Справа №:755/6891/20
Провадження №: 1-кс/755/1214/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" березня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002757 від 21.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (справа №755/6891/20, 1кп/755/1040/20).

Як убачається з матеріалів заяви, яка надійшла на розгляд, 11 березня 2021 року в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 була подана заява про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 посилаючись на те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.06.2020 року було: проведено судове засідання за відсутністю потерпілого, який подав клопотання про відкладення розгляду справи; призначено справу до судового розгляду за умови неналежної кваліфікації обставин, викладених у обвинувальному акті; відмовлено у затвердженні Мирової угоди, укладеною між обвинуваченим і потерпілим.

У судовому засіданні захисник подав додаткові обгрунтування заяви про відвід судді, у яких вказував на те, що підставами для відводу судді є п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме невірна кваліфікація дій обвинуваченого у обвинувальному акті, відмова у затвердженні Мирової угоди, укладеної між обвинуваченим і потерпілим, проведення судових засідань без потерпілого, відмова у задоволенні відводу прокурора, неповернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, одночасне розподілення заяви про відвід судді двом різним суддям, розгляд справи по суті розпочато без потерпілого без інформації про його належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав свою заяву та уточнення свого захисника.

Потерпілий підтримав заяву про відвід судді з вище викладених обставин.

Прокурор заперечувала проти задоволення заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

Особа, якій заявлено відвід, суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, пояснень з приводу заявленого відводу не направила. Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали, які надійшли для розгляду, суддя приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою. Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року) наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43). Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими». У цій ситуації, виходячи із предмета та меж судового розгляду провадження, в якому заявлено відвід, у ракурсі наведеного, у заяві ОСОБА_3 про відвід не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_4 щодо учасників кримінального провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.
Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаною суддею та викликали необхідність її відводу. При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді. Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру, не є підставою його відводу. У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 року Верховний Суд сформував позицію про те, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
У ході цього розгляду також не установлено з боку судді ОСОБА_4 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в її неупередженості. Таким чином, суд вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін, не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_4 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та як наслідок встановлено, що підстави, визначені КПК України, для відводу судді відсутні.
Керуючись ст. 75, 80, 81, 321, 352, 353, 369-372, 376, 395 КПК України, Законом України «Про судоустрій та статус судді», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1