Справа №345/1242/14-к
Провадження № 1-кп/345/1/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченго ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші кримінальне провадження № 0000343 від 18.12.2017 з обвинувальним актом про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хімчин Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, не судимого,

за ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , вчинив перевищення влади та службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав і повноважень, що супроводжувалися насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

Згідно наказу начальника УМВС України в Івано-Франківській області № 7 о/с від 24.01.2011 «По особовому складу» було призначено на посаду заступника начальника сектору карного розшуку Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області.

Будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, наділеним функціями представника влади та організаційно-розпорядчими функціями, ОСОБА_4 був зобов`язаний керуватись у своїй роботі Конституцією України, Законом України «Про міліцію», Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність», чинним на той час кримінально-процесуальним законодавством України та галузевими наказами МВС України. До його службових обов`язків входило: керівництво особовим складом сектору карного розшуку по агентурно-оперативній діяльності, організація оперативно-розшукової діяльності. Однак ОСОБА_4 , як працівнику міліції, владу та службову повноважень він використав у злочинних цілях за наступних обставин.

16 травня 2011 року, близько 06.00 год, заступник начальника сектору карного розшуку Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області капітан міліції ОСОБА_4 , з метою з`ясування обставин спричинення, у ніч з 15.05.2011 на 16.05.2011, ножового поранення мешканцю м. Калуша ОСОБА_6 , разом з підлеглими працівниками сектору карного розшуку Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 доставив у приміщення Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області жителя м. Калуша ОСОБА_9 .

Однак, про прибуття і доставку ОСОБА_9 у приміщення Калуського МВ УМВС України в області ОСОБА_4 оперативного чергового та керівництво відділу міліції, у встановленому законом порядку не повідомив, у зв`язку з чим відповідний запис в журналі обліку доставлених осіб та журналі відвідувачів Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області внесено не було.

У подальшому, в службовому кабінеті сектору карного розшуку № 321, що на третьому поверсі приміщення Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області, що у м. Калуші по вул. Тихого, 10, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_9 розповісти про обставини спричинення ОСОБА_6 ножового поранення, а коли ОСОБА_9 відповів, що з даного приводу він нічого не знає, то розпочав застосовувати до останнього психічне насильство, а саме ОСОБА_4 , діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, явно виходячи за межі наданих йому прав та законних повноважень, з метою примушування ОСОБА_9 до дачі потрібних йому пояснень, став погрожувати останньому незаконним адміністративним затриманням терміном на 15 діб, у випадку, коли він не розповість про обставини спричинення ОСОБА_6 тілесного ушкодження.

Після цього, не припиняючи своїх злочинних дій, близько 07.00 год, не отримавши від ОСОБА_9 потрібних для нього пояснень ОСОБА_4 , діючи умисно, перевищуючи свої службові повноваження, явно виходячи за межі наданих йому прав та законних повноважень, з метою залякування ОСОБА_9 та спричинення потерпілому фізичних страждань, грубо порушуючи вимоги ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 29 Конституції України щодо дотримання свободи та особистої недоторканості людей, заборони в жорстокому поводженні та приниженні гідності громадян, ігноруючи принципи діяльності міліції, які будуються на забезпеченні особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод, законних інтересів, поваги до особи, законності, гуманізму, які повинні виконуватись неупереджено, у точній відповідності з законом, як визначено ст. 2, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5, п. 1 ст.10 Закону України «Про міліцію», не маючи жодних правових підстав для застосування заходів фізичного впливу, визначених ст. ст. 12, 13 Закону України «Про міліцію», у службовому кабінеті № 321 умисно наніс ОСОБА_9 три удари долонею руки по голові, спричинивши потерпілому фізичну біль. При цьому, коли ОСОБА_9 , намагаючись уникнути ударів по голові прикрив її руками, ОСОБА_4 , діючи умисно, наніс удар ліктьовою частиною руки в ліву частину тулуба ОСОБА_9 , від якого останній внаслідок дії кінетичної енергії вдарився об плоску поверхню та отримав загальний струс тіла, що спричинило потерпілому різкий біль у ділянці живота.

Внаслідок вказаних незаконних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді розривів брижі тонких і товстих кишок, у вигляді розривів брижі тонких і товстих кишок, заочеревинного крововиливу (гематоми) без ушкодження нирки, які відповідно до висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 119 від 24.01.2020, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 наказав ОСОБА_9 залишитися в службовому кабінеті № 321 та пригрозив продовженням застосування до нього більш жорстокого фізичного насильства у випадку, якщо він і надалі буде відмовлятися від дачі пояснень працівникам міліції про обставини спричинення ОСОБА_6 ножового поранення, після чого залишив приміщення Калуського МВ УМВС України в області. При цьому, ОСОБА_4 попросив працівника СБНОН Калуського МВ УМВС України ОСОБА_10 посидіти з ОСОБА_9 у службовому кабінеті № 321, а близько 09.00 год дав вказівку підлеглому працівнику СКР Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_11 відібрати у ОСОБА_9 пояснення з приводу отримання ОСОБА_6 тілесного ушкодження.

Після того, як ОСОБА_11 відібрав у ОСОБА_9 пояснення, близько 13.00 год. ОСОБА_9 залишив приміщення Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області та зателефонував своєму батькові ОСОБА_12 , який, у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я сина, власним автомобілем доставив його в Калуську ЦРЛ для надання медичної допомоги.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення підзахисного від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 365 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 позицію свого захисника підтримав.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Як випливає із змісту обвинувального акту, кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365 КК України вчинено 16.05.2011.

За змістом ст.ст.284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, так як відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, то суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованого злочину.

При цьому, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 (справа №730/67/16-к).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 365 КК України необхідно закрити в зв`язку з закінченням строків давності, оскільки з моменту скоєння злочину минуло десять років, а ОСОБА_4 просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов ОСОБА_9 в даному випадку не підлягає розгляду.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченго ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 365 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_9 цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Процесуальні витрати відповідно до ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285-288, 371-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 365 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі ст. 49 КК України закрити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу ухвали в законну силу залишити раніше обрану у вигляді застави в розмірі 25 000 (двадцять п`ять) гривень, яку після набрання ухвалою законної сили повернути заставодавцю ОСОБА_13 відповідно до квитанції № 199/1 від 16.06.2011.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової експертизи в сумі 3833, 80 грн. на рахунок Житомирського обласного бюро судово-медичної експертизи Житомирської обласної ради.

Цивільний позов ОСОБА_9 - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачеві, що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

-Медичну карту № 5567 стаціонарного хворого Калуської ЦРЛ ОСОБА_9 після набрання судового рішення законної сили повернути ОСОБА_9 ;

-DVD диск із записом слідчої дії відтворення обставин і обстановки події з потерпілим ОСОБА_9 залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

-Медичну картку (історія розвитку дитини) ОСОБА_9 - після набрання судового рішення законної сили повернути ОСОБА_9 ;

-Рентген знімки в кількості 8 штук - після набрання судового рішення законної сили повернути ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: