ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/819/331/21 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала про обрання
запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження №0001606 від 17.05.2019, за апеляційними скаргами прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше не судимий, з вищою освітою, уродженець м. Херсон, Херсонської області, зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 , на час вчинення кримінального правопорушення займав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІТАНА», підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ст. 198 КК України,

в с т а н о в и л а:

Зазначеною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено без задоволення.

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід домашній арешт, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 19.07.2021 року включно, та зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 19.07.2021 обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Строк дії даної ухвали до 19.07.2021 включно.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, підозру обґрунтовано вагомими доказами та є всі підстави вважати, що на даний час наявні ризики того, що перебуваючи на волі, він може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним заволодінням чужим майном, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні шляхом знищення або схову документів щодо об`єкту у якому ним здійснювався технічний нагляд, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Також зазначає, що першою підставою незаконності вказаної ухвали є те, що слідчий суддя не навів жодних обґрунтувань прийнятого ним рішення. Другою підставою є те, що доводи сторони обвинувачення які чітко викладені в клопотанні слідчого, які підтверджуються сукупністю зібраних належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, що складає 9319976, 58 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 зазначає, що на даний час, ТОВ «ВІТАНА» продовжує здійснювати господарську діяльність і відповідно цілодобовий домашній арешт ізолює від ділового середовища директора підприємства ОСОБА_7 , що призведе до повної зупинки підприємства.

Цей факт, підтверджує, що ОСОБА_7 не намагатиметься переховуватися, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний проміжок доби, визначивши час з 22.00 до 06.00 годин.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який підтримав свої апеляційні вимоги, та вважав апеляційну скаргу захисника безпідставною, захисника ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу та вважав апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, офіційно працевлаштований, раніше не судимий, з вищою освітою. підозру не визнає, наразі підозру обґрунтовано вагомими доказами, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, також слідчий суддя врахував, що підозрюваний, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку, а отже хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою. Однак не застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, 19.05.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Так, Душин підозрюється в тому, що він у відповідності до рішення №1 від 14.05.2014 та наказу №1 від 23.05.2014 призначений на посаду директора ТОВ «Вітана». Поряд з цим, ОСОБА_7 у відповідності до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ВІТАНА» від 19.12.2018 року є власником 65% частки у статутному капіталі вказаного підприємства.

У відповідності до п. 7.4 статуту ТОВ «ВІТАНА» від 19.12.2018 року, директор підприємства керує оперативною діяльністю Товариства, включаючи вирішення питань, пов`язаних з вчиненням правочинів (укладенням договорів, контрактів тощо), розпоряджається майном Товариства, укладає будь-які правочини та інші юридичні акти без довіреності, відкриває у банках поточні та інші рахунки Товариства, підписує банківські документи, визначає склад та обсяг відомостей, що є комерційною таємницею, та порядок їх захисту, наділяється правом розпоряджатися банківськими та іншими рахунками Товариства з правом першого підпису на розрахункових та інших документах у встановленому порядку приймає на роботу і звільняє з роботи персонал Товариства, вирішує питання стимулювання праці, видає накази та розпорядження, обов`язкові для персоналу Товариства, видає довіреності, затверджує структуру, штати, кошторис витрат, організовує виконання рішень Загальних зборів учасників, затверджує баланс Товариства та виконує інші функції, що випливають з статутних завдань Товариства, діє від імені Товариства без довіреності тобто відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись за місцем реєстрації та основної діяльності ТОВ «ВІТАНА», а саме за адресою: місто Херсон, вулиця Залізнична, 23, кабінет 21, діючи від імені ТОВ «ВІТАНА» уклав з ТОВ «МАДДОКС Україна» Договір № 1 на надання послуг з прийому, зберігання та відпуску нафтопродуктів (долі Договір).

У відповідності до п. 2.1. Договору ТОВ «ВІТАНА» зобов`язалось надати послуги ТОВ «МАДДОКС Україна» щодо прийняття на зберігання та відпуску нафтопродуктів які належать ТОВ «МАДДОКС Україна».

На виконання п. 2.1. Договору ОСОБА_7 у відповідності до актів приймання-передачі №№ 3 від 18.03.2019, 4 від 22.03.2019, 5 від 04.04.2019, за формою 5-НП (по прибутті залізничним транспортом) та товарно-транспортних накладних за формою 1 ТТН «нафтопродукт» №№ 6 від 19.03.2019, 7 від 19.03.2019, 8 від 22.03.2019, 9 від 22.03.2019, 11 від .29.03.2019 (по прибуттю автомобільним транспортом)отримав від ТОВ «МАДДОКС Україна» на відповідальне зберігання дизельне пальне в кількості 596,044 тонн.

В подальшому за період з січня 2019 по травень 2019 ТОВ «МАДДОКС Україна» з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ УКРЕСІМБАНК» на рахунок ТОВ «ВІТАНА»№ НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «АБ УКРГАЗБАНК» за зберігання нафтопродуктів, відшкодування послуг залізниці та відшкодування страхування за перевезення небезпечних вантажів, згідно висновку судової економічної експертизи СЕ-19/122-122-21/2452-ЕК від 11.05.2021здійснено перерахування грошових коштів в загальній сумі 51445,10 грн.

В подальшому, упродовж 2019 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), але не пізніше 02.10.2019 директор ТОВ «ВІТАНА» ОСОБА_7 , знаходячись в місті Херсоні (більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено), шляхом зняття з банківського рахунку ТОВ «ВІТАНА» № НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «АБ УКРГАЗБАНК» та звернення їх на свою користь, привласнив зазначенні грошові кошти в загальній сумі 51445,10 грн. спричинивши ТОВ «ВІТАНА» матеріальну шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), знаходячись за місцем реєстрації та основної діяльності ТОВ «ВІТАНА», а саме за адресою: місто Херсон, вулиця Залізнична, 23, кабінет 21, діючи від імені ТОВ «ВІТАНА» уклав з ТОВ «МАДДОКС Україна» договір № 1 на надання послуг з прийому, зберігання та відпуску нафтопродуктів (долі Договір). У відповідності до п. 2.1 Договору ТОВ «ВІТАНА» зобов`язалось надати послуги ТОВ «МАДДОКС Україна» щодо прийняття на зберігання та відпуску нафтопродуктів які належать ТОВ «МАДДОКС Україна».

На виконання п. 2.1. Договору ОСОБА_7 у відповідності до актів приймання-передачі №№ 3 від 18.03.2019, 4 від 22.03.2019, 5 від 04.04.2019, за формою 5-НП (по прибутті залізничним транспортом) та товарно-транспортних накладних за формою 1 ТТН «нафтопродукт» №№ 6 від 19.03.2019, 7 від 19.03.2019, 8 від 22.03.2019, 9 від 22.03.2019, 11 від .29.03.2019 (по прибуттю автомобільним транспортом)отримав від ТОВ «МАДДОКС Україна» на відповідальне зберігання дизельне пальне в кількості 596,044 тон.

Згідно положень п. 2.1. договору ТОВ «ВІТАНА» в особі директора ОСОБА_7 повинно було здійснювати зберігання нафтопродуктів, а саме: дизельне пальне в кількості 596,044 тон в резервуарах нафтобази, яка розташована за адресою: м. Херсон, вулиця Стрітенська (колишня назва Рози Люксембург), 6.

В подальшому, у квітні-травні2 019 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) директор ТОВ «ВІТАНА» ОСОБА_7 , прийнявши на зберігання в березні 2019 року, дизельне паливо від ТОВ «МАДДОКС Україна» в кількості 596,044 тон, згідно умов Договору та зберігаючи його в ємностях за адресою: м. Херсон, вулиця Стрітенська, 6, які орендуються ТОВ «ВІТАНА», розуміючи свій обов`язок та відповідальність по зберіганню ввіреного останньому майна, умисно, протиправно, в порушення п.п. 2.7. Договору в переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою привласнення грошових коштів від продажу дизельного палива, реалізував шляхом продажу невстановленим досудовим слідством особам вказане дизельне паливо за готівкові кошти, які до каси чи на рахунок ТОВ «МАДДОКС Україна» не надійшли, тим самим спричинив ТОВ «МАДОКС Україна» у відповідності до висновку № 88-ЕК від 04.12.2020 судової економічної експертизи матеріальну шкоду на загальну суму 9 319 976,58 гривень, що у відповідності до п. 4 Примітки 1 до ст. 185 КК України у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ч. 5 ст. 191 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, і підозра у вчиненні зазначених злочинів підтверджується наведеними в клопотанні слідчого доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (бухгалтер ТОВ «ВІТАНА») яка показала, що від ТОВ «МАДДОКС Україна» надходило дизельне пальне до ТОВ «Вітана» на зберігання, яке було отримане ОСОБА_7 згідно актів приймання передачі, які підписував ОСОБА_7

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (виконував функції комірника ТОВ «Вітана») який показав, ОСОБА_7 йому особисто надавав вказівки щодо відпуску пального яке знаходилося на території складів ТОВ «Вітана». Також ОСОБА_11 показав, що дизельне пальне ТОВ «МАДДОКС Україна» дійсно надходило до ТОВ « ВІТАНА» на зберігання.

- Висновком судової економічної експертизи СЕ-19/122-122-21/2452-ЕК від 11.05.2021, згідно якого підтверджено факту перерахування грошових коштів в загальній сумі 51445,10 грн. від ТОВ «МАДДОКС Україна» на розрахункові рахунки ТОВ «ВІТАНА», за надання послуг щодо зберігання дизельного пального.

- Висновком № 88-ЕК від 04.12.2020 судової економічної експертизи, згідно якого встановлено що діями ОСОБА_7 (директора ТОВ «ВІТАНА» спричинено матеріальні збитки ТОВ «МАДДОКС Україна» на загальну суму 9 319 976,58 гривень.

- Висновком судової почеркознавчої експертизи №414-ПТ від 18.11.2020 згідно якого встановлено що 16.03.2018 Договір № 1 на надання послуг з прийому, зберігання та відпуску нафтопродуктів, акти № 3 від 18.03.2019, 4 від 22.03.2019, №5 від 04.04.2019, за формою 5-НП (по прибутті залізничним транспортом), підписувалися ОСОБА_7 (підтвердженно факт надходження, отримання пальне яке належить ТОВ «МАДДОКС Україна» на зберігання ТОВ «ВІТАНА».

- Протоколом огляду місця події від 05.10.2020 року, згідно якого встановлено факт відсутності дизельного пального яке належить ТОВ «МАДДОКС Україна» яке було передане ОСОБА_7 як директору ТОВ «ВІТАНА» за місцем його зберігання.

- Випискою з банківського рахунку ТОВ «Вітана» згідно якого ТОВ «МАДДОКС Україна» з розрахункового рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ УКРЕСІМБАНК» на рахунок ТОВ «ВІТАНА» № НОМЕР_2 , відкритому в ПАТ «АБ УКРГАЗБАНК» за зберігання нафтопродуктів, відшкодування послуг залізниці та відшкодування страхування за перевезення небезпечних вантажів, здійснено перерахування грошових коштів в загальній сумі 51445,10 грн.

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 (бухгалтер ТОВ «ВІТАНА») яка показала, що від ТОВ «МАДДОКС Україна» надходило дизельне пальне до ТОВ «Вітана» на зберігання, яке було отримане ОСОБА_7 згідно актів приймання передачі, які підписував ОСОБА_7

- Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (виконував функції комірника ТОВ «Вітана») який показав, ОСОБА_7 йому особисто надавав вказівки щодо відпуску пального яке знаходилося на території складів ТОВ «Вітана». Також ОСОБА_11 показав, що дизельне пальне ТОВ «МАДДОКС Україна» дійсно надходило до ТОВ « ВІТАНА» на зберігання.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 191, ч.5 ст. 191 КК України і є обґрунтованими.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив, що хоча і наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь, при цьому посилання на тяжкість вчинення кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для обрання найбільш суворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч. 2 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» № 4 від 25 квітня 2003 року, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

У справі «Смирнова проти Росії» зазначено, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (як класичний прецедент, рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoff v. Germany) від 27 червня 1968 року; рішення у справі «Яґчі і Сарґін проти Туреччини» (Yagci and Sargin v. Turkey) від 8 червня 1995 року.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної. Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

При оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетністьОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Отже, колегія суддів, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносноОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_9 , основною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 є тяжкість злочину.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, єдино-можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, судова колегія вважає, що є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Ці ризики, відповідно до ч.2 ст. 177, ст.181 КПК виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та нівелюють доводи захисника про те, що цілодобовий домашній арешт ізолює від ділового середовища директора підприємства ОСОБА_7 , що призведе до повної зупинки підприємства.

Колегія суддів вважає, що саме застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні малолітню дитину та матір похилого віку.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, в яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін.

За таких обставин апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги прокурора Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 02.06.2021 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .