Єдиний унікальний номер № 285/2141/17
Провадження № 1-кп/0285/52/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському в режимі відеоконференції з Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (обвинувачений ОСОБА_4 ) кримінальне провадження № 285/2141/17 0000250) по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське, Білгород-Дністровського району, Одеської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, непрацюючого, РНОКПП - НОМЕР_1 , учасника АТО, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
УСТАНОВИВ :
Солдат ОСОБА_4 , 07 лютого 2013 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на термін 3 роки. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 07 лютого 2013 року № 28 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника гранатометного взводу роти вогневої підтримки аеромобільно-десантного батальйону та відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом осіб рядового складу. Наказом командира військової частини польова пошта - НОМЕР_3 від 12 грудня 2014 року № 49 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначено на посаду робітника підсобника 2-го інженерно-будівельного відділення 3-го інженерно-будівельного взводу 2-ї інженерно-будівельної роти.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.
Реалізуючи задумане, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 25 травня 2015 року о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 08 червня 2015 року. 08 червня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 та приступив до виконання службових обов`язків.
Він же, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 17 червня 2015 року о 08 год. 00 хв. повторно самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 15 жовтня 2015 року.
15 жовтня 2015 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_3 та приступив до виконання службових обов`язків.
Наказом ТВО командира військової частини польова пошта - НОМЕР_4 від 18 грудня 2015 року № 304 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та зараховано у розпорядження командира даної військової частини.
Він же, будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від

військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 20 грудня 2015 року о 08 год. 00 хв. повторно самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 25 січня 2016 року.
25 січня 2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 .
Наказом ТВО командира військової частини польова пошта - НОМЕР_4 від 03 лютого 2016 року № 13-рс строк військової служби за контрактом солдата ОСОБА_4 продовжено до оголошення демобілізації.
Він же, в порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. ст. 11, 12, 16, ЗО, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 15 лютого 2016 року о 08 год. 00 хв. повторно самовільно залишив військову частину, польова пошта НОМЕР_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 27 травня 2016 року 10 год. 20 хв.
27 травня 2017 року 10 год. 20 хв. солдат ОСОБА_4 заявив про себе у військову частину - польова пошта НОМЕР_4 .
29 травня 2017 року солдат ОСОБА_4 , наказом ТВО командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 № 131 від 29 травня 2017 року, звільнений з військової служби на підставі п. «е» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені вище, щиро розкаявся у скоєному. Просив призначити покарання у вигляді штрафу.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, усвідомив протиправність свого діяння та самостійно з`явився до війської частини, зробив для себе належні висновки, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 407 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід не обирався.
Арешт на майно не накладався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий :