Житомирський апеляційний суд
Справа №291/242/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2015 року за №0000020 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 22.02.2021 року,

щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ямпіль, Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7
(в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а:

В поданій апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 вирок суду просить скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді 4 місяців арешту.Зазначає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, який будучи раніше судимим на шлях виправлення не став знову вчинив новий кримінальний проступок.
Вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 22.02.2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу не обирався.

Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Як визнав суд, обвинувачений ОСОБА_7 , будучи судимий 09.10.2020 року Андрушівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185, ч.1 ст. 190, ст. 70 КК України на 200 годин громадських робіт, відбув покарання, однак судимість за вказаний злочин не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальний проступок за наступних обставин.

Так, 05.02.2021 року близько 17 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 перебували в одній з кімнат житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на грунті неприязних відносин виникла словесна суперечка.

В цей же час та в цьому ж місці, за вказаних обставин у ОСОБА_7 виник умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , умисно наніс 1 удар дерев`яною ложкою в область голови ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_7 умисно правою рукою штовхнув ОСОБА_10 в область спини від чого остання впала на підлогу. Затим, ОСОБА_7 умисно наніс 1 удар правою ногою в область спини ОСОБА_10 . Після цього, ОСОБА_7 умисно наніс удар дерев`яним руків`ям сокири в область голови ОСОБА_11 ..

В результаті неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові, синця на правій кисті, садна на 2 пальці правої кисті, синців на спині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які вважали вирок суду законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обгрунтованим.
Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.125 КК України кваліфіковані правильно.
Відповідно до статей 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт.

Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував, що він щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання, будучи особою раніше судимою на шлях виправлення не став і знову вчинив новий кримінальний проступок, а тому призначив йому покарання в межах санкції ст. 125 ч.2 КК України у виді громадських робіт.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання не достатньо врахував, що обвинувачений був раніше засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.1 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, однак на шлях виправлення не став, через невеликий проміжок часу після відбуття покарання вчинив новий умисний кримінальний просупок.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, є не достатньо вмотивованим, а призначене ОСОБА_7 покарання є надмірно м`яким і таким, що не відповідає даним про його особу та обставинам, що обтяжують покарання.

На підставі вищезазначеного, колегія суддів приходить до переконання, що виправлення, перевиховання та попередження вчинення ОСОБА_7 нових злочинів можливо в умовах його ізоляції від суспільства, тому вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання необхідно скасувати та постановити новий вирок, при цьому враховуючи, що обвинувачний щиро розкаявся, негативно характеризується за місцем проживання, в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, однак на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальний проступок, а тому призначає йому покарання в межах санкції ст. 125 ч.2 КК України у виді арешту.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Ружинського районного суду Житомирської області від 22.02.2021 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок яким, ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 125 КК України у виді 3 місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
У решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: