Справа № 366/734/21
Провадження№ 1-кп/366/140/21
ВИРОК
Іменем України
19 травня 2021 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Іванківського районного суду Київської області кримінальне провадження № 60000007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Усть-Ілімськ, Іркутської області, РФ, раніше не судимого, з неповною середньо освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм автотранспортних засобів в ДСП «Центральне підприємство поводження з радіоактивними відходами», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Так, 24.03.2021 року, ОСОБА_6 , працюючи вахтовим методом роботи у ДСП «Центральне підприємство поводження з радіоактивними відходами», під час обідньої перерви, перебуваючи на території зони відчуження у м. Чорнобиль, на стихійному смітнику, що по вул. Пасіки у м. Чорнобиль, знайшов 8 відрізків металевих труб та 9 відрізків кутників, які поклав до салону свого автомобіля ВАЗ-2105, д. н. з. НОМЕР_1 . В подальшому, 24.03.2021 року, маючи намір перемістити за межі зони відчуження, без передбаченого законом дозволу і проведення дозиметричного контролю, об`єкти промислової продукції, ОСОБА_6 , на власному автомобілі приїхав на КПП «Дитятки», де зупинився на лінії СТОП. Під час огляду, працівниками поліції у відповідності до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», автомобіля ВАЗ-2105, д. н. з. НОМЕР_1 , між заднім рядом пасажирських сидінь та багажним відділенням, було виявлено 8 відрізків металевих труб та 9 відрізків кутників.
Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження, без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю, об`єктів промислової продукції, оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але не було доведено до кінця, з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України.
31 березня 2021 року між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України.
За угодою про визнання винуватості, підозрюваний ОСОБА_6 згідно з вимогами ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України - у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Крім того, прокурор та підозрюваний, визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України, є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_6 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання, очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 який раніше не судимий, злочин не набув значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення (злочин) обвинувачений ОСОБА_6 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме: за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України - у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 475, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого, не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2021 року, укладену у кримінальному провадженні № 0000073 між прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання - у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази:
- 8 відрізків металевих труб та 9 відрізків кутників - знищити;
Судові витрати відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя