Справа № 760/1787/21
Провадження № 1-кс/760/681/21
У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 ,
на бездіяльність слідчих слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000198 від 20.10.2020, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчих слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000198 від 20.10.2020.
У скарзі зазначається, що 13.01.2021 в ході досудового розслідування кримінального провадження за №0000198 від 20.10.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2021 (справа №760/4/21) за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого, у тому числі, виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 147 400 (сто сорок сім тисяч чотириста) в національній валюті України гривні; грошові кошти в загальній сумі 4970 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят) в іноземній валюті долар США; грошові кошти в загальній сумі 7300 (сім тисяч триста) в іноземній валюті євро, що є особистою власністю ОСОБА_4 .
Скаржник вказує, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2021 було надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання та вилучення договорів, додатків до них, актів виконаних робіт, накладних, податкових накладних, видаткових накладних, банківських виписок, чорнових записів, які свідчать про здійснення реалізації нерухомого майна фізичною особою ОСОБА_5 , однак в ході проведення обшуку було вилучено грошові кошти, дозвіл на вилучення яких надано не було та які не мають жодного відношення до кримінального провадження. Так, ОСОБА_4 не має жодного відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України, а тому вилучене у нього майно, а саме грошові кошти не може вважатися речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст. 98 КПК України.
Скаржник вказує, що на момент звернення зі скаргою до слідчого судді слідчий, прокурор з клопотанням про арешт майна, вилученого 13.01.2021 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , до Солом`янського районного суду не зверталися. Крім того, під час проведення обшуку ОСОБА_4 було подано заяву про повернення вилучених грошових коштів.
Враховуючи вищенаведене та керуючись стст. 169, 303, 304 КПК України, адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася з даною скаргою до слідчого судді.
До початку розгляду скарги по суті до слідчого судді надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах ОСОБА_4 , в якій вказано, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі грошові кошти, що є особистою власністю ОСОБА_4 , та зобов`язано повернути власнику вилучені грошові кошти, у зв`язку з чим просила залишити скаргу без розгляду.
Дослідивши скаргу та додані до неї копії документів, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно з ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.
Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Виходячи з викладеного, повноваження слідчого судді у кримінальному провадженні визначені лише кримінальним процесуальним законодавством України і, з урахуванням принципу верховенства права та відповідної практики Європейського суду з прав людини, не підлягають розширеному тлумаченню.
Разом з тим, кримінальним процесуальним законодавством України не визначено повноваження слідчого судді у випадку надходження до нього до початку розгляду скарги по суті заяви про залишення скарги без розгляду.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Отже, цією нормою передбачено застосування аналогії за наявності правових прогалин або колізій у кримінальному процесуальному законодавстві України.
Як передбачено чч. 1, 3 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
Прокурор може самостійно скасувати рішення, що передбачене пунктами 3 та 10 частини першої статті 303 цього Кодексу і оскаржується в порядку, передбаченому частиною шостою статті 284 цього Кодексу, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.
Слідчий суддя також враховує відповідну судову практику, зокрема ухвалу Київського апеляційного суду м.Києва, справа №760/13785/17, провадження №11-сс/824/756/2018, згідно з якою прийняття слідчим суддею рішення про відмову у задоволенні скарги може мати місце за умови розгляду скарги по суті та необґрунтованості доводів, викладених у ній.
За таких обставин, враховуючи те, що адвокатом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , подано заяву про залишення скарги без розгляду, слідчий суддя доходить висновку, що провадження за даною скаргою підлягає закриттю.
Враховуючи викладене та керуючись ст.19 Конституції України, стст. 1, 9, 303, 305, 309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:

Провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , поданою в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчих слідчого управління Головного управління ДФС у Київській області, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в кримінальному провадженні №0000198 від 20.10.2020, - закрити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1