Номер провадження: 11-сс/813/688/21
Номер справи місцевого суду: 521/5240/21 1-кс/521/1756/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.04.2021 року у кримінальному провадженні №0000106 від 14.09.2020 року, -

встановив:
оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Одеській областіта застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 13.06.2021 року із визначенням розміру застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 340500 (триста сорок тисяч п`ятсот) гривеньщодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Овідіополь, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012 та 2016 років народження, працюючого інструктором провідників моторвагонного депо Одеса-Застава-1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за №0000106 від 14.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
Мотивуючи прийняте рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає доведеним існування в рамках даного кримінального провадження обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення та вважає, що обраний запобіжний захід в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначають, що ризики, вказані в клопотанні слідчого, не доведені та не підтвердженні матеріалами клопотання. Також вказують, що судом не взято до уваги те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та пасинка, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та нерухомість, а злочин, який йому інкримінується, не спрямований проти життя та здоров`я особи. Ризики, зазначені слідчим суддею, не доведені, а пред`явлена підозра необґрунтована.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника і підозрюваного, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою доводів апеляційних скарг та матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000106 від 14.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме у одержанні службовою особою неправомірної вигоди, за не вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Розглядаючи апеляційну скаргу, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, які є достатні для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: заявою про кримінальне правопорушення від 10.09.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду та вручення грошових коштів від 15.04.2021 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_11 від 15.04.2021 року, протоколом обшуку від 15.04.2021 року та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Згідно практики ЄСПЛ, зокрема згідно п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, апеляційному суду не наведено.

Апеляційний суд вважає, що надані слідчим та прокурором докази, які містяться в матеріалах провадження, на даній стадії досудового розслідування, доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчим та прокурором надано відповідні докази на підтвердження існування ризиків, які знайшли своє відображення в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які не є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а стороною захисту не надано жодного доказу, які свідчать про протилежне та спростовують ці твердження прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання захисника про відсутність доказів щодо існування зазначених у клопотанні слідчого та в ухвалі слідчого судді ризиків, апеляційний суд вважає безпідставними та вважає обґрунтованими посилання слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, висновки належним чином мотивовані та наведені в оскаржуваній ухвалі.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368КК України, його специфіку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, суспільну небезпеку вчиненого, кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення, його зухвалість, особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою виправданим, а доводи захисників в цій частині необґрунтованими.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Також у кримінальному провадженні існують ризики того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу здійснити спроби переховування від досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, також матиме можливість з урахуванням відомих адрес проживання свідків, можливого незаконного впливу на них, а також можливого ризику продовження злочинної діяльності чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційних скарг захисників щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, є необґрунтованими.

При апеляційному розгляді будь-яких порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційні скарги захисників задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 395, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційні скарги адвокатів захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.04.2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4