Справа № 487/66/21
Провадження № 1-кс/487/3059/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2021 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , дізнавача ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000143 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт на майна

ВСТАНОВИВ:
03.06.2021 року, старший дізнавач сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про накладення арешту на майно яке було вилучено 02.06.2021 року в ході проведеного санкціонованого обшуку за адресою АДРЕСА_1 , п`ятий поверх, а саме:

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 5 та оптична мишка;

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 3

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 4

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 1

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 2

- 2 сім картки мобільного оператора Vodafone;

- 7 упаковок з стартовими пакетами Vodafone із наявними сім картками у кількості 5 штук.

- 2 упаковки з стартовими пакетами Life із наявними сім картками у кількості 2 штуки.

- флеш накопичувач Transcend на 16 ГБ та перехідник.

В обґрунтування клопотання зазначила, що дізнавачами СД Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням, встановлено що 18.02.2020, близько 16 години, в м. Володимир-Волинський, невстановлена особа, під час телефонної розмови з ОСОБА_7 (використовуючи абонентські номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) назвавшись працівником ПАТ КБ «Приватбанк», під приводом авторизації його нібито заблокованої банківської кредитної картки "Універсальна" № НОМЕР_4 , в невстановлений у подальшому достовірно спосіб, шляхом обману протиправно заволоділа коштами в розмірі 20 000 грн., чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування, відповідно до наданого рапорту працівників УСР в Миколаївській області було встановлено, на 5 поверсі будинку АДРЕСА_2 , знаходиться колл-центр, в якому знаходяться близько особи які скоюють шахрайські дії під виглядом працівників банку. При цьому зазначену інформацію, яка надійшла від працівників УСР в Миколаївській області, в свою чергу в повному обсязі, було підтверджено в ході допиту в якості свідка ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9

02.06.2021 року на підставі ухвали слідчого судді за вищевказаною адресою було проведено обшук в ході якого були вилучені вищевказані речі.

Таким чином під час досудового розслідування виникла необхідність у накладені арешту на вказані речі з метою запобігання їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

В судовому засіданні дізнавач вимоги клопотання підтримав просив про його задоволення.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, зазначивши що вказане приміщення він орендує з 16.01.2021 року, вилучену техніку придбав на законних підставах та використовує для здійснення діяльності пов`язаної з надання послуг з WEB дизайну.

Вислухавши пояснення дізнавача, власника майна, дослідивши клопотання і докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, дізнавачами СД Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.02.2020, близько 16 години, в м. Володимир-Волинський, невстановлена особа, під час телефонної розмови з ОСОБА_7 (використовуючи абонентські номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ) назвавшись працівником ПАТ КБ «Приватбанк», під приводом авторизації його нібито заблокованої банківської кредитної картки "Універсальна" № НОМЕР_4 , в невстановлений у подальшому достовірно спосіб, шляхом обману протиправно заволоділа коштами в розмірі 20 000 грн, чим завдала потерпілому майнову шкоду на вказану суму.

В ході проведення досудового розслідування, в якості потерпілого було допитано ОСОБА_7 , який пояснив 18.02.2020 приблизно у денний час, йому на мобільний телефон подзвонив раніше йому не відомий чоловік, який в ході телефонної розмови представився працівником колл-центру «ПриватБанку». При цьому в ході даної телефонної розмови ОСОБА_7 , розуміючи для себе що він розмовляє з представником зазначеного банку, повідомив особисті дані, внаслідок чого у нього, з йому належного рахунку, незаконно, було перераховано 20000 грн.

До клопотання дізнавачем надано рапорт працівників ВПК в Миколаївській області, за яким, під час проведення оперативно-розшукових заходів ними було встановлено, що на 3 поверсі будинку АДРЕСА_3 , знаходиться колл-центр де працюють близько 30-40 осіб, які під виглядом працівників банків, скоюють шахрайські дії по заволодінню грошовими коштами громадян.

За твердженням дізнавача, зазначена інформація, в свою чергу була підтверджена показами, допитаних у якості свідків ОСОБА_10 ОСОБА_11 та ОСОБА_12

02.06.2021 року на підставі ухвали слідчого судді проведеного обшук за адресою АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено:

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 5 та оптична мишка;

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 3

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 4

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 1

- ноутбук чорного кольору марки DELL із номером 2

- 2 сім картки мобільного оператора Vodafone;

- 7 упаковок з стартовими пакетами Vodafone із наявними сім картками у кількості 5 штук.

- 2 упаковки з стартовими пакетами Life із наявними сім картками у кількості 2 штуки.

- флеш накопичувач Transcend на 16 ГБ та перехідник.

Постановою дізнавача від 02.06.2021 року вищевказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до положень ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За положеннями статті 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, та має застосовуватися з метою досягнення дієвості цього провадження.

За положеннями статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом своїх переконань.

Як вбачається з матеріалів клопотання, дізнавачем, враховуючи суть кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування, належним чином необґрунтовано підстави та мета, відповідно до положень статті 170 КПК України, як і відповідне обґрунтування необхідності арешту зазначеного майна. Як і не обґрунтовано для забезпечення виконання якого саме завдання у кримінальному провадженні, має бути застосований вказаний захід його забезпечення.

Відповідно до тексту клопотання дізнавач зазначає, що вказані мобільні телефони та комп`ютерна техніка пристосовані та використовувалась як засіб та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберігли на собі його сліди, що фактично може свідчити про те, що вказане клопотання про арешт майна, було подано з метою збереження її як речового доказу, разом з тим, слідчий суддя зазначає, що з наданих до клопотання матеріалів не вбачається наявності достатніх підстав вважати, що вилучені предмети відповідають критеріям зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, за яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, рішення дізнавача про визнання вищевказаних предметів речовими доказами є не вмотивованим, виходячи з встановлених обставин та правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Надані та досліджені слідчим суддею докази, не містять відомостей, які б підтверджували обстави використання будь-якою особою вилученого майна для здійснення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння шахрайським шляхом 18.02.2020 року грошовими коштами ОСОБА_7 ..

З урахуванням зазначеного, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, може мати негативні наслідки для власника вилученого майна, процесуальний статус якого у кримінальному провадженні не встановлений.

За такого, слідчий суддя приходить до висновку, що під час розгляду клопотання дізнавачем належним чином не обґрунтовано та не доведено правову підставу та мету, відповідно до ст.170 КПК України, арешту вищевказаного майна, що є підставою для відмови у його задоволенні. Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000143 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України про арешт майна вилученого 02.06.2021 року в ході проведеного обшуку за адресою АДРЕСА_1 , п`ятий поверх - відмовити.

Повернути ОСОБА_4 вилучене 02.06.2021 року в ході проведеного обшуку за адресою АДРЕСА_1 , п`ятий поверх майно, перелік якого зазначено в протоколі вказаної слідчої дії.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1