Справа № 215/2115/16-к
Вирок

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001223 від 31.12.2015 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, має малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з січня 2016 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-13.01.2021 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Звільнений від відбування покарання за ст.75,76 КК України на 2 (два) роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2015 року близько 16 години 40 хвилин водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані гострої інтоксикації амфетаміном, метамфетаміном, та керуючи технічно справним автомобілем «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_10 , здійснював рух по вул. 23 Лютого, Тернівського району, м. Кривий Ріг, зі сторони вул. Червонопрапорної у напрямку вул. Руданського, Тернівського району м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області.

Під час руху водій ОСОБА_7 при наближенні до регульованого перехрестя вул. 23 Лютого з вул. Косигіна та вул. Грицевця, Тернівського району, м. Кривий Ріг, рухаючись на заборонений сигнал світлофору (червоний), не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян та проявляючи крайню неуважність щодо дорожньої обстановки та її змінам, маючи об`єктивну можливість виявлення небезпеки для його руху, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка переходила проїзну частину зліва на право відносно напрямку руху вказаного автомобіля, по пішохідному переходу на дозволений сигнал світлофору для пішоходів (зелений).

Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), та п. 8.7.3 (ґ, е, є) Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

ґ) жовтий сигнал забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;

є) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

п. 2.9. згідно вимог якого водію забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин».
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок: внутрішньочерепна травма синець у правій скроневій ділянці; крововилив у м`яких покривних тканинах голови, відповідно синцю; розповсюджені крововиливи під м`якою мозковою оболонкою; крововиливи у речовину головного мозку; забій головного мозку. Закрита тупа травма тулубу переломи 3,4 ребер праворуч на межі передньо- та середньо пахвинних ліній, без ушкодження пристінкової плеври з крововиливами у міжреберні м`язи; крововиливи у жировій клітковині лівої нирки, в області коренів легень, в параортальній клітковині, в заочеревній клітковині ліворуч. Закрита спинальна травма крововиливи у м`яких тканинах шийного відділу хребта; відрив 1-го шийного хребця з розривом оболонок та речовини спинного мозку. Тупа травма кінцівок рвана рана по внутрішній поверхні правої гомілки; садна по зовнішній поверхні правої гомілки, по зовнішній поверхні правого стегна, в області тазу праворуч, по внутрішній поверхні лівого стегна, по тильним поверхням обох кистей, по правому плечу, по задньозовнішньому краю правої пахвинної западини; синець по внутрішній поверхні лівої гомілки; рвано-забійна рана по лівому стегну з кишенєподібним відшаруванням шкіри; крововиливи у м`яких тканинах відповідно ушкодженням; відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки; уламковий перелом правої малогомілкової кістки; уламковий перелом лівої великогомілкової кістки; уламковий перелом правої плечової кістки.

Порушення ОСОБА_7 вимог п.8.7.7 (ґ, е, є) Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з настанням події дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_11 , спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких та знаходяться у причинному зв`язку з настанням її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ці дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у скоєному не визнав. У судовому засіданні пояснив, що він 31.12.2015 керував автомобілем «Audi 100», де знаходився також його знайомий ОСОБА_12 , із швидкістю приблизно 55-60 км/год та їхав додому в напрямку із ПівнГЗК до мікрорайону Зарічного. При цьому він на підйомі по вулиці Косигіна знаходився на другій смузі руху, проте під`їжджаючи до світлофору, на якому горіло зелене світло, перемістився на третю смугу, оскільки якийсь чоловік знаходився на дорозі. Проїхавши перехрестя він побачив як по зустрічній смузі на розворот пішла маршрутка №3, яка рухалась із узбіччя та своїм бампером зайшла на його смугу руху, внаслідок чого він трохи змістився. Потім за 2-3 метри від свого автомобіля він побачив дівчину, яка переходила дорогу справа наліво відносно напрямку його руху від зупинки не на пішохідному переході, а на відстані приблизно 15-20 метрів від нього, і на червоне світло світлофора, але він вже не зміг зупинитися, тому відбувся наїзд на неї, приблизно посередині зупинки, після чого він проїхав метрів 40 та зупинився на узбіччі дороги і викликав із свого телефону швидку. Також зазначив, що під час дорожньо-транспортної пригоди було темно, зовнішнє освітлення було майже відсутнє, зупинка освітлювалась тільки від вітрини кіоску. Крім того, повідомив, що алкогольних напоїв не вживав, а випив лише енергетичний напій «Пітбуль».

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що її донька ОСОБА_13 31.12.2015 збиралась зустрічати Новий рік із своєю подругою та повинна була бути на площі Визволення о 17.00. На початку п`ятої години ОСОБА_14 вийшла з дому, але хвилин через 10-15 повернулась, щоб взяти з собою паспорт, і знову пішла. Приблизно через годину до них додому прийшли працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_14 загинула в ДТП. Потім вона зі своїм чоловіком пішли на місце ДТП і побачили, що на переході лежав чобіток доньки, її сумочка стояла на капоті автомобіля, а сама ОСОБА_14 знаходилася до половини тіла в середині машини. Вказала, що їх будинок знаходиться за магазином «Варус», зліва по ходу руху автомобіля обвинуваченого. Крім того, повідомила, що свідків ДТП шукали через оголошення в газеті «Пульс» та по телебаченню. Пізніше кума ОСОБА_14 сказала, що вона через знайомих дізналась про свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні надав аналогічні пояснення та додав, що його донька ОСОБА_14 повинна була їхати до подруги саме із зупинки, на якій відбулося ДТП. Крім того, зазначив, що дорогу було досить добре видно, всі ліхтарі горіли, а вітрина кіоску була обладнана святковою ілюмінацією. При призначенні покарання обвинуваченому просив суд застосувати сувору міру.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що він три роки назад, 15.12.2015, приблизно о 15 годині, перебуваючи разом із своєю донькою поблизу перехрестя 8-ї лікарні, зі сторони церкви, мав намір перейти дорогу на протилежний бік по пішохідному переходу. При цьому, коли він підходив до світлофору бачив, що на ньому горіло червоне світло. В цей час його догнала дівчина. Він присів, щоб зав`язати шнурки, і побачив краєм ока, що на дівчині, яка його обігнала, були чорні чобітки, а на світлофорі загорілось зелене світло. А потім він почув удар і зрозумів, що збили дівчину, яка його обігнала на пішохідному переході. Її чобітки лежали поблизу пішохідного переходу, а машина, що їхала зі сторони ОСОБА_18 проїхала далі. Він не бачив автомобіль обвинуваченого та конкретно місця, де збили дівчину, але сказав, що більше дорогу ніхто не переходив. Також додав, що в час ДТП були сутінки, але горіли ліхтарі по обидва боки дороги. Так як він був із дитиною, то після ДТП пішов і вже від спільного знайомого на роботі дізнався, що шукають свідків цього ДТП. З ним проводився слідчий експеримент, з протоколом якого він знайомився. Також зазначив, що на даний час оновлено асфальтне покриття на пішохідному переході, де сталася ДТП.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що вона, працюючи поштаркою, 31.12.2015 займалася доставкою пенсій. Близько 16-17 години вона вийшла із маршрутки на зупинці «8 міська лікарня» і підійшла до світлофору, щоб перейти дорогу. Люди вже почали йти на зелене світло, а вона вирішила почекати наступного світлофору, оскільки пішов відлік часу з 30 чи 29 секунди, і зателефонувала своєму керівництву. Потім вона почула гудіння автомобіля та через секунд 13-14 звук удару, і побачила як промчала машина зі сторони ПівнГЗК. Після того, як вона переходила на протилежну сторону, побачила, що на дорозі зліва від неї лежав чобіток за 2 метри від пішохідного переходу. Автомобіль зупинився досить далеко від пішохідного переходу. На місці, де зупинився автомобіль побачила, що половина тіла дівчини була в його салоні, а інша на капоті. Дорога тоді була добре освітлена ліхтарями на стовпах, снігу на дорозі не було та сама дорога була не слизька. При цьому вона стояла обличчям до дороги і не бачила, щоб розверталась маршрутка. Також повідомила, що з нею проводився слідчий експеримент.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що близько сьомої вечора у кінці грудня 2015 року він стояв на зупинці «8 міська лікарня», що в сторону міста, і побачив як на великій швидкості їде автомобіль темного кольору, навіть на червоне світло, коли інші стояли. Цей автомобіль знаходився посередині на другій смузі і ближче до світлофору почав гальмувати, а потім він почув як б`ється скло і удар. Автомобіль зупинився ближче до узбіччя, біля магазину «Калина». Там він побачив, що в лобовому склі до половини застрягла дівчина. Водій стояв на вулиці з якимось хлопцем, вони кудись дзвонили. При цьому він до того побачив, що дівчина переходила дорогу зі сторони церкви, але як вона йшла не пам`ятає. На протилежній стороні дороги не було транспортних засобів. Удар відбувся передньою частиною автомобіля у праву сторону дівчини за зупинкою, де він стояв, за 50 м від пішохідного переходу. Освітлення тоді було добре, всі ліхтарі на стовпах горіли. Додав, що водій перебував в якомусь незвичному стані, але не в алкогольному сп`янінні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 повідомила, що 31.12.2015 вона з подругою ОСОБА_22 близько 5 години зустріли на зупинці «8 міська лікарня» потерпілу ОСОБА_23 , яка йшла зі сторони площі Толстого до магазину «Калина» та перекинулися з нею парою слів і розійшлись. Вона пішла від зупинки, а ОСОБА_14 в сторону зупинки. Освітлення тоді було погане, горів один ліхтар на перехресті і було світло на зупинці від новорічної ілюмінації кіоску. Потім вона побачила червоні «Жигулі» з ялинкою на багажнику, за яким їхала чорна «Ауді» на такій же швидкості, як і всі інші автомобілі, в напрямку з вулиці Косигіна до 17 кварталу. Як потерпіла переходила дорогу свідок не бачила, але вказала, що наїзд на потерпілу стався навпроти зупинки маршрутки №5 зі сторони ОСОБА_24 на другій смузі посередині передньою правою частиною автомобіля «Ауді». Вона не бачила якою стороною влетіла ОСОБА_14 в автомобіль, але пояснила, що потерпіла вийшла на дорогу із-за маршрутки. Що це саме ОСОБА_14 зрозуміла по одягу та чобітку, який залишився на одній нозі потерпілої. Про те, що сталося вона не повідомила батькам ОСОБА_14 , бо вона потім пішла з подругою по своїм справам. З обвинуваченим її познайомила подруга, коли їй було потрібно відремонтувати телефон. Тоді він їй сказав, що знаходиться під домашнім арештом, бо збив дівчину. Слідчий експеримент із нею не проводили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснила, що вона 31.12.2015 знаходилась на зупинці «8 міська лікарня» у напрямку до міста із своєю кумою Дарією. Там вони зустріли потерпілу ОСОБА_14 , яка стояла метрів 100 справа від зупинки і трохи з нею порозмовляли і розійшлись. Настя пішла через дорогу, розмовляючи по телефону, зі сторони ОСОБА_24 до ОСОБА_26 . Коли вона вже підходила до зупинки, то почула страшний звук, і повернувшись на дорогу, побачила, що трапилась ДТП. Автомобіль зупинився посередині, трохи далі від наїзду, метрів за 10-15. Настя переходила дорогу не на пішохідному переході і ОСОБА_27 не міг її бачити, бо її закривала стояча маршрутка, про це їй сказала ОСОБА_28 . Вона особисто не бачила, як Настя переходила дорогу, самого ДТП, та як їхав автомобіль обвинуваченого. Також яке було світло на світлофорі свідок не бачила, проте вважає, що горів зелений, оскільки перед цим проїхав мікроавтобус та червона автівка з ялинкою на багажнику. Також зазначила, що освітлення було тьмяне, бо ліхтарі не дуже світили. В зв`язку з тим, що вона перебувала у лікарні, то не змогла з`явитися на слідчий експеримент.

З досліджених у порядку ст. 358 КПК України у судовому засіданні документів, судом встановлено наступне.
У протоколі огляду місяця дорожньо-транспортної пригоди, розпочатого о 18 год. 10 хв. та закінченого о 19 год.10 хв. 31 грудня 2015 року, підтверджено безпосередньо факт настання самої події кримінального правопорушення, а саме: дорожньої-транспортної пригоди, її час, місце, характеристика природних умов і наслідків, що настали в результаті наїзду транспортного засобу на пішохода. Так, місцем дорожньо-транспортної пригоди є горизонтальна ділянка проїзної частини дороги по вулиці 23 Лютого навпроти зупинки громадського транспорту «8 міська лікарня» з дорожньою розміткою 1.3, 1.5 ПДР білого кольору. Вид та стан покриття (на момент ДТП та під час огляду): асфальтобетонне, сухе, чисте, без нерівностей та пошкоджень. Дорожнє покриття загальною шириною 27,1 метрів з призначеним рухом у двох напрямках. Об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні. Умови освітленості ділянки міське електроосвітлення, світло з торгівельно-зупиночного комплексу.

Сліди, що свідчать про переміщення об`єктів на місці ДТП: осип дрібного скла та частинок пластику довжиною 40,2 м та шириною 16,7 м, яка починається на відстані 10,3 м. від правого краю дороги та 13,0 м за електронною опорою №58. Наявні сліди ковзання та вм`ятини транспортного засобу.

При огляді транспортного засобу «Audi 100», реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено, що на автомобілі розбитий передній бампер, переважно в нижній частині з правого боку. Передній реєстраційний номер зміщено з місця технологічного кріплення. Розбито декоративну (пластикову) решітку радіатора. З правого боку деформована кришка капоту біля правої блок-фари. Розбито переднє (лобове) скло. Деформовано металевий дах переважно з правого боку. Крім того, на кришці капоту в місці вказаних пошкоджень маються сліди зчісу пилу та бруду.

Сліди шин на дорожньому покритті відсутні.

Наявний труп жіночої статті, що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходиться в положенні головою вниз до салону автомобіля в отворі для переднього (лобового) скла, ногами догори в автомобілі «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вилучені під час огляду: автомобіль «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 і правий та лівий черевик чорного кольору (а.с.9-14 том 2).

Схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, яка оформлена на місці пригоди і підписана понятими та слідчим ОСОБА_29 , містить схематичні зображення місця пригоди, на якій графічно відображені й зафіксовані всі об`єкти та обставини, що стосуються події та можуть мати значення для об`єктивного визначення її причин, а саме: ділянка дороги, де сталася дорожньо-транспортна пригода; сталі орієнтири, до яких на схемі здійснені прив`язки об`єктів; транспортний засіб, причетний до ДТП, координати його розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; ширина проїзної частини разом з роздільними смугами; розташування дорожньої розмітки; а також зазначені місця осипу дрібного скла і пластику, черевиків та хромованої рамки для реєстраційного номеру. На фототаблицях зафіксовано місце ДТП за напрямком руху автомобіля «Audi 100», його розташування на проїзній частині і речей пішохода, а також зафіксовані сталі орієнтири, виявлені пошкодження автомобіля та положення трупа пішохода (а.с.15, 17-38 том 2).

У протоколі огляду трупу від 31.12.2015, складеного слідчим СВ Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_30 у присутності двох понятих, зафіксовано фактичне розташування ОСОБА_11 , а саме: в отворі вітрового скла автомобіля праворуч верхньою частиною тіла в салоні автомобілю, нижніми кінцівками на зовні. Перелічені видимі ушкодження тіла останньої (а.с.42 том 2).

Цими дослідженими судом документами підтверджується час, місце, обставини та наслідки вчинення кримінального правопорушення.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 31.12.2015 автомобіль «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001223 та поміщено на зберігання на територію Тернівського відділення Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.44 том 2).
Письмовою розпискою від 31.12.2015 ОСОБА_7 надав згоду на зберігання автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 на території Тернівського відділення Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 46 том 2).
ОСОБА_7 має посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_10 (а.с.47 том 2).
Тобто обвинувачений ОСОБА_7 має право керувати транспортними засобами та керував автомобілем «Audi 100» на законних підставах.

Відповідно до полісу №АЕ/4926140 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність ОСОБА_7 застрахована з 18.07.2015 по 17.07.2016 у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (а.с.48 том 2).
Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.01.2016 визнано речовим доказом пару зимових ботинок чорного кольору (а.с.49 том 2).
Відповідно до інформації, що надана Управлінням превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 він 02.08.2010 та 18.04.2014 притягався до адміністративної відповідальності за ст.122-1 КУпАП та 03.04.2014 за ст.124 КУпАП (а.с.65 том 2).
Згідно з копією акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги 31.12.2016 по вул. 23-го Лютого в Тернівському районі, де сталася дорожньо-транспортна пригода, відсутні недоліки в утриманні дороги/вулиці, які необхідно усунути для забезпечення безпеки руху та які сприяли скоєнню ДТП (а.с.61-62 том 2).
Управління превентивної діяльності ГУНП в Дніпропетровській області направило в засоби масової інформації оголошення з проханням відгукнутись свідків по факту ДТП, яка сталася 31.12.2015 близько 16.40 по АДРЕСА_3 (а.с.64 том 2).
Оголошеннями про ДТП, що сталося 31.12.2015 року в районні зупинки громадського транспорту «8 міська лікарня» у газеті «Червоний Гірник» від 11.02.2016 року було повідомлено громадськість про даний випадок ДТП та запропоновано свідкам надати відому їм інформацію (а.с. 72 том 2).
Відповідно до ефірної довідки від 03.02.2016 року в ефірі ТРК « ІНФОРМАЦІЯ_6 » вийшов телесюжет стосовно ДТП в Тернівському районні 31.12.2015 року на зупинці громадського транспорту «8 міська лікарня» (а.с. 73 том 2).
09.03.2016 та 03.03.2016 року у газеті «Пульс» були розміщенні оголошення, щодо розшуку свідків та/або очевидців ДТП, що сталося 31.12.2015 року у Тернівському районні в районі зупинки громадського транспорту «8 міська лікарня» (а.с.217-218 том 2).
Цими дослідженими судом документами підтверджується розшук свідків та/або очевидців обставин вчинення кримінального правопорушення, в результаті якого загинула ОСОБА_11 ..

У висновках судово-медичної експертизи №2 від 08.01.2016 та додаткового висновку судово-медичної експертизи №2 від 12.01.2016 трупа ОСОБА_11 зафіксовані тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок, а саме: внутрішньочерепна травма синець у правій скроневій ділянці. Крововилив у м`яких покривних тканинах голови, відповідно до синцю розповсюджені крововиливи під м`якою мозковою оболонкою. Крововиливи у речовину головного мазку. Забій головного мозку. Закрита тупа травма тулубу: переломи 3,4 ребер праворуч на межі передньо- та середньо пахвинних ліній, без ушкодження пристінкової плеври з крововиливами у міжреберні м`язи. Крововиливи у жировій клітковині лівої нирки, в області коренів легень, в параортальній клітковині, в заочеревній клітковині ліворуч. Закрита спинальна травма: крововиливи м`яких тканин шийного відділу хребта. Відрив 1-го шийного хребця з розривом оболонок та речовин спинного мозку. Тупа травма кінцівок: рвана рана по внутрішній поверхні правої гомілки, по зовнішній поверхні правого стегна в області тазу праворуч по внутрішній поверхні лівого стегна, по тильним поверхням обох кистей, по правому плечу, по задньозовнішньому краю правої пахвинної западини. Синець по внутрішній поверхні лівої гомілки. Рвано-забійна рана по лівому стегну з кишенєподібним відшаруванням шкіри. Крововиливи у м`яких тканинах відповідно ушкодженням. Відкритий уламковий перелом правої великогомілкової кістки. Уламковий перелом правої малогомілкової кістки. Уламковий перелом лівої великогомілкової кістки. Уламковий перелом правої плечової кістки. Всі вищевказані тілесні ушкодження виникли прижиттєво, за короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) і могли утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Всі вищевказані ушкодження, які у своїй сукупності призвели до сумісної трупної травми голови, тулубу та кінцівок, яка явилась причиною смерті знаходяться у причинному зв`язку з її настанням і носять характер тяжких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію виявлених тілесних ушкоджень в момент первинного контакту потерпіла знаходилась у вертикальному або близькому до нього положенні тіла. При судово-токсичному дослідженні крові, вилученого з трупа, етиловий або інші спирти та їх ізомери не виявлені (а.с.81-86 том 2).

Зазначені висновки судово-медичних експертиз містять в собі докладний опис проведеного дослідження та обґрунтовані відповіді на поставлені слідчим запитання і підтверджують факт отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , що спричинили її смерть у результаті ДТП.

Висновком судової експертизи технічного стану транспортних засобів №19/10.2-2 від 29.02.2016 підтверджено, що на момент огляду гальмівна система автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані та дозволяла водію знижувати швидкість руху керованого автомобіля з відомою йому ефективністю. Система рульового керування автомобіля «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходилась у працездатному стані та дозволяла водію контролювати рух керованого автомобіля (а.с. 92-97 том 2).
Тобто з вищевказаного висновку вбачається, що будь-яких технічних несправностей, які б перебували у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП у досліджуваного автомобіля не виявлено.

З довідки Державної служби з надзвичайних ситуацій від 20.01.2016 року вбачається, що за даними авіаметстанції Кривого Рогу Дніпропетровської області станом на 31.12.2015 року з 13:20 до 16:40 та з 17:47 годин 31.12.2015 до 01:05 годин 01.01.2016 року спостерігався зливовий сніг різної інтенсивності, кількість опадів склала 0,8 мм. В період часу з 16:30 до 17:00 годин під час опадів видимість погіршувалась від 10 км до 2200 м (а.с. 99 том 2).

Копією свідоцтва про смерть від 05.01.12016, виданого Тернівським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зафіксовано, що ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 20 років ( а.с. 112 том 2).

Довідкою про причини смерті форми 106/0 №2 від 04.01.2016 року вказано основною причиною смерті є інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла (а.с.114 том 2).

Згідно з копією лікарського свідоцтва про смерть №2 від 04.01.2016 року смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , настала ІНФОРМАЦІЯ_7 в наслідок нещасного випадку ДТП по вул. 23-го Лютого в районні зупинки «8 міська лікарня». До смерті призвели: шок; внутрішньочерепна травма; перелом хребта; перелом кісток кінцівок; забій внутрішніх органів та інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем, вантажним автомобілем типу пікап чи автофургоном (а.с.114 «а» том 2).

Вказаними документами підтверджено патологічні стани ОСОБА_11 , що призвели до її смерті, а також місце й обставини, за яких вона отримала травми, несумісні з життям у віці 20 років.

Висновком №3979 КЗ «Криворізького психоневрологічного диспансеру «ДОР»» складеного 31.12.2015 року о 21 годині 05 хвилин встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у стані гострої інтоксикації амфетаміном, метамфетаміном (а.с. 159 том 2).

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 на час скоєння ДТП перебував у стані, викликаному вживанням наркотичних речовин.

Повідомленням КЗ «Криворізької станції швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» від 11.02.2016 та копією картки виїзду від 31.12.2015 року підтверджується констатація біологічної смерті ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті наїзду на неї автомобілю «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.166, 167 том 2).
Висновком судово-медичної експертизи №2/2 від 22.03.2016 року встановлено, що на момент первинного контакту з транспортним засобом потерпіла ОСОБА_11 була звернута до останнього правою бічною поверхнею тіла (а.с. 183-186 том 2).
Висновком судової трасологічної експертизи №10/4.2-269 від 06.04.2016 встановлено, що на поверхні підметкової частини підошви чобота на праву ногу ОСОБА_11 є ділянка з розташованими на ній слідами тертя, які не характерні для ходьби. Сліди тертя на поверхні підметкової частини підошви, розташовані під кутом 45 градусів до повздовжньої вісі підошви та направлені від носочного до зовнішнього зрізу підошви, утворені, вірогідно, в результаті площинного тертя підошви по твердій поверхні, що має рельєфну виступаючу структуру (можна припустити що вказаною твердою поверхнею могло бути асфальтове покриття автодороги), а.с.192-196 том 2.
Тобто вказаний висновок експерта свідчить, що опорною ногою потерпілої була права нога, яка контактувала з асфальтовим покриттям дорожнього полотна під кутом 45 градусів.
Протоколом додаткового огляду місця події від 24.03.2016 та схеми до нього, зафіксовано огляд перехрестя вулиць 23-го Лютого, Косигіна та Грицевця, починаючи з вул. Червонопрапорної у напрямку вул. Руданського м. Кривого Рогу. Перед перехрестям з правої сторони встановлені дорожні знаки 1.33, 5.35.1, 2.3 та світлофор з окремим світловим прибором для відліку часу. На виїзді з вулиць Грицевця і Косигіна на вул. 23-го Лютого встановлено світлофори та дорожні знаки 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід». Далі за вул. Грицевця через вул. 23-го Лютого розташований пішохідний перехід, перед яким встановлено дорожній знак 5.35.1 та світлофор для регулювання руху пішоходів. Пішохідний перехід позначено дорожньою розміткою 1.14.2 ширина якого складає 3.80 метрів. Далі за пішохідним переходом з правої сторони на узбіччі розташовано електроопору міського освітлення №58. Відстань від пішохідного переходу до електроопори №58 складає 9.70 метрів (а.с.199-200, 201 том 2).
Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи №5/10.4-297 від 22.04.2016 встановити місце наїзду на пішохода щодо меж проїзної частини експертним шляхом на підставі матеріалів, що містяться у протоколі огляду місця ДТП від 31.12.2015 не надається можливим. Проте, у повздовжньому напрямку відносно меж проїзної частини дороги місце наїзду знаходилось перед початком осипу дрібного скла та частинок пластику на проїзній частині дороги в напрямку руху до вул. Сурікова, а в поперечному напрямку на проїзній частині дороги в напрямку руху автомобіля «Audi 100» держ.номер НОМЕР_4 (а.с.206-208 том 2).
У протоколі слідчого експерименту від 07.04.2016 року, проведеного за участю потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і представника потерпілих ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_7 та його адвоката ОСОБА_31 , спеціаліста ОСОБА_32 , понятих, та схемі до нього, відображені покази ОСОБА_7 про обставини ДТП за його участю. Встановлено, що останній 31.12.2015 у вечірній час рухався на автомобілі «Ауді» реєстраційний номер НОМЕР_1 по другій смузі руху у напрямку вул. Сурікова м. Кривого Рогу зі швидкістю 70 км/год з ввімкненим ближнім світлом фар. Під`їжджаючи до перехрестя вулиць 23-го Лютого з Косигіна і Грицевця м. Кривого Рогу, який регулюється світлофором, близько за 300 метрів він помітив, як дорогу вул. 23-го Лютого по пішохідному переходу на червоне світло світлофора почав переходити якийсь чоловік з права на ліво відносно руху водія. У зв`язку з чим ОСОБА_7 знизив швидкість до 60 км/год та перемістився на третю смугу, і продовжив рух в напрямку вул. Сурікова м. Кривого Рогу. Переїхавши перехрестя вулиць 23-го Лютого з Косигіна і Грицевця м. Кривого Рогу він помітив, що від узбіччя зустрічної, для нього смуги руху, почав рух мікроавтобус з увімкненим ближнім світлом фар «ксенон», який рухався у напрямку третьої смуги руху у зустрічному напрямку та коли мікроавтобус під`їхав до третьої смуги руху повністю освітив салон його автомобіля, на що ОСОБА_7 , відволікся. Замірами було встановлено, що з моменту звернення уваги ОСОБА_7 на мікроавтобус, останній був розташований передньою віссю на відстані 11.90 метрів від лівого краю та 13.50 метрів за електроопорою №58, довжина дуги складала 16.00 метрів, яку він подолав за 4.4 с. Коли він звернув увагу на дорогу, то виявив перед своїм автомобілем пішохода на відстані 2 метрів та, не встигнувши зреагувати, допустив наїзд. Місце наїзду вказав на відстані 11.2 метрів від правого краю проїзної частини та 29.10 метрів за електроопорою №58 за напрямком руху автомобіля. Вказав, що пішохід ОСОБА_11 рухалась справа наліво зі швидкістю близько 2.3 м/с. Спеціалістом з урахуванням швидкостей руху пішоходу, автомобіля і мікроавтобусу було встановлено, що в момент можливого виявлення водієм автомобіля «Ауді» пішохода автомобіль знаходився на відстані 44.70 метрів перед місцем наїзду (а.с. 219-222, 223 том 2).
Протоколом слідчого експерименту від 07.04.2016 зі схемою до нього, проведеного за участю потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 представника потерпілих ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_20 , та адвоката ОСОБА_31 , спеціаліста ОСОБА_32 і понятих встановлено з наданих пояснень свідка ОСОБА_20 , що 31.12.2015 близько 16 години 30 хвилин зі сторони дороги навпроти церкви у напрямку зупинки, де він знаходився почала переходити дорогу дівчина. Коли дівчина підходила до розділової смуги дороги, він звернув увагу, що зі сторони «ПівнГЗК» до центру міста рухається автомобіль у третьому ряду зі швидкістю не менше 100 км/год. Коли дівчина почала перетинати дорогу третьої смуги у напрямку руху автомобіля він почув звук гальмування та відразу сталось зіткнення автомобіля зі дівчиною. Для визначення руху автомобіля до моменту наїзду на пішохода свідок, керуючи діями водія, встановив автомобіль на відстані 11.00 метрів від правого краю проїзної частини, від передньої та задньої осі автомобіля. Місце наїзду вказав на відстані 11.50 метрів від правого краю проїзної частини. Далі за допомогою статиста свідком було зазначено, що пішохід на момент ДТП долала відстань 5 метрів за 3,2 секунди. Спеціалістом, з урахуванням швидкостей руху пішохода та автомобіля, методом щосекундного розсунення встановлено, що видимість пішохода з робочого місця водія автомобіля «Ауді» склала 109.0 метрів (силуетна видимість) (а.с. 224-227, 228 том 2).
Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №19/10.1-57 від 21.04.2016 експертом вказано, що задані вихідні дані варіанту №1 (згідно свідчень ОСОБА_7 ) в частині розташування місця наїзду автомобілем «Ауді» на пішохода ОСОБА_11 з технічної точки зору, не спроможні, оскільки вказане місце наїзду розташовано за початком осипу дрібного скла та пластикових частин, а тому експерт в подальшому буде проводити дослідження по варіанту розвитку механізму ДТП згідно свідчень ОСОБА_20 .. У висновках дослідження вказано, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху України повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода шляхом своєчасного виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях ОСОБА_7 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с. 236-239 том 2).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 11.06.2018 задоволено клопотання прокурора про проведення слідчих дій під час судового провадження щодо проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_17 , а також ОСОБА_25 , ОСОБА_33 , які були залучені на стадії судового розгляду, із залученням експерта автотехніка та медичного експерта (а.с.130-131 том 4).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 07.08.2018 продовжено до 08.09.2018 строк виконання ухвали від 11.06.2018 про проведення слідчих дій (а.с.165-166 том 4).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 зі схемою та фототаблицями до нього, на виконання ухвали суду від 11.06.2018, зафіксовано, що 31.12.2015 року свідок ОСОБА_19 близько 16-17 години знаходилась на пішохідному переході перехрестя вулиць Сергія Колачевського та Грицевця м. Кривого Рогу, стоячи на стороні розташування КЗ «КМПК№8»ДОР». Коли загорілось зелене світло для пішоходів, пішоходи в певній кількості розпочали свій рух, як тільки свідок підійшла до пішохідного переходу, то люди вже переходили проїзну частину, вона зупинились (на відстані 1 метру до краю проїзної частини та 1.7 метрів до електроопори №59) зателефонувати керівництву, як тільки вона почала телефонувати, то звернула увагу, що зеленого світла для пішоходів залишилось близько 20 секунд. В ході розмови по телефону вона почула гул мотору автомобілю, а слідом сильний удар. Перевела погляд і побачила, як автомобіль зупинився на проїзній частині. Підійшла ближче та побачила, що автомобіль пошкоджено, тіло дівчини на половину лежить у лобовому склі. В ході проведення слідчого експерименту експериментальним шляхом на відчуття свідка ОСОБА_19 був встановлений час очікування (розмови по мобільному телефону) на краю пішохідного переходу, що складає 13.94 секунди ( а.с.192-194, 195, 196-197 том 4).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2018 та доданих до нього схем і фототаблиць, на виконання ухвали суду від 11.06.2018 за участю свідка ОСОБА_17 встановлено, що він вказав, що 31.12.2015 року близько 16-17 годин знаходився на лівому узбіччі по стороні лікарні №8. Чекаючи зеленого світла для пішоходів присів зав`язати шнурок і в цей час загорілось зелене світло. Приблизно через секунду його опередила дівчина у чобітках, яка почала переходити проїзну частину дороги по вул. С.Колачевського, дещо під кутом ліворуч. Далі свідок піднявся та почув гул мотору автомобілю, який їхав зі сторони вул. Червонознаменна м. Кривого Рогу, бачив тільки світло фар та перевів погляд на дитину, після чого почув сильний удар. Подивившись на дорогу він побачив як автомобіль гальмує та зупиняється. Свідок вказав на своє розташування на узбіччі у момент, коли його випередила дівчина, на відстані 2.3 метри перед краєм проїзної частини, та 1.2 перед електроопорою №59. Далі за допомогою статиста (дівчини) та запропонованих варіантів свідок вказав, що пішохід-дівчина подолала відстань 10 метрів за 5.12 секунд. Потім свідок розмістив статиста так, що відповідало траєкторії руху дівчини, яка склала 14.5 метрів до розділової смуги, дещо під кутом ліворуч. Місце виходу дівчини-учасника ОСОБА_17 вказав на відстані 3.2 метри перед електроопорою №59. Свідок вказує, що точно бачив як дівчина-учасник дійшла до розділової смуги та наїзд відбувся в межах пішохідного переходу (а.с.200-207 том 4).
Згідно з рапортом слідчого ОСОБА_34 від 11.09.2018 слідчий експеримент зі свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_35 (свідки захисту) не проведено, оскільки місце знаходження останніх не відомо, на телефоні дзвінки не відповідають. Крім того, про необхідність проведення слідчого експерименту був повідомлений адвокат ОСОБА_8 , але останній та свідки у призначений час не з`явились (а.с. 208 том 4).
Відповідно до клопотання прокурора від 25.10.2018 року про призначення судової експертизи під час судового провадження (а.с.239 том 4) ухвалою від 07.11.2018 клопотання прокурора було задоволено та призначено комплексну судово-медичну, транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизи (а.с. 248 том 4).
Відповідно до клопотання експерта №7/10.1, 10.4/238 від 22.11.2018 (а.с.3 том 5) судом 12.12.2018 була винесена ухвала з уточненням вихідних даних та зобов`язано Тернівський ВП КВП ГУНП в Дніпроптеровській області надати експертам для огляду і забезпечити безперешкодний доступ до автомобіля «Ауді 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час проведення експертизи (а.с.8-9 том 5).
Висновком експерта №7/10.1, 10.4/328, 254 від 16.01.2019 зазначено, що з урахуванням характеру та локалізації встановлених тілесних ушкоджень, комісія експертів приходить до висновку, що в момент первинного контакту з транспортним засобом що рухався, ОСОБА_11 перебувала у вертикальному положенні і була звернута правою боковою поверхнею до виступаючих частин транспортного засобу, нижні кінцівки знаходилися у кроковому положенні. Механізм виникнення всього комплексу встановлених тілесних ушкоджень складається з двох фаз. Фаза перша: первинний контакт зовнішньої поверхні правої гомілки, правого стегна, внутрішньої поверхні лівої гомілки з виступаючими частинами транспортного засобу, під час якого виникли: відкритий перелом обох кісток правої гомілки з наявністю рани на внутрішній поверхні гомілки на рівні перелому, закритий перелом лівої великогомілкової кістки, садна по зовнішній поверхні правої гомілки, правого стегна, по внутрішній поверхні лівого стегна, синець по внутрішній поверхні лівої гомілки. Друга фаза: падіння тіла на капот з наступним переміщенням до рівня переднього (лобового) скла, під час якого виникли ушкодження у вигляді: закритої травми хребта з відривом 1-го шийного хребця і ушкодженням спинного мозку, закрита травма грудної клітини справа з переломами 3, 4-го ребер справа по боковій поверхні грудної клітини, перелом правої плечової кістки, закрита черепно-мозкова травма з крововиливами під м`які мозкові оболонки справа. Зазначено, що локалізація та механізм виникнення тілесних ушкоджень не суперечить механізму виникнення тілесних ушкоджень, вказаних у протоколах слідчих експериментів від 06.09.2018 за участю свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_17 . Стосовно локалізації та механізму ушкоджень автомобіля, то експертом встановлено що вони були утворені в результаті впливу деформуючих зусиль двох напрямків: первинне деформуюче зусилля було прикладене до передньої частини автомобіля по напрямку спереду назад, вторинне деформуюче зусилля було прикладене до поверхні кришки моторного відсіку в напрямку зверху вниз та спереду назад. Розташуванню та характеру тілесних ушкоджень на трупі пішохода ОСОБА_11 , та розташуванню пошкоджень на автомобілі « Audi 100» р/н НОМЕР_1 відповідає наступний механізм взаємодії автомобіля і пішохода: перша фаза первинний контакт відбувся переднім бампером з правою гомілкою пішохода на рівні розташування номерного знаку автомобіля, а на тілі пішохода розташуванню місця перелому обох кісток правої гомілки та закритому перелому лівої великогомілкової кістки. Контакт решітки радіатора та передньою торцевою частиною кришки моторного відсіку автомобіля з правим стегном пішохода, в місці, де виявлено тілесні ушкодження у вигляді двох саден. Друга фаза при падінні тіла пішохода на кришку моторного відсіку автомобіля « Audi 100», з наступним переміщенням до рівня переднього (лобового) скла обумовлено пошкодженням на автомобілі у вигляді вм`ятини на кришці моторного відсіку автомобіля, а в подальшому під час контакту тіла пішохода з переднім вітровим склом та передньою правою частиною даху автомобіля, утворилися їх пошкодження. Тобто проведеним комплексним судово-медичним та транспротно-трасологічним дослідженням, встановлено, що автомобіль первинно контактував передньою частиною в праву бічну частину тіла пішохода. Виходячи з розташування осипу дрібних часток скла та пластику, а також враховуючи кінцеве положення автомобіля «Audi 100» р/н НОМЕР_1 після ДТП надається можливим зазначити, що місце наїзду на пішохода в повздовжньому плані дороги розташоване на деякій відстані перед початком ділянки осипу фрагментів пластику та скла, оскільки вони осипаються за час вільного падіння. З урахуванням місця зіткнення та дальньої межі регульованого пішохідного переходу, відносно напрямку руху автомобіля «Audi 100» р/н НОМЕР_1 , по якому рухалась пішохід ОСОБА_11 і свідчень ОСОБА_19 , та ОСОБА_17 експерт підтверджує наявність технічного сенсу, що наїзд на пішохода мав місце на регульованому пішохідному переході. У своєму дослідженні експерт вказує про відсутність в матеріалах справи вихідних даних про режим роботи світлофора та про те, який сигнал світлофора був увімкнений в момент наїзду на пішохода і на який сигнал світлофора автомобіль «Audi 100» р/н НОМЕР_1 виїхав на перехрестя, у зв`язку з чим визначається два варіанти подій: 1) в разі, якщо на момент наїзду на пішохода був увімкнений зелений сигнал світлофору для пішоходів, що перетинають вулицю 23-го Лютого, то в такому випадку для транспортних засобів, що рухаються по від 23-го Лютого зі сторони вул. Червонознаменної в напрямку вул. Сурікова (відповідає напрямку руху автомобіля «Audi 100» р/н НОМЕР_1 ), на регульованому перехресті мав бути увімкнений сигнал світлофору, що забороняє рух червоний або жовтий, або поєднання жовтого та червоного сигналів. З урахуванням вищезазначених умов та технічно справного стану транспортного засобу і необмеженої видимості водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 , однак не запобіг, тому в його діях з керування автомобілем «Audi 100» р/н НОМЕР_1 , в залежності від увімкненого забороняючого сигналу світлофора (червоного, жовтого, поєднання жовтого та червоного сигналів) вбачаються невідповідності п. 8.7.3 (ґ), (е), (є) ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням подій ДТП ; 2) в разі, якщо за час руху пішохода від місця виходу на пішохідний перехід до місця наїзду на пішохода сталася заміна сигналу світлофорів, на дозволяючий рух для автомобіля «Audi 100» р/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 мав дати дорогу пішоходам, що закінчували перехід проїзної частини, але не надав, з чого вбачаються невідповідності дій водія п. 16.5 ПДР України та які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку із настанням подій ДТП. Також зазначено, що покази свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_17 щодо механізму ДТП за участю обвинуваченого ОСОБА_7 не суперечать наявній слідовій інформації та встановленим тілесним ушкодженням на трупі ОСОБА_11 (а.с.33-50, 55-72 том 5).

