Справа № 467/923/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2021 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області з участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 , відділення поліції №1 Первомайського районного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні а залі суду в смт. Арбузинка клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000311, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області із заявою, у якій порушив питання часткового скасування арешту належного йому транспортного засобу автомобіля марки Renault Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , типу сідловий тягач - Е з бортовим причепом марки SAMRO С121148, реєстраційний номер НОМЕР_2 , посилаючись на те, що наразі слідством проведені усі необхідні слідчі дії, у тому числі й проведено усі експертизи, що мають значення для справи, у той час, як транспортний засіб з причепом неналежно зберігається у невідомому йому місці, що може призвести до пошкодження чи то втрати його майна.

Тому заявник просив скасувати накладений ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2020 року на транспортний засіб марки Renault, модель Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип сідловий тягач- Е синього кольору, номер шасі НОМЕР_3 та на причіп бортовий Е сірого кольору марки SAMRO, модель С121148, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 у частині заборони користування та володіння ними.

Позиція учасників справи

Заявник в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, направив заяву, якою просив розглядати справу за його відсутності та вказав на підтримання своїх вимог.

Слідчий відділення поліції №1 Первомайського районного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, мотивуючи тим, що наразі ОСОБА_3 пред`явлено підозру у цьому кримінальному провадженні, незабаром обвинувальний акт буде скеровано до суду, у той час, як в ході судового розгляду може виникнути питання призначення експертиз, а користування транспортним засобом може призвести до зміни його вузлів та агрегатів.

Крім цього, вказав, що транспортний засіб з причепом, щодо скасування арешту яких заявником порушено питання, зберігаються на території ПП «Благодатненський птахопром» в с. Благодатне Арбузинського району Миколаївської області, автомобіль зачинений, а його схоронність забезпечено належно.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі установлених ним фактичних обставин із даного питання

Слідчий суддя, у свою чергу, перевіривши доводи і обгрунтованість внесеного на його розгляд клопотання, з`ясувавши позицію органу досудового розслідування,установив наступне.

Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000311, внесеного до ЄРДР 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на даному етапі установлено, що 27 серпня 2020 року близько 22 год. 20 хв. на автодорозі Н-24 «Благовіщенськ Миколаїв» на ділянці дороги 92 км +375 м. в напрямку м. Южноукраїнська сталась дорожньо транспортна пригода за участю сідлового тягача Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 , з бортовим причепом Samro, д/н НОМЕР_5 , під куванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки Opel Zafira, д/н НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_4 .

Водій та пасажири автомобіля Opel Zafira отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Водій ОСОБА_3 є власником сідлового тягача Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 з бортовим причепом Samro, д/н НОМЕР_5 , які, у сою чергу, були виявлені та вилучені під час огляду місця події, що підтверджується даними протоколу ОМП від 28 серпня 2020 року, та постановою слідчого від цього ж числа визнані речовими доказами у справі.

Ухвалою слідчого судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 31 серпня 2020 року накладено арешт на транспортний засіб марки Renault, модель Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип сідловий тягач Е синього кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 від 19 жовтня 2011 року належить ОСОБА_3 , шляхом заборони власнику та будь яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд та на причіп бортовий Е сірого кольору марки SAMRO, модель С121148, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_4 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 24 січня 2012 року належить ОСОБА_3 , шляхом заборони власнику та будь яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд.

Заявник порушує питання про часткове скасування арешту, як то, у частині заборони користування та володіння транспортним засобом та причепом до нього, зокрема, через те, що потреба у застосуванні такого виду заходу забезпечення кримінального провадження на даний час відпала і є потреба у забезпечення схоронності належного йому майна.

Між тим, слідчий суддя, проаналізувавши питання про те, чи відпала потреба у подальшому застосуванні такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, не може погодитись із доводами заявника і відхиляє їх, зокрема, через таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Заходи ж забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення його дієвості (ч. 1 ст. 131 КК України).

При цьому, кримінальний процесуальний закон України визначає таку імовірну можливу мету, як передумову арешту, зокрема, збереження речових доказів ( ч.2 ст. 170 КПК України).

Водночас, згідно ч.2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Та у цьому випадку, в ході судового розгляду не було встановлено беззаперечного факту того, що мета, з якою накладався арешт на належний ОСОБА_3 транспортний засіб з причепом, на цей час відпала, а тому говорити про те, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба, є передчасним.

Зокрема, в ході користування транспортним засобом (експлуатації) гіпотетично може мати місце заміна його вузлів та агрегатів.

У той час, як заявник не вказував на необгрунтованість накладення арешту.

Крім цього, виходячи із норм КПК України, в ході судового розгляду може мати місце необхідність, у тому числі, й огляду речового доказу (автомобіля) судом.

При цьому, не слід забувати, що питання призначення експертизи може виникнути і в ході судового розгляду, що прямо випливає із норми ч.1 ст. 332 КПК України, а експерт, у свою чергу, як учасник кримінального провадження, вправі заявляти клопотання у порядку положень ст. 69 того ж Кодексу, у тому числі, й щодо надання йому доступу до автомобіля.

І як наслідок, слідчий суддя приходить до однозначного висновку, що мета, визначена п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, як то, збереження речових доказів, на даному етапі судового провадження є дійсною і відповідна підстава арешту не відпала.

Усі інші доводи заявника, суд сприймає як такі, що за вказаних передумов фактично спрямовані на переоцінку ухвали слідчого судді, якою було накладено арешт на автомобіль, що не кореспондується з принципом правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано будь яким іншим судовим рішенням (рішення ЄСПЛ у справі Салом проти України від 06.09.2005 року) і не входить до компетенції суду першої інстанції.

Щодо питання схоронності транспортного засобу, то останнє не може бути вагомими аргументом за користь скасування арешту, навіть і часткового, оскільки заявником не доведено його неналежне зберігання.

Тим самим, неможливо говорити про доведеність доводів заявника із дотриманням принципу affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Крім цього, суд враховував тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, яке надано Європейським судом з прав людини у рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України».

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що «...будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг за Льопрот проти Швеції», п.п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти ( рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)...».

Та у цьому випадку, потреби судового провадження і необхідність забезпечення всебічного, повного і об`єктивного встановлення істини у справі, у тому числі, й шляхом збереження речових доказів, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна і перебувають у «справедливому балансі» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, у даному випадку, власника автомобіля.

З цих мотивів, клопотання про часткове скасування арешту майна не підлягає до задоволення, оскільки підстави для вчинення цієї процесуальної дії не відпали на цей час і є наявною необхідність забезпечення дотримання прав учасників цього судового провадження.

Тому, керуючись ст.ст. 369 -372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000311, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Слідчий суддя ОСОБА_5