, має худобу.
Вказує, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК України, прокурором не доведений. Обвинувачений ОСОБА_7 не має сенсу переховуватись від органів слідства та розуміє, що при переховуванні він сам собі нашкодить, що може у подальшому призвести до отримання санкції у вигляді позбавлення волі.
Зазначає, що ОСОБА_7 також не має сенсу впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як всі свідки були допитані під час досудового слідства. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень вважає також недоведеним, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий та жодного разу не притягався до кримінальної відповідальності.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, а тому усвідомлюючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суворість покарання, яке може бути призначене у разі доведеності його вини, він може вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, реально існують.
Колегія суддів також вважає, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки їх ще не допитано в суді першої інстанції, а тому існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги щодо можливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не приймає, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, і не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника стосовно того, що обвинувачений ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Межівського районного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.263 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4