ЄУН 193/466/21 Провадження 1-кп/193/101/21
В И Р О К
іменем України

03 червня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка кримінальне провадження № 0000028 від 22 лютого 2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

01.02.2019 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік;

09.02.2021 Криничанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 286 КК України до 5 років і 6 місяців позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_3 21 лютого 2021 року, біля 23:00 год., переслідуючи злочинний умисел направлений на знищення чужого майна автомобіля марки «ВАЗ»-2103», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 та перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 , шляхом підпалу, умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де шляхом натискання кнопки, відчинив кришку багажного відсіку вищевказаного транспортного засобу, який стояв зачинений на подвір`ї даного домоволодіння, прихопленою з собою рідиною - нафтопродуктом, який має вуглеводний склад характерний для суміші зміненого світлого нафтопродукту (бензину) полив на килим, що містився у багажному відсіку автомобіля, і запальничкою, яку мав при собі, здійснив підпал розлитої ним на килим вказаної рідини.
Після чого, обвинувачений вчинивши усі дії, виконати які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети, покинув місце злочину.
В подальшому завдяки зусиллям мешканців с. Любимівка Софіївського району Дніпропетровської області, пожежа була своєчасно ліквідована та не завдала матеріальних збитків потерпілому ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку експерта судової пожежно-технічної експертизи №СЕ 19/104-21/12993-ПТ від 26.04.2021 року, осередок пожежі, яка виникла 21.02.2021, за адресою: АДРЕСА_2 , у автомобілі «ВАЗ 2103», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився, в середині багажного відсіку, а саме на гумовому килимі. Причиною виникнення пожежі є виникнення горіння внаслідок занесення стороннього джерела запалювання до осередку пожежі з ознаками попередньої підготовки події.
Органами досудового розслідування такі протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 194 КК України, як умисне знищення чужого майна, яке вчинене шляхом підпалу.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вказаному злочині визнав повністю, пояснив, що ОСОБА_6 часто на своєму автомобілі «ВАЗ 2103» білого кольору проїжджав вулицею села Любимівка Софіївського району Дніпропетровської на досить великій швидкості, через це він йому неодноразово робив усні зауваження, але ОСОБА_6 їх ігнорував і продовжував швидко пересуватися по вулиці даним автомобілем. Після чого, ОСОБА_3 вирішив спалити його автомобіль «ВАЗ 2103». Реалізуючи свій злочинний намір, 21 лютого 2021 року, біля 23:00 год., він проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , підійшов до вищевказаного автомобіля, натиснувши кнопку кришки багажника, відчинив багажний відсік та вилив бензин з прихопленої з собою пляшки на гумовий килим, що містився у багажному відсіку автомобіля, і запальничкою, яку мав при собі, здійснив підпал розлитого ним бензину на килим у багажному відсіку автомобіля «ВАЗ 2103». Коли зайнялося вогнище він відразу закрив кришку багажника і покинув територію домоволодіння ОСОБА_6 . Пояснив, що з потерпілим у них налагодилися відносини. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, за якою просив розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Згідно вимог ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За вимогами ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, керуючись правом визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_3 обвинувачення за ч. 2 ст. 194 КК України, в частині необхідності зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище особи.
Так, злочин передбачений ч. 2 ст. 194 КК України відноситься до злочинів з матеріальним складом. При його конструюванні, як обов`язкові ознаки об`єктивної сторони, включається певні суспільно-небезпечні наслідки вчиненого злочину. У складі цього злочину об`єктивна сторона отримує свій повний розвиток лише за умови настання чітко визначених наслідків і тільки з цього моменту злочин вважається закінченим.
Сам по собі факт підпалу майна з метою його знищення не утворює складу закінченого злочину, оскільки не настав передбачений кримінальним законом наслідок заподіяння шкоди у великих розмірах. Відтак такі дії повинні кваліфікуватися лише як замах на умисне знищення чужого майна, шляхом підпалу.
Під час судового розгляду справи встановлено, що обвинувачений вчинив усі дії, виконати які вважав за необхідне для досягнення злочинної мети - знищення автомобіля вогнем, однак, не досяг злочинного результату з причин, що не залежали від його волі, оскільки пожежу було ліквідовано.
Отже, за встановлених судом обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_3 з урахуванням нормативного визначення закінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи, слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 194 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, як закінчений замах на умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, що є менш тяжким злочином та покращує становище обвинуваченого.
Мотиви призначення покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який в силу вимог ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, не працює та не навчається, неодружений, за місцем проживання характеризується дорбе, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема вчинив даний злочин лише через декілька днів після засудження його за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2021.
При цьому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків, наявність пом`якшуючої обставини, та відсутність обтяжуючих обставин покарання, тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальній межі, визначеній санкцією частини статті за якою він обвинувачується. Таке покарання, у відповідності до ч. 2 ст. 65 КК України відповідатиме тяжкості злочину і буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин після постановлення вироку Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2021, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 286 ККУкраїни до 05 років і 06 місяців позбавлення волі, але до повного відбуття покарання за ним, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком суд вважає за необхідне частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.
Процесуальні витрати понесені на проведення експертиз у справі, зокрема: судової трасологічної експертизи (дактилоскопічні дослідження) №СЕ-19/104-21/6288-Д від 26.02.2021 вартістю 1307,07 грн., судової експертизи дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів № СЕ19/104-21/7573-ФХД від 15.04.2021 вартістю 1307,07 грн. та судової пожежно-технічної експертизи № СЕ19/104-21/12993-ПТ від 26.04.2021 вартістю 2615,20 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 4 та 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до вимог ст.71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2021 року і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років і 7 (сім) місяців.
Строк відбуття покарання засудженому обчислювати з моменту приведення до виконання вироку Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2021.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави (Дніпропетровський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України, ) процесуальні витрати на проведення експертиз, а саме: судової трасологічної експертизи (дактилоскопічні дослідження) №СЕ-19/104-21/6288-Д від 26.02.2021 вартістю 1307 грн. 07 коп., судової експертизи дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів № СЕ19/104-21/7573-ФХД від 15.04.2021 вартістю 1307 грн. 07 коп. та судової пожежно-технічної експертизи № СЕ19/104-21/12993-ПТ від 26.04.2021 вартістю 2615 грн. 20 коп.
Речові докази, які знаходиться на зберіганні в камері схову ВП № 9 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема:
частину гумового килиму - повернути потерпілому ОСОБА_7 , як законному володільцю;
кросівки чорного кольору, куртку чорну балонову, чорні спортивні штани - повернути обвинуваченому ОСОБА_3 , як законному їх власнику;
пластикову пляшку, ємкістю 0,5 л., зразок бензину з виявленої бензопили «Foresta» в пластиковій прозорій колбі та сліди папілярних ліній на липкій стрічці знищити.
Матеріали кримінального провадження № 0000028 від 22.02.2021 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/466/21 (провадження №1-кп/193/101/21).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1