Справа № 342/414/17
Провадження № 11-кп/4808/293/21
Категорія ч.3 ст.307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2021 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2021 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 календарних днів з 27.05.2021 по 26.07.2021 включно. Протягом всього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачений або заставодавці мають право внести заставу в розмірі, порядку та на умовах, визначених ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.12.2020.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу. Просив поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2021 року, скасувати вказану ухвалу, звільнити його з місця позбавлення волі за станом здоров`я, з покладенням на нього особистого зобов`язання, зменшити розмір застави до 1 грн.

Зокрема вважає безпідставною заміну судді ОСОБА_10 на суддю ОСОБА_1 під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки таке рішення негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження по суті та ухвалення несправедливого вироку. Звертає увагу суду на те, що перед етапуванням до Калуського міськрайонного суду зранку 27.05.2021 року у нього підвищився артеріальний тиск, і в суді, викликана швидка допомога, діагностувала у нього критичний результат кардіограми, проте, йому була надана не фахова медична допомога у вигляді препарату «Каптоприл», який провокує наявну у нього виразкову хворобу, та прогресує усі наявні та набуті в місці неволі, захворювання. Також вказує, що копію оскаржуваної ухвали він не отримав до цього часу, натомість 02 червня 2021 року в УВП №12 йому було вручено копію ухвали про відвід судді ОСОБА_1 . Зазначає, що не може оплатити визначений розмір застави, оскільки під час проведеного обшуку у нього були викрадені його заощадження в сумі 70000 доларів США.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 відмовились від апеляційних вимог щодо обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, а вимоги щодо зменшення розміру застави підтримали;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали контрольного провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 відмовились від апеляційних вимог щодо обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, мотивуючи зміну своїх вимог тим, що на даний час в провадженні ДБР перебуває кримінальне провадження щодо порушень, які були вчинені під час проведення досудового розслідування у зв`язку з чим перебування під вартою спрощує обвинуваченому реалізувати свої повноваження в іншому проваджені, де він визнаний потерпілим. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги щодо зменшення розміру застави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що на розгляді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 307 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу суд першої інстанції врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , дані про особу обвинуваченого, та ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, які не зменшилися, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальні правопорушення, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 .

Так, підставами вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, і у разі визнання його винуватим ризик втечі для нього може бути менш небезпечним ніж призначене покарання і процедура його відбування.

Крім того суд правильно врахував те, що продовжує бути високим ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки розгляд кримінального провадження триває та не допитані всі свідки по справі.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати, що виправдовує тримання ОСОБА_8 під вартою та унеможливлює застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого про недопустимість участі іншого головуючого судді під час розгляду клопотання про продовження йому строку тримання під вартою.

Так, відповідно до п.20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановити такі особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. У разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 було передано для розгляду головуючому судді ОСОБА_10 , однак на день надходження клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу вказаний суддя перебував у відпустці, тому клопотання було розподілено автоматизованою системою документообігу іншому судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , що передбачено діючим законодавством.

Колегія суддів оцінює критично доводи ОСОБА_8 про погіршення стану його здоров`я, оскільки ні обвинувачений, а ні його захисник не надали суду документів щодо стану здоров`я обвинуваченого та будь-яких інших документів, які б об`єктивно свідчили про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого про непомірність встановленого розміру застави, оскільки питання щодо розміру застави було предметом дослідження під час застосування запобіжного заходу, а на даний час фактично вирішується питання про його продовження.

Обвинуваченим не надані достатні дані, які свідчать про можливість об`єктивно оцінити його матеріальне становище та прийти до висновку про те, що розмір застави є заздалегідь непомірним для нього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний суд, позбавлений можливості надати оцінку сукупності доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження, об`єктивно встановити стадію судового провадження на якій знаходиться розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, визначити ступінь готовності суду ухвалити остаточне рішення по кримінальному провадженню та обсяг дій, які необхідно виконати суду до завершення судового розгляду кримінального провадження та встановити причини тривалого розгляду кримінального провадження з урахуванням процесуальної поведінки сторін протягом розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що дане кримінальне провадження розглядається судом першої інстанції після скасування судом апеляційної інстанції вироку Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років. Зараховано ОСОБА_8 в строк покарання час його фактичного затримання органом дізнання з 19 год. 00 хв. 10 березня 2017 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції, що діяла до 20 червня 2017 року, зараховано в строк призначеного покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 10 березня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок скасовано у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Таким чином станом на 08 липня 2021 року, строк тримання ОСОБА_8 під вартою становить 4 роки 3 місяці 28 днів, що з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі становить 8 років 7 місяців 26 днів.

Враховуючи, складність кримінального провадження та поведінку учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повинен, діючи з більшою відповідальністю, зосередити свої зусилля на дотриманні вимог щодо розумного строку розгляду кримінального провадження та прийняти ефективні заходи щодо розгляду кримінального провадження по суті та постановлення остаточного рішення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що порушення розумних строків розгляду кримінального провадження не є правовою підставою для закриття кримінального провадження, розгляд якого повинен бути продовжений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону із застосуванням відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є обрання запобіжного заходу, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти спробам перешкодити судочинству.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про необхідність продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_8 зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів приймає до уваги, що на стадії судового розгляду кримінального провадження суд самостійно вирішує питання про застосування чи продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 , яка дозволить розглянути кримінальне провадження у розумні строки.

Рішення апеляційного суду щодо розгляду питання про законність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, кримінальне провадження щодо якого розглядається по суті судом першої інстанції, не повинно виглядати як втручання у порядок розгляду кримінального провадження судом першої інстанції та створювати перешкоди суду в організації ефективного судового розгляду у розумні строки.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, про що порушується питання в апеляційній скарзі, не встановлено, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,194,331,376,404,405,407,418,419,422-1 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.05.2021 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5