ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2098/21 Справа № 193/561/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 та заперечення засудженого ОСОБА_7 на вказану апеляційну скаргу, -
Встановила:
цією ухвалою задоволено подання начальника ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останні рази:
- 16.08.2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 13.05.2019 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,
Засудженого ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць.
Приймаючи таке рішення суд послався на те, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання. За час відбування покарання в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» характеризується позитивно: стягнень не має, має одне заохочення, є працездатним, добровільно без оплати праці працює на господарському дворі установи. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, а тому останній, на думку суду першої інстанції, своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
В апеляційній скарзі:
- прокурор просить вказану ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні подання адміністрації ДУ "Софіївська виправна колонія (№45)" про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання засудженого ОСОБА_7 .
Вважає, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам.
На його думку, судом першої інстанції не взято до уваги, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, а саме 7 разів за вчинення тяжких злочинів проти власності, з чого вбачається рецидив. Також засуджений ОСОБА_7 мав стягнення 19.03.2019 року у виді поміщення до ДІЗО на 5 діб. Отже засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив.
Вважає, що наявність одного заохочення в 2020 році, де останній відбуває покарання з 2018 року, це пристосовувальницька поведінка ОСОБА_7 до вимог адміністрації установи, а не свідоме виправлення та доведення цього зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
На вказану апеляційну скаргу засудженим ОСОБА_7 були подані заперечення.
ОСОБА_7 просить рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та справедливим, а апеляційну скаргу прокурора, - без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, засудженого, який просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду, - без змін, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги та запереченнями на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до змісту п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до роз`яснень п. п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора та заперечень на неї, прийшла до висновку, що суд першої інстанції, всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 , його поведінку і відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за час відбуття покарання, та дійшов до законного і обґрунтованого висновку, що останній своєю поведінкою та ставленням до праці протягом відбування покарання довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
Згідно наданих матеріалів встановлено, що 16 серпня 2018 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська ОСОБА_7 був засуджений за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
13 травня 2019 року Широківським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком від 16 серпня 2018 року, остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання: 18 червня 2018 року. Кінець строку відбуття покарання: 18 липня 2022 року.
Згідно характеристики, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.06.2018 року. Під час утримання ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4 заохочень та стягнень не мав.
З 07 вересня 2020 року засуджений ОСОБА_7 міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)». За час відбування покарання характеризується позитивно: стягнень не має, має одне заохочення. За станом є працездатним, добровільно, без оплати праці працює на господарському дворі установи. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки, адекватно реагує на критику в свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин.
Станом на 08.03.2021 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 , своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, що є підставою для повернення його у суспільство.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово судимий, не є підставою для відмови в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення засудженого, який за час відбування покарання реально довів виправлення своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу в.о. начальника Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4