ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/106/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1972/21 Суддя-доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України у відношенні засудженогоОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи своє рішення, судом зазначено, що ОСОБА_7 , засуджений 02.08.2017 року Вовчанським районним Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11.04.2017 року та остаточно призначено до відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 02.08.2017 року.
Кінець строку відбування покарання 31.01.2022 року.
З 21.09.2017 року ОСОБА_7 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».
Незважаючи на позитивні дані в характеристиці засудженого за період відбування покарання, він лише двічі з 02.08.2017 виводився на оплачувані роботи: листопад, грудень 2018; з січня по липень 2019 року. За період відбування покарання характеризується посередньо.
Оцінивши всі наведені вище обставини в сукупності, суд вказав, що при вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених ст. 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в Установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань та обґрунтував прийняте рішення тим, що, засуджений ОСОБА_7 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року та рішенням апеляційної інстанції застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від покарання.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу засуджений вказує на те, що він вважає оскаржувану ухвалу не законною та не обґрунтованою, так як суд відмовив йому у застосуванні ст.81 КК України.
Крім того, апелянт зазначає, що судом, при ухваленні рішення, не взято до уваги факти, що мають значення, а саме: за час відбування покарання він має 3 заохочення про які не зазначено в оскаржуваній ухвалі; багато разів етапувався до лікарні при «Темнівській ВК (№100)» та з березня 2018 по 2020 рік являвся інвалідом 3 групи. Це причина по які він мало працював. Звертає увагу на описку в оскаржуваному рішенні та на той факт, що судове засідання проводилося без режиму відеоконференції.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та відомості особової справи засудженого, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч.2ст. 81 КК України, обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.
За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.
Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-строкове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних встановлено наступне:
ОСОБА_7 , засуджений 02.08.2017 року Вовчанським районним Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 11.04.2017 року та остаточно призначено до відбуття покарання 4 роки 7 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 02.08.2017 року.
Кінець строку відбування покарання 31.01.2022 року.
Відповідно до характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.08.2017 року. Під час тримання в ДУ "Харківський СІ" вимоги режиму тримання не порушував, дисциплінарні стягнення не мав, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався.
З 21.09.2017 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував. Характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Три рази був заохочений адміністрацією установи. Заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Але , слід враховувати, що ОСОБА_7 6 разів судимий за вчинення аналогічних злочинів, пов`язаних з викраденням майна та незаконним виробництвом, виготовленням та зберіганням наркотичних засобів, за які йому призначались покарання пов`язанні з реальним позбавленням або обмеженням волі, тричі застосовувалось умовно-дострокове звільнення. При цьому ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та знову продовжував вчиняти злочини, за що був засуджений останнім вироком до позбавлення волі.

З огляду на викладене колегія суддів вбачає, що ОСОБА_7 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також неефективність застосування до нього звільнення від відбування покарання. Тому відсутні достатні та переконливі дані, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

Вищенаведені висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в матеріалах судового провадження та особової справи засудженого, а тому не можуть спростовуватись апеляційними доводами ОСОБА_7 , які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
Колегія суду погоджується з рішенням суд, про те що засуджений ОСОБА_7 лише намагається стати на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.
Посилання засудженого на те, що засідання проходило без режиму відеоконференції, а також щодо описки в оскаржуваному рішення, колегія суддів бере до уваги та зазначає, що матеріали справи містять особисту заяву від засудженого ОСОБА_7 з проханням проводити судове засідання за його відсутності та без аудіо та відео фіксації.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні та рекомендує судді виправити зазначені в апеляції засудженого технічні описки.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягли б за собою скасування оскаржуваної ухвали, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 березня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відносно засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді