КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/317/2021 Категорія КК: ч.2 ст. 309, ч.1 ст.317 КК України
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київський апеляційний суд у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року,-

за участю прокурора: ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року задоволено клопотання Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої ОСОБА_6 .

Направлено ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року за ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1 КК України.

Рішення суду обґрунтоване тим, що засудженій ОСОБА_6 вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком один рік, з покладанням обов`язків,визначених п.п.1,2 ч.1,п.3 ч.2 ст.76 КК України та 03 липня 2019 року засудженій було роз`яснено порядок та умови відбування призначеного покарання з випробуванням, наслідки їх невиконання, винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, видане направлення до Миронівської районної філії Київського обласного центру зайнятості для працевлаштування та роз`яснений термін для звернення з направленням уповноваженого органу з питань пробації до центру зайнятості для реєстрації як безробітного,проте засуджена ОСОБА_6 до вказаного органу не зверталась та не надавала письмових доказів,які б підтверджували поважність причин неявки до Миронівської районної філії Київського обласного центру зайнятості для реєстрації, як безробітного.

Крім того,суд першої інстанції зазначає,що 16 липня 2019 року засудженій було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування призначеного покарання та надано ще 10 днів для працевлаштування та надання довідки з роботи, оскільки засуджена повідомила, що 18 липня 2019 року нею буде укладено трудовий договір, проте у встановлений строк до 27 липня 2019 року обов`язок працевлаштування засуджена не виконала,на облік до центру зайнятості не стала,самостійно не працевлаштувалась.

Не погоджуючись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженої ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що вона проживає у сільській місцевості, де офіційно працевлаштуватись дуже тяжко, а на життя заробляла шляхом проведення ремонту будинків, квартир у приватних осіб. Залишити місце проживання і офіційно працевлаштовуватись у місті вона не має змоги, так як має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, ОСОБА_6 зазначає,що вона звернулась із заявою про прийняття на роботу та офіційне працевлаштування до місцевого фермера, проте вказана особа обіцяла їй офіційно працевлаштувати, але для цього потрібно було чекати звільнення робочого місця, а у Миронівській районній філії Київського обласного центру зайнятості, як зазначає ОСОБА_6 їй повідомили, що працевлаштуватись за місцем мого проживання на даний час не являється можливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що всі ці обставини вона повідомляла суду першої інстанції, але її аргументи до уваги взяті не були, а тому вважає,що таким чином суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, не дослідив докази на які вона посилалась як підтвердження працевлаштування.

У судове засідання ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_10 не з`являлися, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином та не повідомили суд про поважні причини свого неприбуття, їх участь в апеляційному розгляді згідно з вимогами КПК України не є обов`язковою, а тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності даних учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Для направлення засудженого для відбування призначеного покарання під час іспитового строку згідно з ч. 2 ст. 78 КК України достатньо невиконання ним хоча б однієї із двох умов: невиконання покладених на нього обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. У цьому випадку суд зобов`язаний направити засудженого для відбування покарання, призначеного за вироком. Невиконанням обов`язків вважається невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Із положень ч. 3 ст. 166 КВК України також слідує, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Абзацом 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року встановлено, що згідно з ч.2 ст.78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України для здійснення належного контролю за поведінкою засудженої в період іспитового строку її зобовязано періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Як вбачається з матеріалів провадження, 03 липня 2019 року засуджена ОСОБА_6 була поставлена на облік до Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області, її було роз`яснено покладені на неї судом обов`язки, а саме: періодично зявлятись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися та ОСОБА_6 була ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та попереджена про те, що у разі ухилення від виконання покладених на неї судом обов`язків або систематичного порушення громадського порядку звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом і вона буде направлений для відбування призначеного покарання, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах особової справи ОСОБА_6 , яка підписана нею власноручно (а.с.21), поясненнями, які були відібрані у засудженої ОСОБА_6 (а.с. 22), а була також винесеною постановою про встановлення днів явки на реєстрацію - перший та третій вівторок кожного місяця (а.с. 23).

Крім того, ОСОБА_6 05 липня 2019 року отримала направленнядо Миронівської районної філії Київського обласного центру зайнятості для вирішення питання працевлаштування, згідно обов`язку покладеного на неї судом першої інстанції та зобов`язалась до 13 липня 2019 року повідомити Миронівський відділ з питань пробації про наслідки працевлаштування, проте засуджена ОСОБА_6 до Миронівської районної філії Київського обласного центру зайнятості для вирішення питання працевлаштування не зверталась, самостійно не працевлаштувалась, а тому 16 липня 2019 року їй було винесене застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, надано ще 10 днів для звернення до центру зайнятості та була попереджена про те, що їй протягом 10 днів потрібно самостійно працевлаштуватися на роботу та надати довідку з роботи, і в разі невиконання покладених на неї судом обовязків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, орган з питань пробації може надіслати до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, що підтверджується наявним в особовій справі ОСОБА_6 попередження від 16.07.2019 року, засвідчене власноручним підписом засудженої ОСОБА_6 (а.с.47).

З пояснень наявних в матеріалах провадження, вбачається, що засуджена ОСОБА_6 станом на 31.07.2019 року, обов`язок працевлаштуватися не виконала без поважних причин, оскільки на облік до центру зайнятості не стала, самостійно не працевлаштувалась, чим порушила покладені на неї вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що вона звернулася із заявою про прийняття на роботу до місцевого фермера , але щоб офіційно працевлаштуватися потрібно було чекати звільнення робочого місця, проте такі доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документальні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_6 самостійно намагалася працевлаштуватися на будь-яку роботу, що свідчить про небажання засудженої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення.

Доводи в апеляційній скарзі на те, що вона має на утриманні двох дітей не може бути обґрунтованою та об`єктивною обставиною, що позбавляла ОСОБА_6 виконувати покладений на неї обов`язок, а саме звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися,якщо їй буде запропонована відповідна посада, оскільки ОСОБА_6 жодного разу не звернулася до державної служби зайнятості, щоб виконати покладений на неї обов`язок вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року.

В суд апеляційної інстанції, при розгляді апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року, засуджена ОСОБА_6 будучи належно повідомленою про дату час та місце судового засідання систематично не з`являлася без поважних причин до зали судового засідання для розгляду даного кримінального провадження а саме: 04.02.2020 року, 26.05.2020 року, 25.06.2020 року, 09.07.2020 року, 01.02.2021 року, що також свідчить про небажання засудженої ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, оскільки належних висновків для себе вона не зробила та не надала суду апеляційної інстанції будь-яких доказів на спростування доводів для скасування ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та направлення її для відбування покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року, оскільки зазначені обставини свідчать про невиконання засудженою покладених на неї судом обов`язків, ухилення від звільнення від відбування покарання з випробуванням, а відтак і про небажання стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 жовтня 2019 року, якою задоволено клопотання Миронівського районного сектору філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_6 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 20 травня 2019 року за ч.2 ст.309, ч.1 ст.317 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4