ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/6935/21 (1-кс/643/1905/21) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/880/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ №1 СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000436 від 18.04.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ №1 СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000436 від 18.04.2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
Згідно оскаржуваної ухвали застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 діб - до 16.06.2021 року.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. У разі залишення ухвали слідчого судді без змін, визначити підозрюваному заставу.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не підтверджуються жодними об`єктивними обставинами. Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено суду того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Посилається на те, що підозрюваний вже багаторазово пожалкував про скоєне, вказує, що його дії, викладені у повідомленні про підозру є його великою помилкою. ОСОБА_6 погоджується з обставинами, викладеними у повідомленні про підозру стосовно нього, однак не погоджується з кваліфікацією злочину. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації з використанням електронного засобу контролю, повністю зможе запобігти будь-яким ризикам, адже ОСОБА_6 буде постійно знаходитися за місцем своєї реєстрації та не зможе нікуди відлучатися.
В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник ОСОБА_7 , які, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися. Однак, надали до суду заяви, в яких просять розглядати апеляційну скаргу за їх відсутністю.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що СВ відділення №1 СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000436 від 18.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України.
18.04.2021 року о 16 год. 01 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
19.04.2021року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, а саме, закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
19.04.2021 року слідчого СВ №1 СВ ХРУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме:
- враховуючи, відомості про особу підозрюваного, який не обружений, офіційно не працевлаштований, в силу ст. 89 КК України не погашених судимостей не має, а також враховуючи, що злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є особливо тяжким, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
- також існує ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні, що обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину ОСОБА_6 , наявністю потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті підозрюваному, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону. Тому, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину;
- крім того, підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство, тобто у незакінченому злочині, з причин, які не залежали від його волі, тому, перебуваючи на волі він може довести свій злочинний умисел направлений на вбивство потерпілого до кінця.
Слідчий вважає, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого .2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінуються ОСОБА_6 є особливо тяжким, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічного позбавлення волі, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому існують достатні ризики для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного ОСОБА_6 ; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до характеру та обставин вчинення злочину ОСОБА_6 , наявністю потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті підозрюваному, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність вчинення до злочину; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вчинений підозрюваним злочин не закінчений з причин, які не залежали від його волі, та перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може довести свій злочинний умисел, направлений на вбивство потерпілого, до кінця.
Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який було вчинено за попередньою змовою групою осіб, відсутність постійного місця роботи, слідчий суддя вважав, що застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання слідчого та обрав запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_6 злочин, є злочином, який вчинено із застосуванням насильства.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому дій, передбачених ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 18.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколі огляду місця події від 18.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколі огляду місця події від 18.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , де неподалік магазину вилучені: поліетиленовий пакет білого кольору з написом «ESTRO», в якому знаходився кухонний ніж, пластикова пляшка з-під пива «Мягкое» (на третину заповнена), пачка з-під цигарок «West»; протоколі огляду місця події від 18.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 ; довідці, відповідно до якої, потерпілий ОСОБА_9 був доставлений до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» Харківської міської ради з діагнозом: закритий перелом ліктьового відростку зліва, вогнепальне поранення плеча та поясничної ділянки зліва; протоколі допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 .
Враховуючи обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_6 , до вчинення певних дій, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_6 переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст. 115 КК України, а саме, закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він не одружений, на утриманні має малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не погашених судимостей не має, має постійне місце мешкання та реєстрації, офіційно не працевлаштований, тобто офіційних джерел заробітку не має.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який, згідно підозри, було вчинено за попередньою змовою групою осіб, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до характеру та обставин вчинення злочину ОСОБА_6 , наявністю потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті підозрюваному, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність вчинення до злочину; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство, тобто вчинений підозрюваним злочин не закінчений з причин, які не залежали від його волі, та перебуваючи на свободі ОСОБА_6 може довести свій злочинний умисел, направлений на вбивство потерпілого, до кінця.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_6 , а саме вчинення умисного злочину, спрямованого на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи апеляційного скарги захисника щодо незгоди ОСОБА_6 з кваліфікацією злочину колегія суддів відхиляє, оскільки суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Вимоги захисника щодо застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.177-178, ч.4 ст.183 КПК України, обґрунтовано у своїй ухвалі дійшов висновку щодо неможливості визначення розміру застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини вчинено із застосування насильства.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді