У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

31.03.2021 року м.Мостиська

єдиний унікальний номер 448/949/20
провадження 1-кс/448/78/21
Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська заяву судді Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 07 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,

учасники справи:
прокурорка ОСОБА_5 ,
обвинувачена ОСОБА_4 ,
встановив:

23.03.2021 року суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_3 , заявив самовідвід. У заяві про самовідвід покликається на те, що у його провадженні перебувало ряд матеріалів з учасницею ОСОБА_4 , яка неодноразово зверталася в органи поліції з заявами (повідомленнями) про кримінальні правопорушення з боку посадових осіб Мостиської РДА Львівської області та в подальшому оскаржувала прийняті рішення уповноважених осіб органів поліції до суду.

Враховуючи кількість проваджень під його, судді ОСОБА_3 , головуванням за участю ОСОБА_4 , ініційованих за її заявами (скаргами) як потерпілої особи в межах кримінальних проваджень, відомості про які внесено в ЄРДР саме за повідомленнями ОСОБА_4 , з приводу вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Мостиської РДА, беручи до уваги факти постановлення ним, як слідчим суддею ухвал про задоволення ряду скарг та заяв ОСОБА_4 , а також з урахуванням того, що в межах даного кримінального провадження №0000083 Мостиська РДА навпаки є потерпілою особою, а ОСОБА_4 - обвинуваченою, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення до судді, вважає за необхідне заявити самовідвід.

Прокурорка ОСОБА_5 , заперечила щодо задоволення такої заяви, зазначивши, що чинний КПК передбачає вичерпний перелік підстав для відводу та самовідводу, однак жодна з таких в заяві про самовідвід суддею не наведені. Також вважає, що підстави викладені в заяві про самовідвід є гіпотетичними припущеннями судді, про можливість необ`єктивності чи упередженості судді ОСОБА_3 , при розгляді даного кримінального провадження.

Обвинувачена ОСОБА_4 , заперечила щодо задоволення такої заяви, зазначивши, що на її глибоке переконання суддя ОСОБА_3 , спроможний провести розгляд кримінального провадження щодо неї - об`єктивно, неупереджено і всебічно, оскільки прийняті ним раніше рішення по її скаргах, але в інших провадження, є такому підтвердження.

Приймаючи до уваги обставини покладені суддею ОСОБА_3 , в обґрунтування заяви про самовідвід, заслухавши позицію учасників судового засідання, приходжу до наступного висновку.

Частиною 1 статті 80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, - за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Вимога мотивувати відвід, означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує необхідність усунення судді, слідчого від участі у кримінальному провадженні.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Основним завданням суду під час здійснення правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Стаття 54 цього Закону передбачає, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.

Правила етичної поведінки судді, затвердженні XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 р. в Кодексі суддівської етики, кореспондуються із зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість.

Статтею 8 Кодексу встановлено, що суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п.66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

З огляду на вище викладене, зокрема враховуючи кількість проваджень під головуванням слідчого судді ОСОБА_3 , за участю ОСОБА_4 , ініційованих за її заявами (скаргами) як потерпілої особи в межах кримінальних проваджень, відомості про які внесено в ЄРДР саме за повідомленнями ОСОБА_4 з приводу вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Мостиської РДА, беручи до уваги факти постановлення суддею ОСОБА_3 , як слідчим суддею ухвал про задоволення ряду скарг та заяв ОСОБА_4 , а також з урахуванням того, що в межах даного кримінального провадження №0000083 Мостиська РДА навпаки є потерпілою особою, а ОСОБА_4 - обвинуваченою, враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства, практику Європейського Суду з прав людини, з метою уникнення чи запобігання у подальшому негативного ставлення до судді, виключення будь-якого сумніву в учасників судового провадження та стороннього спостерігача стосовно безсторонності судді та недопущення наявності сумнівів з приводу його об`єктивності і неупередженості при розгляді даного кримінального провадження, в тому числі недопустимості думки про заінтересованість судді (складу суду) в досягненні певного результату розгляду, для забезпечення достатніх гарантій на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом та для гарантії винесення об`єктивного рішення в межах кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, з метою забезпечення існування впевненості у чесності процесу здійснення правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про самовідвід судді Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_3 , з наведених вище мотивів та підстав.

Відповідно до статті 82 КПК України, у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.35, 75, 80, 372, 376, 392 КПК України, суд -

постановив:
Заяву судді Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_3 про самовідвід по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 07 березня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України,- задовольнити.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, - передати до канцелярії Мостиського районного суду Львівської області для виконання вимог ст.35 КПК України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали суду проголошено учасникам справи об 09.25 год. 01.04.2021 року