Справа № 297/146/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/64/21, за апеляційною скаргою, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2021 року продовжено обвинуваченому
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Асбест, Свердловської області, Російської Федерації, мешканцю АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимому,
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 квітня 2021 року включно.
В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Берегівського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України, що під час розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у скоєнні кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою ухилитися від кримінальної відповідальності. Тому суд дійшов висновку, що існує ризик його переховування від суду, а також до висновку, що менш суворі запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам. В ухвалі також вказується на те, що передбачені ст. 177 КПК України і визнані доведеними ризики, які існували при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу не зменшилися, не відпали. Тому суд дійшов висновку про те, що клопотання є обгрунтованим. З метою запобігання спробам скоєння підозрюваним перерахованих вище дій, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, суд продовжив строк дії щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів. Окрім цього, беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину вчиненого без застосуванням насильства суд, вважав, за необхідне визначати обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду є незаконною. Вказує на необґрунтованість повідомленої підозри через невірну кваліфікацію злочину, та кваліфікації більш тяжкого злочину підозрюваному ніж фактично ним вчинено. Зазначає, що при постановленні ухвали судом не взято до уваги характеристику з місця проживання обвинуваченого, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження, можливість тримання особи під вартою в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші суттєві обставини. Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою змінити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що прокурор, обвинувачений та адвокат належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. При цьому береться до уваги і те, що будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги чи даних про поважність причин неявки від вищевказаних процесуальних осіб не надходило, а також те, що прокурор, обвинувачений ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.
Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.
Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення - відповідно до ст. 12КК України віднесено до тяжких злочинів та покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), те, що судове провадження не закінчено й на даний час ще не допитані всі свідки, а також дані про особу обвинуваченого (характеристика з місця проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності ).
Тому, колегія суддів вважає, що, виходячи з тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 обвинувачується, конкретних обставин, за яких скоєно діяння та даних про його особу, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
При цьому, колегія суддів зазначає, що застосований щодо ОСОБА_5 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинуваченого під вартою, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 у силу характеру інкримінованого йому діяння та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов належного висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.
Як такі, що не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд, з огляду на вищенаведене, не приймає до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження щодо можливості тримання особи під вартою в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші суттєві обставини. При цьому колегія суддів зазначає, що у підтвердження цих доводів адвокат не надав будь-які докази (документи), які підтверджують, які саме дані про особу обвинуваченого не взяті до уваги, не подав документи щодо сімейного стану обвинуваченого та про наявність на його утриманні малолітніх дітей.
При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, однак, обставини, за яких вчинено інкриміноване йому кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, а також вищенаведені дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів.
Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано визначив йому розмір застави.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої підозри через невірну кваліфікацію злочину, та кваліфікації діяння за статтею про більш тяжкий злочин, ніж фактично вчинено, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочині підлягає з`ясуванню в ході судового розгляду кримінального провадження, що на цій стадії процесу, як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини чи кваліфікації дій обвинуваченого, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті, і вважає, що в матеріалах судового провадження є докази, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінально-карних діянь.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказується в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 03 лютого 2021 року якою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.04.2021 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :