Справа № 635/9317/19
Провадження по справі №1-кп/635/506/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2021 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
секретар судового засідання ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н ОВ И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, посилаючись на те, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжують існувати, застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні при вирішенні питання про продовження строку тримання його під вартою покладався на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні просила змінити її підзахисному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт за місцем реєстрації обвинуваченого. Вказала, що прокурором в судовому засіданні не було доведено продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти вказаним ризикам. Зазначила, що обвинувачений визнав свою вину та надав відповідні показання. Запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби надасть обвинуваченому змогу працювати та відшкодовувати завдану шкоду, а також забезпечити належну процесуальну поведінку.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт. Зазначив, що прокурором не надано суду жодних доказів на продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просив врахувати, що його підзахисним визнана вина у вчинені кримінальних правопорушень та відшкодована частина матеріальних збитків, завданих потерпілому.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, представника потерпілого, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , виходячи з наступного.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В подальшому запобіжний захід відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 продовжувався, останній раз ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 грудня 2020 року.
Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 спливає 27 лютого 2021 року.
Відповідно до ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 суд бере до уваги, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.
ОСОБА_6 також обвинувачується у вчиненні низки тяжких злочинів, а саме: у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років, кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Суд враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а саме, що останні обвинувачуються в крадіжці, поєднаної з проникненням у сховище, що завдала значної шкоди потерпілому, вчиненої групою осіб, умисному пошкодженні майна, вчиненого шляхом вибуху, ОСОБА_6 також обвинувачується в незаконному зберіганні, носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Наявність у обвинувачених спеціальних навичок поводження зі зброєю та вибуховими пристроями, внаслідок проходження ними служби в Збройних силах України, вчинення інкримінованих ним кримінальних правопорушень на території поблизу приміщення Люботинського професійного ліцею, в сукупності вказує на підвищену небезпеку як самих діянь, так і осіб обвинувачених.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинувачених у сукупності із тяжкістю покарання та даними про їх особи є об`єктивні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Отже, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування у обвинуваченого ОСОБА_7 ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого, існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
Також суд вважає, що у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні низки умисних тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про їх схильність до вчинення правопорушень.
За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінується обвинуваченим, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків, їх репутацію, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 25 квітня 2021 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 25 квітня 2021 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1