Провадження № 1-кс/947/4498/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2КК України, -
ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням установлено, що у травні 2016 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інші невстановлені особи, залучивши підставних осіб «вклейок» ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та використовуючи заздалегідь підроблені правовстановлюючі документи на конкретні об`єкти нерухомого майна, у тому числі які знаходились в іпотеках банків, а також нежилих приміщень, які належали територіальній громаді міста Одеси, незаконно отримали право власності на них, які у подальшому з використанням реквізитів фіктивного ТОВ «Бліц 2011» (), у якого не відкрито жодного банківського рахунку, перереєстрували право власності на нього, чим фактично легалізували їх.
Всього у період з липня 2016 року по листопад 2018 року з використанням ТОВ «Бліц 2011» вказана група осіб незаконно заволоділа 12 об`єктами нерухомості, розташованими в місті Одесі, які належали територіальній громаді міста Одеси та перебували в іпотеках банків, вартістю понад 14,6 млн. грн., які легалізувала шляхом вчинення правочинів з ними та реєстрації права власності за ТОВ «Бліц 2011» та у подальшому реалізовувала добросовісним покупцям.
Крім того, під час досудового розслідування, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, 29.07.2020 проведено обшук в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено і вилучено заяви про надання інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, а також бланки свідоцтва та заяви на видачу дублікатів свідоцтва на транспортні засоби:
- Lexus, модель «RX350», 2007 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , номер державної реєстрації « НОМЕР_2 »;
- MERCEDES-BENZ, модель «ML 350», 2007 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , номер державної реєстрації « НОМЕР_4 »;
- TOYOTA, модель «LANDCRUISER», 2008 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , номер державної реєстрації « НОМЕР_6 » ( НОМЕР_7 ), на ім`я ОСОБА_13 , який нібито купив на аукціонні вищезазначені автомобілі.
Крім того, слід зазначити, що під час реєстрації транспортних засобів використовувався підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий начебто на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в який вклеєна фотокартка підозрюваного ОСОБА_10 .
Таким чином, можна дійти висновку, що ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, заволодів правами на вищевказані транспортні засоби.
Так, досудовим розслідуванням встановлено, що на виконання запиту слідчого СУ ГУНП в Одеській області в порядку ст.ст 40, 93 КПК України, ч. 8 ст. 8 ЗУ «Про нотаріат», Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 (свідоцтво № 78421), було надано належним чином завірені копії свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 380; свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 381; свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 382. У зв`язку із вище викладеним, у слідства виникла необхідність у здійсненні тимчасового доступу до речей та документів, а саме свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 380 виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , було засвідчено право власності на 2014 транспортний засіб, автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», 2007 року випуску, в кузові синього кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_9 , з державним номерним знаком « НОМЕР_2 », за ОСОБА_13 (інн), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 381 від 18.03.2016, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , було яким засвідчено право власності на транспортний засіб, автомобіль марки «MercedesBenz» моделі «ML 350» 2007 року випуску, в кузові чорного кольору, номер кузова (шассі, рами) НОМЕР_3 , д/н НОМЕР_10 гр. ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_11 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 18.03.2016, реєстровим номером № 382 виданим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , було засвідчено право власності на транспортний засіб, автомобіль марки «Тoyota» моделі«LandCruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_6 , за ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_11 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Крім того, в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз, було призначено судово почеркознавчі експертизи, в ході виконання, яких експертам потрібні оригінали об`єктів проведення експертизи.
Поряд з цим, в ході слідства, було допитано в якості свідка ОСОБА_14 , що у 2008 році, він вирішив придбати собі автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_7 , ціна автомобіля на той час складала 98 000 доларів США, у зв`язку із тим, що у нього на той час не було повної суми, банківська установа «Укрсоцбанк» надала кредит в сумі 73 000 доларів США, а різницю в 25 000 доларів США, він заплатив готівкою в автосалон. Після придбання вказаного автомобіля свідок ОСОБА_14 , почав виплачувати кредитні зобов`язання до 2013 року. Та у 2013 році, до ОСОБА_14 , звернувся його знайомий ОСОБА_15 , та попрохав на деякий час, для власного користування вищевказаний автомобіль, на що останній згодився. Однак з плином часу, ОСОБА_15 , авто не повернув та у 14.10.2014 році, ОСОБА_16 , написав заяву до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області по факту незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_7 , про що тбуло внесено відомості по ЄРДР за № 0005161.
В подальшому, 17.10.2015, вказаний автомобіль було знайдено поряд з кафе «Гамбрінус», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Деребасівська буд. 31, та в цей же день доставлено до Суворовського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській, але наступного дня, зі слів свідка ОСОБА_14 , вказаний автомобіль був забраний невідомими особами. Поряд з цим, останній пояснив, що будь яких документів на право власності, реалізацію, перереєстрацію він не будь-якій особі не надавав, особисто не підписував.
Також, відповідно до акту проведення аукціону від 14.01.2014 року, затвердженого в.о начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_17 , який складений ст. державним виконавцем ОСОБА_18 , в якому вбачається, що у провадженні Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2604/3062/12 від 02.03.2013 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_14 , на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 647 251,17 грн. При примусовому виконанні виконавчого документу було виявлено майно ОСОБА_14 , а саме транспортний засіб, автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_12 .03.2013 виконавцем було описано та вилучено майно боржника, а саме вищевказаний транспортний засіб. 15.08.2013 року, арештоване майно, передано на реалізацію до Філії № 16 ПП «НИВА- В.Ш.» та укладено договір про надання послуг по організації і проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна № 10/128/13 від 15.08.2013.
Відповідно до протоколу №10/128/14/3 від 09.01.2014 транспортний засіб, автомобіль марки транспортний засіб, автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_6 , придбав ОСОБА_13 (інн), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
В подальшому було встановлено, що свідоцтвом від 18.03.2016, зареєстрованому в реєстрі під № 382 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , було засвідчено право власності на транспортний засіб, автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з д.н. НОМЕР_6 , за гр. ОСОБА_13 .
Відповідно до листа який надійшов на адресу СУ ГУНП в Одеській області від ТСЦ № 5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області, вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , 08.09.2020 було перереєстровано на нового власника ОСОБА_19 , відповідно до договору купівлі-продажу та договору комісії № 4588/20/000618, на автомобіль були видані державні номерні знаки НОМЕР_13 та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_14 .
У зв`язку з тим, що виникла необхідність у забезпеченні збереженні речових доказів та те, що вилучене майно являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні по якому необхідно провести необхідні слідчі дії, для встановлення наявності слідів кримінального правопорушення,є необхідність у їх арешті для подальшого використання зазначеного майна в процесі доказування.
2. Позиції учасників при розгляді клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна ОСОБА_19 про дату та час розгляду клопотання був повідомлений, в судове засідання не з`явився.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
3.2. Правова підстава та мета арешту майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що транспортний засіб марки «Тoyota» моделі «LandCruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з державним номерним знаком НОМЕР_13 , відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, може бути об`єктом кримінально-протиправних дій, оскільки, як вбачається з матеріалів клопотання, під час реєстрації транспортного засобу використовувався підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_8 , виданий начебто на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в який вклеєна фотокартка підозрюваного ОСОБА_10 , що свідчить про те, що ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, ймовірно заволодів правами на вищевказаний транспортний засіб.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, транспортний засіб може бути речовим доказом в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого відчуження, зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на транспортний засіб.
3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи, в порядку ст. 174 КПК України, мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на транспортний засіб, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Також, враховуючи те, що існує ризик відчуження або зміни майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0004266 від 20.08.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч 5ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 205-1, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 365-2КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки «Тoyota» моделі «Land Cruiser 200», 2008 року виписку, чорного кольору, номер шассі (кузова, рами) НОМЕР_5 , з державним номерним знаком НОМЕР_13 , ключі запалювання від нього та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_14 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1