ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/380/21 Справа № 705/385/21 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2021 року,-

в с т а н о в и л а :

Начальник державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» направив до суду клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , у якому зазначив про те, що ОСОБА_7 засуджений 14.11.2017 року Монастиршценський районним судом Черкаської області за ст.ст. 15 ч. 3, 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 08.06.2017 року до 20.06.2017 року, включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, а саме 26 днів, за період з

21.06.2017 року до 29.06.2017 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі на підставі ст. 72 КК України в редакції Закону України від 18.05.2017 року №2046-УІІІ, а саме 9 днів.

Початок строку відбування покарання: 16.10.2018р.,

Кінець строку: 11.03.2022 р..

Станом на 13.01.2021 року відбув 2/3 строку покарання, а саме 2 роки 04 місяці 02 дні.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2021 року, клопотання начальника державної установи «Старобабанівська виправна колонія №92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Ухвалу Уманського міськрайонного суду від 12.04.2021 про задоволення клопотання адміністрації ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання скасувати через неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку засудженого, який заперечує стосовно апеляції, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до не правильного висновку, про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 .

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній неодноразово судимий, останній раз 29.06.2017 року Монастирищенським районним судом Черкаської області.

ОСОБА_7 за період утримання в СІЗО м. Черкаси характеризувався посередньо. Режим утримання не порушував. До праці не залучався, заохочень та стягнень не мав.

З 18.11.2018 року відбуває покарання в Старобабанівській виправній колонії №92. За час відбування покарання характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Режим відбування порушував 4 рази, з яких 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашенні у встановленому законом порядку. Виконує обов`язки днювального відділення, до своїх обов`язків відноситься сумлінно та старанно, за що 5 разів заохочувався правами начальника установи. У скоєному злочині розкаюється.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну не відбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, колегія суддів враховує обставини наведені в характеристиці на засудженого ОСОБА_7 та в апеляційній скарзі прокурора, а саме, ОСОБА_7 має 3 судимості зі скоєння злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних речовин. Останній злочин вчинив в групі осіб після звільнення від покарання на підставі ЗУ «Про амністію в 2014 році». За час відбування покарання з 16.10.2018 в СІЗО м. Черкаси характеризувався посередньо, а в ДУ «Старобабанівська ВК-92» - позитивно. Має 5 заохочень (09.04.2019, 08.07.2019, 13.07.2020, 05.10.2020, 04.01.2021) та 2-чі притягувався до дисциплінарної відповідальності (28.11.2019 та 28.02.2020), стягнення зняті та погашені в установленому законом порядку.

Разом з тим, 25.05.2020 був відсутній під час вечірньої перевірки засуджених, на зроблені зауваження грубив, від дачі пояснення відмовився. Лише, 01.06.2020 надав пояснення, що перебував в туалетній кімнаті. При цьому, причини по яким грубив працівниками колонії не пояснив. За вказане порушення ОСОБА_7 стягнення не накладалось, була проведена профілактична бесіда. При цьому, постанова про проведення профілактичної бесіди не містить мотивів по яким не було накладено дисциплінарне стягнення, (а.с.51-58).

15.06.2020 під час проведення масового заходу «Обід» був виявлений на центральній алеї житлової зони з порушенням форми одягу (без нагрудного знаку). На зроблені зауваження відреагував грубо. Надав пояснення, про те що не помітив як у нього відірвався нагрудний знак. За вказане порушення ОСОБА_7 стягнення не накладалось, була проведена профілактична бесіда. При цьому, постанова про проведення профілактичної бесіди не містить мотивів по яким не було накладено дисциплінарне стягнення. (а.с.66-75).

Накази та рапорти про застосування заохочень не містять даних про конкретні досягнення, заслуги засудженого, за які він заохочувався. Постанови начальника установи про проведення профілактичних бесід є немотивованими, а тому свідчать про поблажливість з боку адміністрації колонії.

Враховуючи викладене, а також те, що більша частина заохочень засудженим отримана в період, що передував настанню пільги, з часу останнього порушення минуло менше року, існують обґрунтовані сумніви, що ОСОБА_7 виправився та не буде скоювати нових злочинів після звільнення з установи виконання покарання.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Крім цього не можна вважати сумлінною поведінку засудженого лише через відсутність у засудженого не знятих або погашених у порядку, встановленому статтею 134 КВК України, стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за найближчий час до розгляду клопотання.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався та належним чином не вмотивував своє рішення.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Аналізуючи наведене, враховуючи особу засудженого, його поведінка в установі виконання покарань не свідчить про його виправлення та відсутність у нього мотивації на скоєння нових злочинів. А отримання ним заохочення напередодні вирішення судом питання про його умовно-дострокове звільнення слід розцінювати, як звичайне пристосування з метою отримання поблажливості суду, а не щире каяття.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді