Справа № 953/1576/21
н/п 1-кс/953/2181/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі власника майна - ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року по кримінальному провадженні за № 0000157 від 31.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.03.2021 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, а саме з автомобіля "KIA OPTIMA", р.н. НОМЕР_1 , власником якого є він, з зобов*язанням слідчого негайно повернути арештований автомобіль.

В обґрунтування клопотання вказує, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року по кримінальному провадженню за № 0000157 від 31.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України було накладено арешт на його автомобіль, шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, автомобіль поміщений на майданчик тимчасового зберігання. Станом на теперішній час проведено всі слідчі дії, експертом оглянуто автомобіль, виконані експертні дослідження та отриманий висновок експерта, а тому необхідність у подальшому перебуванні автомобіля на майданчику під арештом відпала. Він позбавлений можливості використовувати даний автомобіль у роботі, оскільки є ФО-П і основний вид його діяльності є здача автомобілів у найм та прокат.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.
Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином, в судове засідання не з`явився. Подав суду заяву, в якій просить розглядати клопотання у його відсутність та вказував, що автомобіль "KIA OPTIMA", р.н. НОМЕР_1 є речовим доказом і досудове розслідування тримає, а тому заперечує проти зняття арешту.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив проводити судове засідання без його участі. Також, вказував у заяві, що автомобіль "KIA OPTIMA", р.н. НОМЕР_1 , яким було скоєно наїзд на пішоходів визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, на ньому маються механічні пошкодження і необхідні експертні дослідження по провадженню не проведені, а тому скасування арешту є передчасним.

Відповідно до вимог ст. 174 КПК України неявка слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання.
Вислухавши пояснення ОСОБА_3 в судовому засіданні, дослідивши всі надані доводи учасниками в обґрунтування заявленого клопотання та заперечень, слідчий суддя приходить до наступного.
Встановлено за представленими матеріалами, що в провадженні СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 31.01.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, з підстав, що 31.01.2021 близько 01.30 год. на автомобільній дорозі вул. Гвардійців Широнінців міста Харкова мало місце наїзду автомобілем "KIA OPTIMA" р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в результаті чого останні отримали тілесні ушкодження.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року по справі у кримінальному провадженні № 0000157 було накладено арешт на автомобіль «Kia Optima» д/н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та який знаходився у фактичному користуванні ОСОБА_6 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, - до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку. Місцем зберігання автомобіля «Kia Optima» д/н. НОМЕР_1 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, визначено майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ГУ НП в Харківській області, розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 107-А. Дана ухвала не скасована, є чинною.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частиною другої даної статі передбачено, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Звертаючись до суду з клопотанням про скасування арешту на автомобіль, власник майна ОСОБА_3 посилається на те, що необхідність у подальшому перебуванні автомобіля на майданчику під арештом відпала і він позбавлений можливості використовувати даний автомобіль у роботі, як ФО-П.
Досліджуючи обґрунтування заявника, слідчий суддя зазначає, що доводи про те, що доцільність арешту відпала є недоведеними та непідтвердженими належними доказами.

Так, за наданими відомостями слідчого та прокурора, досудове розслідування по кримінальному провадженню за ч.1 ст. 286 КК України триває, проведено декілька експертиз та за посиланнями прокурора усі необхідні експертні дослідження не проведені станом на теперішній час.

Також, за наданими поясненнями автомобіль «Kia Optima» д/н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 після ДТП має механічні пошкодження та визнаний речовим доказом, арешт накладений в порядку п.1 ч.2 ст. 170 КПК України з метою збереження речового доказу.
Таким чином, встановлено, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012 визначено, що зберігання речових доказів під час кримінального провадження здійснюється на спеціально обладнаних майданчиках органів внутрішніх справ (поліції).

Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.01.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів - транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам, до закінчення досудового розслідування.

Вилучений транспортний засіб необхідний для призначення та проведення судових експертиз, з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
При цьому, накладення арешту на майно по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
І доводи заявника щодо закінчення експертиз та відсутність потреби арешту не є належним чином підтвердженим, оскільки за доводами прокурора та слідчого необхідній обсяг експертиз по даному провадженню не проведений.
Також, суд роз*яснює заявникові, що він в подальшому, після проведення всіх експертиз по даному кримінальному провадженню, не позбавлений можливості звернутись повторно до слідчого судді чи суду для зміни місця зберігання майна, за наявності для цього належних підстав, за наявності обґрунтованих доказів на підтвердження необхідності його зміни.

А посилання заявника на ті обставини, що він є ФО-П і даний транспортний засіб йому необхідний для використання у підприємницькій діяльності, задля потреб дитини взагалі є недоведеними та нічим не підтвердженими, оскільки до клопотання заявником жодного доказу на підтвердженого зазначеного не надано, та слідчий суддя зазначає, що саме арешт майна і є формою забезпечення речових доказів задля збереження інформації щодо його незмінного стану протягом усього досудового розслідування та судового розгляду.

Посилання заявника на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод слідчим суддею оцінено та зазначено, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також за умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі "Бакланов проти Російської Федерації", Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі "Фрізен проти Російської Федерації", судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції.

Згідно вимог ст.ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, дослідивши всі доводи заявника та представлені матеріали слідчого і прокурора по кримінальному провадженню № 0000157 слідчий суддя зазначає, що порушень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, які б потягли за собою порушення права власності, у розумінні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи та третіх осіб не встановлено за результатами розгляду даного клопотання, на підставі тих доказів, що надані. Також, заявником не доведено, що в подальшому арешті майна відпала потреба, або що арешт накладено не обґрунтовано.

З урахуванням викладеного вище, зважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 31.01.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, триває, не проведені інші слідчі дії, необхідні для прийняття процесуального рішення, слідчий суддя вважає, що арешт вказаного автомобіля не втратив своєї актуальності, а тому клопотання є передчасним та задоволенню на теперішній час не підлягає, що не позбавляє заявника у разі наявності обґрунтованих підстав звертатись до слідчого судді чи суду повторно з даними клопотаннями.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372, ч.2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання власника транспортного засобу ОСОБА_3 про скасування арешту з автомобіля "KIA OPTIMA", р.н. НОМЕР_1 з зобов*язанням негайно повернути майно, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000157 від 31.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1