Справа № 182/2409/21
Провадження № 1-кп/0182/787/2021
У Х В А Л А
Іменем України

10.06.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002431 від 11.12.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.307 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої (доставленого під вартою) ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
в с т а н о в и в:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається та позиції учасників судового провадження
1.Прокурор ОСОБА_4 під час судового засідання заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , яке мотивував тим, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні вказаного запобіжного заходу, не минули. На думку прокурора, існують ризики, що обвинувачена може: переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за інкримінований їй злочин; незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому обвинувачується. Тому просить суд продовжити запобіжний захід відносно обвинуваченої у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці із можливістю внесення застави.

2.Обвинувачена ОСОБА_3 заперечила проти задоволення заявленого клопотання та заявила письмове клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає її мати та діти, оскільки ніколи не ухилялася від суду, завжди з`являлась на судові засіданні сама і не перешкоджала слідству, діяннями які їй інкримінують займатися не збирається. Обвинувачена зазначила, що клопотання прокурора є безпідставним, перелічені прокурором ризики нічим не підтверджуються, а особисто вона зобов`язується прибувати до суду за першою вимогою.

3.Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 , залучений на окрему процесуальну дію, підтримав клопотання своєї підзахисної та заперечив проти задоволення клопотання прокурора посилаючись на практику ЄСПЛ, наявність трьох дітей, відсутності судимостей обвинуваченої, її поведінку під час досудового розслідування.

4.Прокурор проти задоволення заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт заперечив, пославшись на наявні кримінальні провадження відносно ОСОБА_3 в суді та чотири ухвали про привід постановлених судом відносно останньої за іншими кримінальними провадженнями.

Оцінка та мотиви суду
5.Заслухавши думки сторін кримінального провадження та перевіривши надані матеріали суд приходить до наступних висновків.

6.Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

7.Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

8.При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

9.Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

10.Суд вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

11.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0002431 від 11.12.2020 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.307 КК України.

12.Як встановлено судом у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 року, вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався.

13.Стороною захисту під час розгляду заявленого клопотання було заявлено клопотання про допит в якості свідка для надання характеризуючи даних ОСОБА_3 її мати ОСОБА_6 та долучення письмових доказів.

14.Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що обвинувачена є її донькою, охарактеризувала її як нормальну та дуже добру людину, яка має трьох неповнолітніх дітей яких дуже любить, а діти люблять її, до декретної відпустки (2017 року) ОСОБА_3 дев`ять років працювала в таксі. Свідок просила змінити обвинуваченій запобіжний захід на домашній арешт за адресою її проживання зазначивши, що дане домоволодіння належить їй на праві приватної власності, в даному будинку вона мешкає разом із чоловіком та дітьми обвинуваченої, запевняла суд, що зможе забезпечити явку останньої до суду на кожне засідання, а також готова утримувати її на період домашнього арешту.

15.На підтвердження вказаних свідком відомостей стороною захисту надані письмові докази, а саме копія домової книги, технічний паспорт, свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та копії свідоцтв про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,, матір`ю яких записана ОСОБА_3 .

16.Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

17.При цьому слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа «Руденко проти України»).

18.В контексті п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

19.Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

20.Національне законодавство у вигляді змісту положень ч. 3 ст. 199 КПК України і, зокрема ст.315 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

21.Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа «Тодоров проти України»).

22.Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бакчиєв проти Молдови»).

23.Ризик переховування обвинуваченої від суду поряд із наявністю місця реєстрації та проживання та соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним.

24.Також, не достатньо обґрунтованим, для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є ризик щодо незаконного впливу на свідків, оскільки такий незаконний вплив прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченої та не зазначено у який спосіб можливий такий вплив, а відповідно до ст. 66 КПК України, свідки мають право на забезпечення їх безпеки, у передбачених законом випадках.

25.Суд критично ставиться до висловленого прокурором ризику щодо направлених до суду обвинувальних актів щодо обвинуваченої ОСОБА_3 .

26.При цьому суд наголошує на положенні ст.62 Конституції України відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

27.Таким чином, керуючись принципом верховенства права та враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо обвинуваченої є не співмірним меті заходу.

28.У даному кримінальному провадженні, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості обвинуваченої ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що запобігти ризикам переховування, вчинення незаконного впливу на свідків, можливо шляхом застосування до останньої альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

29.При цьому, покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченою ОСОБА_3 належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

30.Отже, клопотання обвинуваченої та його захисника про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 194, 315, суд

п о с т а н о в и в:
1.В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , обвинуваченої за ч.2 ст.307 КК України - відмовити.

2.Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

3.Змінити обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , на строк не більш ніж 60 діб, до 06 серпня 2021 року включно.

4.Покласти на ОСОБА_3 на строк до 06 серпня 2021 року наступні обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду.

5.Контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

6.Виконання ухвали покласти на відділення Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченої.

7.Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1