печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2021 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника адвоката: ОСОБА_4 ,

захисника адвоката: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацієєю у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене Прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0000237 від 07.03.2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацієєю у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 за погодженням з Прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0000237 від 07.03.2021 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2021 року за № 0000237 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.07.2019 року ОСОБА_6 наказом начальника Національної академії Національної гвардії України № 168 с/ч призначено на посаду курсанта Національної академії Національної гвардії України. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи в невстановлену досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, вступили між собою у злочинну змову, метою якої було вчинення незаконного заволодіння транспортного засобу, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. 06.03.2021 року ОСОБА_6 здійснив телефонний дзвінок потерпілому ОСОБА_9 та у ході телефонної розмови домовився про зустріч з останнім задля огляду та подальшої покупки автомобіля марки «Audi» моделі «А6», н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), яким на законних підставах користувався та розпоряджався потерпілий ОСОБА_10 .

У подальшому, того ж дня приблизно, о 15 год. 15 хв. ОСОБА_6 , в порушення ст. ст. 27, 28, 65 Конституції України, ст. ст. 4, 6, 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння транспортним засобом, разом із ОСОБА_8 , перебуваючи на території АЗС «Амік», що розташована за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, с. Капітанівка, вул. Соборна, 23, почали огляд вказаного автомобіля разом із потерпілим ОСОБА_11 . У ході огляду ОСОБА_8 повідомив потерпілому про бажання здійснити поїздку за кермом вказаного автомобіля, з метою випробування його технічного стану. Після цього, ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 розмістились на пасажирських сидіннях автомобіля марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), а ОСОБА_8 сів за кермо та проїхав прилеглою до АЗС «Амік» територоією та повернувся назад до АЗС «Амік».

Після цього, ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_10 вийшли з автомобіля та направились у бік приміщення АЗС «Амік», у ході їх руху ОСОБА_6 повернувся назад та сів у автомобіль марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації). У свою чергу ОСОБА_8 , який в цей час перебував за кермом вказаного автомобіля, за допомогою ключа до замка запалення, який йому надав потерпілий привів у дію двигун та рушив з місця, у результаті чого заволодів автомобілем марки «Audi» моделі «А6» н.з. НОМЕР_1 (Литовської реєстрації), яким на законних підставах користувався та розпоряджався потерпілий ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, однак того ж дня, приблизно о 16 год. 00 хв., за адресою: м. Київ, автодорога Дніпровський проїзд, на відстані близько 1-го кілометра в напрямку руху до «Мосту метро`були затримані співробітниками поліції.

08.03.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме: Заявою ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення, де викладено обставини заволодіння транспортним засобом підозрюваними; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 у якому останній повідомляє про обставини заволодіння транспортним засобом підозрюваними; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколами огляду місця події від 07.03.2021 року та актом огляду і затримання транспортного засобу; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.03.2021, згідно з якими свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 впізнали особи підозрюваних; протоколами затримання підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8-ми років з конфіскацією майна; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування не встановлені всі особи, причетні до кримінального правопорушення, у зв`язку з чим підозрюваний може спілкуватися з невстановленими особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відтак, вказані обставини виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Крім того, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, корисливий мотив, слідчий просить визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, що становить 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність стороною обвинувачення наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити, підтримав свого захисника.

Вислухавши думку прокурора в обґрунтування заявленого клопотання, пояснення захисника, підозрюваного, вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2021 року за № 0000237 за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, 08.03.2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Копія клопотання та доданих до нього матеріалів, відповідно до ч. 2 ст. 184 КПК України, підозрюваному надана.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як визначено у ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Таким чином, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчим у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Проте, слідчий суддя вважає, що клопотання органу досудового розслідування та додані до нього матеріали не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання підозрюваному такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Слідчим належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити проведення слідчих, процесуальних дій та уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Також, слідчим не обґрунтовано та не доведено, що слідчі дії, які вчиняються та необхідно вчинити в подальшому, не можливо вчинити без тримання підозрюваного під вартою, а сама по собі необхідність вчинення ряду слідчих дій не виправдовує тримання особи під вартою.

Відтак, приймаючи до уваги наявні в наданих суду матеріалах дані про фактичні обставини провадження, особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, відсутність судимостей, а також, враховуючи, що сама по собі ступінь тяжкості злочину, що інкримінується особі, не може бути безумовною підставою для обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання задоволенню не підлягає.

Разом з тим, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (казарма), за виключенням необхідності отримання медичної допомоги. При цьому, слідчий суддя виходить з положень ч. 3 ст. 176 КПК України, відповідно до якої домашній арешт є більш м`яким запобіжним заходом в порівнянні з триманням під вартою.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час; не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають їй право на виїзд з України та в`їзд в Україну; утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим без дозволу слідчого або прокурора.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 107, 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене Прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону лейтенантом юстиції ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні № 0000237 від 07.03.2021 року, відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги.

Одночасно покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

- не відлучатися за межі м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають їй право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим без дозволу слідчого або прокурора.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000237 від 07.03.2021 року, а саме, до 07.06.2021 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні № 0000237 від 07.03.2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1