Справа № 304/363/21 Провадження № 1-кп/304/229/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000045 від 11 березня 2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туриця Перечинського району, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, такого, що має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду, за наступних обставин.

Так, 05 березня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_4 , перебуваючи в урочищі «Перінково» поблизу с. Туриця Перечинського району: квартал №41 виділ 14 Тур`янського лісництва ДП «Перечинське лісове господарство», діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою вчинення незаконної порубки дерев породи «Дуб» та «Граб» для особистого збагачення, за допомогою бензопили та сокири, без будь-якого на те дозволу, всупереч встановленому законом порядку, вчинив самовільну порубку дерев породи «Граб» у кількості 17 штук, діаметром на пні 8, 10, 12, 14, 15, 17, 18, 19, 20, 22, 25 см та дерево породи «Дуб» у кількості 1 штука, діаметром на пні 35 см, чим заподіяв ДП «Перечинське лісове господарство» істотну шкоду на суму 24254 гривні 48 копійок.

Тим самим ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 246 КК України.

У судовому засіданні до суду подана угода про визнання винуватості, укладена 14 травня 2021 року між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання за ч. 1 ст. 246 КК України у виді обмеження волі строком на один рік із застосуванням статті 75 КК України. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся, просив суд затвердити укладену угоду, а також призначити узгоджену в ній міру покарання. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно, розуміє надані йому законом права, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди, визначені статтею 473 КПК України, суть пред`явленого обвинувачення і вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого також просив суд затвердити угоду, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку прокурора. Крім того, надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди її сторони, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України, з урахуванням положень 65, 66, 67 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, зокрема те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання. Укладення угоди є цілком добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок, чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує дані про особу винного: ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, вміє виконувати будівельні роботи, розлучений, виховує малолітню доньку, проживає з мамою ОСОБА_7 , яка є людиною похилого віку та часто хворіє, потребує при цьому сторонньої допомоги, ОСОБА_4 на диспансерному обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше.

Судом також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України. Судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, представником потерпілого подано письмову згоду на укладення угоди, умови такої не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд вважає можливим застосувати статтю 75 КК України з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, угоду про визнання винуватості слід затвердити.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стосовно спеціальної конфіскації суд зазначає таке.

Бензопилу марки «Oleo Mac 941 C», оранжевого кольору із захисним чохлом, яку застосовано як знаряддя вчинення злочину, необхідно конфіскувати на користь держави.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було використане як знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні повністю доведено, що ОСОБА_4 , володілець бензопили марки «Oleo Mac 941 C», оранжевого кольору із захисним чохлом, знав про її незаконне використання; бензопилу використано ним як знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

У зв`язку з цим, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію бензопили марки «Oleo Mac 941 C», оранжевого кольору із захисним чохлом, на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись статтями 100, 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості від 14 травня 2021 року, укладену між прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- деревину породи «Граб» та «Бук», яку складено на узбіччі лісової дороги в кварталі 41, виділ 14 Тур`янського лісництва, яку передано на відповідальне зберігання майстру лісу ДП «Перечинське ЛГ» ОСОБА_8 , конфіскувати в дохід держави.

Застосувати спеціальну конфіскацію, що полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави майна бензопили марки «Oleo Mac 941 C», оранжевого кольору із захисним чохлом, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча: ОСОБА_1