Справа № 522/938/21
Провадження № 1-кп/522/197/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Токмак, Запорізької області, не одруженого, з середньою освітою, працюючого обвальником у КМД «КОМБІО», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою, АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 22.07.2009 року, Токмацьким районним судом Запорізької області, за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, в силу ст.ст. 75,104, 76, КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;
- 10.12.2009 року, Токмацьким районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, в силу ч. 1 ст. 71 КК України, приєднано до вироку Токмацького районного суду Запорізької області від 22.07.2009 та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць;
- 30.05.2012 року, Токмацьким райсудом Запорізької області, за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 10.12.2009 та призначено до покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі. 25.06.2020 звільнений по відбуттю строку покарання з ДУ Софіївська виправна колонія № 55
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця с. Розівка, Куйбишевського району, Запорізької області, не одруженого, з середньою освітою, працюючого зварювальником у КМД «КОМБІО», проживаючого за адресою, АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 24.10.2007 року, Бердянським міським районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років;
- 27.12.2013 року, Бердянським районним судом Запорізької області, за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років, з конфіскацією майна;
-07.02.2014 року, Бердянським міським районним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років;
- 28.05.2014 року, Вільнянським районним судом Запорізької області, за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 1 рік, в силу ст. 71 ч.1 КК України, частково приєднано покарання по вироку Бердянського міського районного суду Запорізької області від 07.02.2014 р., та призначено основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць;
-31.07.2014 Приморським райсудом Запорізької області, за ч. 2 ст. 289 КК України, до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 15.05.2020 звільнений по відбуттю строку покарання з ДУ Софіївська виправна колонія № 55.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -
Реалізуючи свій злочинний умисел та усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підійшли до вказаного авто, оглянули його, впевнившись в тому, що поряд та в салоні нікого не має, та за допомогою підручних засобів, відчинили передні пасажирські двері.
В результаті незаконних злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 , спричинено матеріальний збиток в розмірі 14 000 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнали, у вчиненому розкаялись і повністю підтвердили обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи доказів щодо цих обставин, наданих органами досудового слідства. Кримінальне провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили розглянути в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засіданні не з`явився, надавши заяву, згідно якої просить розглядати справу у його відсутності та зазначає, що матеріальний збиток йому відшкодовано в повному обсязі, цивільний позов не заявлявся, при призначенні покарання до обвинувачених покладається на розсуд суду.
За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання їх винуватими.
Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом , вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом , вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремою, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.
Судом враховується, що потерпілий в рамках наявного кримінального провадження претензії матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не має.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, необхідно для їх виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, мінімального строку позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст. 289 КК України без конфіскації майна.
При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раніше неодноразово судимі, у тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, які вчиняли з певною систематичністю, а також те, що останні реально відбували призначене покарання і після звільнення з місць позбавлення волі, через невеликий проміжок часу, знов вчинили умисний злочин, що свідчить про їх стійке небажання стати на шлях виправлення, відчуття безкарності за вчинене, що свідчить про схильність до вчинення злочинів.
При цьому, за встановлених обставин, суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, не вбачає достатніх підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які у скоєному щиро покаялись, з врахуванням конкретних обставин справи, відсутність будь-яких претензій до обвинувачених з боку потерпілого, суд керуючись положеннями ст.ст.50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів буде покарання у мінімальних межах, передбачених частиною санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 злочин, та яке обвинувачені повинні відбувати реально в ізоляції від суспільства.
На переконання суду таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину та є необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження скоєння ними нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у нижніх межах санкції частини статті, за якою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнаються судом винуватими, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинувачених, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання.
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання від вартою, до вступу вироку у закону силу, - залишити без змін.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання від вартою, до вступу вироку у закону силу, - залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 26.11.2020 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 26.11.2020 року.
Речові докази за кримінальним провадженням:
- цифровий диск з відеозаписами обставин подій, які мали місце 26.11.2020, отриманих з відео реєстратора № 001040 екіпажу ОКЕАН 304, які зберігаються на цифровому диску зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1

25.02.2021