Номер провадження 11-кп/816/360/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2020 року про відмову в умовно достроковому звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення клопотання засудженої про її умовно дострокове звільнення;

- засуджена ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про застосування статті 81 КК України було відмовлено за безпідставністю та необґрунтованістю.

Своє рішення суд вмотивував тим, що засуджена ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тобто не довела того, що її зразкова поведінка та сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог адвокат ОСОБА_6 зазначила, що суд не в повній мірі з?ясував усі обставини справи, зокрема, дані які характеризують особу. Вважає, що висновок суду є не обґрунтованим.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджена ОСОБА_5 зазначила, що рішення суду є необґрунтованим. Крім того, зазначає і про не належне дослідження судом даних про її виправлення, зокрема, не допит у судовому засіданні представника ДУ «Сумський слідчий ізолятор». Також, зазначає і про те, що для неї було визначено установу виконання покарання ДУ «Недержинська ВК - 65», яка розташована в Полтавській області.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники кримінального провадження засуджена ОСОБА_5 , її захисник адвокат ОСОБА_6 та прокурор не з?вились, та всі подали клопотання про проведення апеляційного розгляду без їх участі, за таких обставин колегія суддів важає за можливе ухвалити судове рішення за результатими письмового провадження, що узгоджується з вимогами ст.406 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Враховуючи вимоги ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до матеріалів провадження,засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Охтирського районного суду Сумської області від 05квітня 2016 року, яким її було засуджено за ч. 3 ст. 185 та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 року вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 квітня 2016 року був залишений без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2017 року вирок Охтирського районного суду Сумської області від 05 квітня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 рокубули залишені без змін.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно вимогст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м?яким покаранням.

Зі змісту положення ч. 1 ст. 82 КК України вбачається, що законодавством передбачено можливість заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк більш м?яким покаранням.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за таких умов: 1) особа відбуває основне покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі; 2) засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; 3) він фактично відбув встановлену ч. 3 ст. 81 частину призначеного судом покарання.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м?яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувалася за вчинення як тяжких так і особливо тяжких злочинів, предметами злочинного посягання яких були як майно так і здоров?я осіб, крім того мала судимості і за злочини пов?язані з незаконним оборотом наркотичних засобів.

На даний час засуджена відбуває покарання призначене за вироком Охтирського районного суду Сумської області від 05 квітня 2016 року, яке як судом апеляційної інстанції так і судом касаційної інстанції було залишено без змін.

Також, судом першої інстанції було досліджено і особову справу на засуджену, з якої встановлено, що місцем відбування покарання останньої є Надержинська ВК (№ 56), з якої засуджена була переведена у 2016 році і до цього часу перебуває в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» через участь у численних судових процесах ініційованих нею самою.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції є вірними, оскільки з матеріалів провадження не вбачається, що у ОСОБА_5 поведінка є сумлінною як і ставлення до праці.

Так, під сумлінною поведінкою розуміється не тільки стримування від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна участь у суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, тобто прагнення спокутувати вину за вчинене.

Сумлінне ставлення до праці систематичне виконання та перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, сумлінне виконання трудових обов?язків, відсутність трудових порушень.

Сумлінне ставлення до праці та сумлінна поведінка є необхідними і достатніми доказами виправлення засудженого.

У матеріалах провадження відсутні та засудженою не було надано до суду апеляційної інстанції доказів на підтвердження наявності в діях останньої сумлінного ставлення до праці та сумлінної поведінки.

Сам факт тривалого перебування засудженої в установі попереднього ув?язнення свідчить про відсутність у її свідомості істотних змін, що можуть свідчити про виправлення.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженої, яка маючи вирок, що набрав законної сили не відбула до установи виконання покарання, а тривалий час (більше 5 років) перебуває у установі попереднього ув?язнення через самостійно ініційовані судові процеси, прямо свідчить про відсутність виправлення, а самі факти не порушення режиму відбування покарання не можуть свідчити про виправлення, оскільки даний факт має підтверджуватися комплексно.

Доводи адвоката та засудженої про необґрунтованість судового рішення повністю спростовуються як матеріалами провадження так і мотивами викладеними в судовому рішенні щодо відсутності підстав для висновку про виправлення засудженої.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженої про необхідність розгляду її клопотання за місцем відбування покарання, а не Ковпаківським районним судом м. Суми, то з ними погодитися не можна, оскільки засуджена з 2016 року постійно перебуває в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», тобто фактично місцем відбування покарання у неї є установа попереднього ув?язнення, а не визначена Надержинська ВК (№ 56).

Аналіз п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України да підстави для висновку, що розгляд питання умовно дострокового звільнення від відбування покарання має здійснюватися судом , в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання (тобто фактично перебуває), а не судом за місцем знаходження визначеної установи для відбування покарання.

В даному випадку, законодавцем зроблено прив?язку до фактичного місця перебування (знаходження) засудженого.

Доводи про не повне дослідження даних на особу засудженої також не можна вважати обґрунтованими, оскільки повнота даних в даному випадку це не тотожним збиранню усієї інформації на засуджену, а лише тієї що необхідна в рамках конкретного провадження, тобто обсяг інформації на особу завжди обмежений цілями і завданнями будь якого провадження. Дане провадження стосується перш за все питання стосується виправлення засудженого та можливість застосування умовно дострокового звільнення. Разом з тим, отримана та відображена судом у своєму рішенні інформація є достатньою для однозначного висновку про не доведеність виправлення засудженої, а тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарги в цій частині.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування ухвали суду та задоволення клопотання чи призначення нового розгляду в суді першої інстанції, як про це поставлене питання в апеляційних скаргах, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись статтями 404, 406, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 29 жовтня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування статті 81 КК України, залишити - без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4