Дата документу 17.08.2021 Справа № 554/2417/21
Провадження №1-кс/554/5151/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю представника скаржника ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Октябрського районного суду м. Полтави в режимі відеконференції скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора,

в с т а н о в и в :

До суду надійшли скарга ОСОБА_4 на постанову прокурора від 30.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000253 від 30.12.2020 року за ч. 2 ст. 372 КК України, у якій просив скасувати постанову прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 30.12.2020 року у кримінальному провадженні № 0000253 від 30.12.2020 року за ч. 2 ст. 372 КК України про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України слідчий суддя розглядає скаргу у відсутність прокурора, оскільки його відсутність не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши скаржника та його представника, дослідивши матеріали скарги приходжу до такого.

Встановлено, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001358 від 08.07.2015 за ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 1 ст. 374, ч. 2 ст. 374, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 373, ч. 3 ст. 382 КК України за заявами ОСОБА_4 щодо можливих неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів Полтавської області, які взаємопов`язані із здійсненням досудового слідства у кримінальній справі № 04580007 за обвинуваченням останнього за ч. 1 ст.115, ч. 2 п. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 152 КК України.

Також слідчими ТУ ДБР, розташованому у м. Полтаві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000253 від 30.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, яке внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 20.05.2020 року стосовно вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у фальсифікації матеріалів кримінальної справи № 04580007.

30.12.2020 року постановою прокурора у кримінальному провадженні № 0000253 від 30.12.2020 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

Постановою прокурора 23.02.2021 року матеріали кримінальних проваджень № 0001358 від 08.07.2015 та № 0000253 від 30.12.2020 об`єднані в одне провадження під № 0001358.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Стаття 220 КПК України визначає, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові прокурора обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Як зазначено у постанові прокурора від 30.12.2020 року, процесуальною підставою для прийняття рішення про відмову у визнання особи потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Причинний зв`язок має місце лише тоді, коли діяння виступає необхідною умовою, без якої неможливо настання наслідку. З цього випливають таки вимоги: причини (діяння) у часі повинна передувати наслідку; причина (діяння) не лише повинна передувати наслідку у часі, але й викликати його; причинний зв`язок має місце лише у разі, коли діяння є головною, визначальною умовою (фактором) настання суспільно небезпечного наслідку, тобто діяння слід розглядати як головну умову (причину) настання наслідків, якщо без нього суспільно небезпечні наслідки не настали б; діяння перебуває в причинному зв`язку з наслідками, якщо воно неминучістю викликає настання цього наслідку.

Вказана постанова прокурора мотивована тим, у заяві ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, за якою були внесені відомості до ЄРДР, відсутні дані про заподіяння ОСОБА_4 тяжких наслідків, їх розрахунок та документальне підтвердження. Отже, прокурор прийшов до висновку, що на момент подання заяви ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, тому на даній стадії досудового розслідування, неможливо стверджувати про наявність у нього будь-якої шкоди та відповідно про наявність підстав для визнання його потерпілим.

З огляду на вказане, а також на відсутність на даний час очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано шкоди, суд приходить до висновку, що вказана постанова прокурора є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя не вбачає підстав для скасування постанови прокурора, а тому скарга не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 220, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.08.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1