УХВАЛА
Іменем України

17.08.2021 Справа №607/14275/21 Провадження № 1-кс/607/4727/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у режимі відеоконференції з Державною установою «Чортківська установа виконання покарань (№26)» клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.04.2021 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:
13.08.2021 старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що наприкінці березня та на початку квітня 2021 року у ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у сховище, а саме арматурного прокату класу «А500С» діаметром 12 мм та 16 мм, який знаходився на огородженій території будівельного майданчика за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наприкінці березня та на початку квітня 2021 року, діючи за попередньою змовою, підшукали відповідну важку техніку - автокрани та вантажні автомобілі, якими можна здійснювати завантаження та перевезення будівельної арматури, при цьому не повідомили водіїв та власників зазначеної техніки про наявність злочинного умислу та інші суттєві обставини виконуваних ними робіт.

Надалі ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 впродовж кінця березня - початку квітня 2021 року, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їх дії не будуть помічені сторонніми особами, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, впродовж 4-5 днів у зв`язку із великою кількістю арматурного прокату пересвідчувались у відсутності охорони і в подальшому шляхом відкриття металевих воріт, які зачинялись на засув, проникали на огороджену територію будівельного майданчика, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи на вказаній території, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 впродовж 4-5 днів за допомогою кранів-навантажувачів здійснювали завантаження арматурного прокату класу «А500С» діаметром 12 мм та 16 мм.

Після завантаження вантажного автомобіля арматурним прокатом ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надавали вказівку водію вивозити завантажене майно з огородженої території з метою подальшого розпорядження викраденою будівельною арматурою на власний розсуд, а саме для реалізації її у пункті прийому металобрухту за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином із огородженої території будівельного майданчика, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснили викрадення арматурного прокату класу «А500С» діаметром 12 мм та 16 мм загальною вагою близько 120 тон вартістю приблизно 2329728 грн.

18.05.2021 у кримінальному провадженні № 0000089 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Слідчий вважає, що у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.04.2021 наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий зазначає, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу неможливо з підстав необхідності проведення ряду слідчих (розшукових) дій, необхідних для забезпечення повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування. При цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та встановлені в ухвалі слідчого судді від 14.07.2021, продовжують існувати та не зменшились.

За таких підстав слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що ризики, які покладалися в основу застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, збільшились. Також зазначив, що строк тримання під вартою необхідно продовжити в межах строку досудового розслідування до 18.09.2021, а розмір застави слід залишити без змін.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Зазначив, що підозра належним чином не обґрунтована, а ризики, зазначені прокурором, є формальними та недоведеними. Звернув уваги, що органом досудового розслідування не встановлена точна сума збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Просив врахувати негативний стан здоров`я підозрюваного, зокрема те, що за декілька днів до затримання ОСОБА_4 отримав медичний висновок про необхідність проходження лікування терміном на шість місяців з можливістю перегляду призначеного лікування у разі погіршення стану здоров`я. Захисник зазначив, що на даний час в умовах СІЗО ОСОБА_4 не отримує належного лікування, відтак стан його здоров`я погіршився і останній постійно скаржиться на незадовільне самопочуття. Також просив врахувати, що стан здоров`я матері ОСОБА_4 теж є незадовільним, а підозрюваний є єдиною особою, яка здійснює про неї піклування та надає їй допомогу у побутових питаннях. З урахуванням викладеного просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зауважив, що роль ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення є недоведеною, оскільки ОСОБА_4 лише двічі був присутній на території будівельного майданчика та здійснював загрузку металу, маючи на меті заробити кошти. Будь-яких відомостей про те, що він перебував у злочинній змові з іншими підозрюваними, немає. При цьому ряд осіб, які були водіями, перевозили викрадений метал та здійснювали разом з ОСОБА_4 загрузку такого металу, мають статус свідків у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Додатково зазначив, що дійсно його самопочуття є незадовільним та в умовах СІЗО йому не надається належне медичне лікування, відтак просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За змістом ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, слідчий суддя встановив, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

18.05.2021 ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

14.07.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також визначено заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 227000 грн.
Строк дії даної ухвали слідчого судді закінчується 18.08.2021. Разом з тим строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 3 ст. 197 КПК України). Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 16.08.2021 строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні продовжений до чотирьох місяців, тобто до 18.09.2021.

При цьому клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Так, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 07.07.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 14.06.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 29.04.2021; протокол пред`явлення свідку ОСОБА_12 особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2021 та довідка до цього протоколу; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 17.06.2021; протокол пред`явлення свідку ОСОБА_14 особи для впізнання за фотознімками від 16.05.2021 та довідка до цього протоколу; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 06.07.2021; протокол пред`явлення свідку ОСОБА_16 особи для впізнання за фотознімками від 14.05.2021 та довідка до цього протоколу; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 14.06.2021; протокол пред`явлення свідку ОСОБА_17 особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2021 та довідка до цього протоколу; протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 17.06.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 17.05.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 29.06.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 29.06.2021; протоколи проведення слідчого експерименту з застосуванням відеозапису від 18.05.2021, 06.07.2021, 14.06.2021, 17.06.2021, 29.06.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_22 від 16.06.2021.

Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглядаючи питання існування раніше встановлених ризиків та їх збільшення, на що посилався прокурор, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Як вбачається зі змісту ухвали від 14.07.2021, при застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду вважав доведеними ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з тим у судовому засіданні прокурор зазначив, що такі ризики збільшились, а тому, крім ризиків, зазначених в ухвалі слідчого судді про застосування запобіжного заходу, необхідно також врахувати ризики того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин справи, та незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Однак слідчий суддя відхиляє такі доводи прокурора, оскільки вони не доведені жодними належними доказами. При цьому слідчий суддя враховує той факт, що впродовж останнього місяця ОСОБА_4 знаходився в умовах тримання під вартою, а відтак не міг здійснювати жодний вплив на свідків, що спростовує вказаний ризик. Крім цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в умовах СІЗО був позбавлений можливості здійснити будь-які дії з метою знищення чи приховування викраденого майна, а також стороною обвинувачення не доведено той факт, що таке майно знаходиться у ОСОБА_4 або останній обізнаний про його місцезнаходження. За таких підстав слідчий суддя не вважає, що заявлені прокурором ризики у судовому засіданні можуть покладатися в основу продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо інших ризиків, які були встановленні в ухвалі слідчого судді від 14.07.2021 про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя зазначає таке.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, заявлений під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не зменшився.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшився та продовжує існувати. Так, останній не є офіційно працевлаштованим і враховуючи, що вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 мало на меті отримання прибутку, слідчий суддя вважає, що підозрюваний і надалі може продовжувати свою незаконну діяльність з метою отримання коштів для забезпечення особистих потреб. Крім цього, останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку підозрюваного, його схильність до вчинення протиправних діянь та можливість вчинити нове кримінальне правопорушення.
Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання прокурора на ризик, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як прокурор не вказує, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.
Відтак слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження строку запобіжного заходу для стримування таких ризиків.

Крім цього, прокурором доведено, що завершити досудове розслідування у строк дії попередньої ухвали про застосування до підозрюваного запобіжного заходу неможливо внаслідок необхідності проведення у даному кримінальному провадженні ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а саме: отримати висновки призначених в Тернопільському НДЕКЦ МВС України судових технічної та комп`ютерно-технічної експертиз; провести тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, а саме до інформації, яка перебуває у володінні мобільного оператора зв`язку ПрАТ «Київстар»; встановити та допитати усіх свідків з числа водіїв, які здійснювали перевезення будівельної арматури із будівельного майданчика «Палац Спорту», який розташований на проспекті Злуки, 3А у м. Тернополі, провести із свідками слідчі експерименти; встановити місцезнаходження видаткових накладних на викрадену будівельну арматуру, на підставі яких водії вантажних автомобілів перевозили її у м. Рівне; провести підозрюваному ОСОБА_23 судову психіатричну експертизу; з урахуванням проведених зазначених вище слідчих (розшукових) та процесуальних дій додатково допитати підозрюваних ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 ; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальних дії, у проведенні яких виникне необхідність.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя зазначає таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Також ч. 5 ст. 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відтак з урахуванням викладених вище обставин слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що заявлені ризики не зменшились, а також не доведено, що з`явилися нові ризики, відтак слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, який буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти наявним у цьому кримінальному провадженні ризикам є цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. При цьому слідчий суддя також враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, які не є досить міцними, та наявність постійного місця проживання, а також що ОСОБА_4 не є офіційно працевлаштованим та раніше судимий.

Разом з тим слідчий суддя приймає до уваги той факт, що стороною захисту була надана виписка з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, яка датується 07.07.2021, тобто була видана за тиждень до затримання ОСОБА_4 правоохоронними органами, та у якій зазначено, що у останнього наявні розлади адаптації, пов`язані зі стресом, та що ОСОБА_4 необхідно продовжити лікування на шість місяців, а у разі погіршення стану здоров`я необхідно повторно звернутись до лікаря з метою корекції цього лікування. Крім цього, вказано, що для оцінки стану та ефективності лікування рекомендовано з`являтися до лікаря один раз на місяць. Вказане також підтверджується посиланням органу досудового розслідування про необхідність проведення відносно ОСОБА_4 судової психіатричної експертизи.

Відтак з вказаної вище виписки слідує, що ОСОБА_4 необхідно здійснювати ряд медичних заходів для отримання необхідного лікування. При цьому слідчий суддя вважає сумнівним, що таке лікування належним чином може бути надане в умовах СІЗО, оскільки уже впродовж нетривалого часу перебування підозрюваного під вартою стан його здоров`я погіршився, що підтвердив він сам у судовому засіданні, а також на ці обставини звертав увагу захисник. Вказане свідчить про можливу необхідність перебування ОСОБА_4 під постійним наглядом лікаря або про корекцію раніше призначеного лікування.

Крім цього, слідчий суддя приймає до уваги негативний стан здоров`я матері ОСОБА_4 ОСОБА_26 , з якою підозрюваний проживав до затримання. Так, відповідно до витягу з обстеження у «Центрі корекції зору» у ОСОБА_26 спостерігаються значні проблеми з зором, що в свою чергу свідчить про необхідність піклування про неї та необхідність надання допомоги у вирішенні побутових питань.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження, а також відповідає особі підозрюваного, обставинам вчиненого кримінального правопорушення та його ролі у вчиненні цього правопорушення.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 197, 199, 205, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000089 від 22.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 33 (тридцять три) дні.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В іншій частині клопотання відмовити.

Встановити строк дії ухвали до 18.09.2021.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 має бути негайно доставлений до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,і звільнений з-під варти.

Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення направити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1