Таким чином, покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_19 у судовому засіданні повністю підтверджуються протоколами проведення слідчих експериментів за їх участю та не знаходяться у протиріччі один одному, узгоджуються з даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 31.12.2015, та підтверджуються висновками експертиз.

Покази свідка ОСОБА_20 підтверджують, що пішохід ОСОБА_11 переходила дорогу зліва направо (зі сторони церкви) відносно напрямку руху автомобіля обвинуваченого та удар відбувся у її праву сторону передньою частиною автомобіля «Audi 100», який їхав на червоне світло світлофора. Проте враховуючи, що вказаний свідок знаходився на достатній відстані і бачив, як автомобіль із тілом потерпілої зупинився біля нього на узбіччі, але не бачив як вона переходила дорогу, то його покази про місце наїзду суд до уваги не бере.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми, логічними, послідовними для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого та не викликають у суду сумнівів у їх правдивості.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 (справа № 682/956/17), де зазначено про те, що диспозиція ст. 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.
При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст. 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку.
Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.
Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК.
Суд відхиляє покази обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що потерпіла переходила дорогу справа наліво відносно напрямку його руху та не на пішохідному переході і на заборонений сигнал світлофора, оскільки ці покази повністю спростовані показами вказаних свідків; даними, отриманими під час слідчих експериментів за їх участі, та вище дослідженими висновками судових експертиз.

У судовому засіданні захисник заявляв усне клопотання про проведення слідчого експерименту зі свідками ОСОБА_25 та ОСОБА_36 і після з`ясування думок інших учасників кримінального провадження судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено з огляду на зміну обстановки і дорожнього покриття після його капітального ремонту, та виходячи з обсягу досліджених доказів.

Крім того, судом призначалось проведення слідчих експериментів із вказаними свідками та за участю захисника, на які жоден із них не з`явився та не повідомив про можливість проведення вказаної слідчої дії в інший час, що підтверджується вище дослідженим рапортом слідчого.

Суд вважає неспроможними покази обвинуваченого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_37 , що потерпіла переходила дорогу не на пішохідному переході та рухалась справа наліво, оскільки вони суперечать дослідженим висновкам судово-медичної, судової автотехнічної експертиз та комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, де зазначено, що в момент первинного контакту з транспортним засобом, що рухався, ОСОБА_11 перебувала у вертикальному положенні і була звернута правою боковою поверхнею до виступаючих частин транспортного засобу. Тобто проведеним комплексним судово-медичним та транспротно-трасологічним дослідженням, встановлено, що автомобіль первинно контактував передньою частиною в праву бічну частину тіла пішохода. З урахуванням місця зіткнення та дальньої межі регульованого пішохідного переходу, відносно напрямку руху автомобіля «Audi 100», по якому рухалась пішохід ОСОБА_11 і свідчень ОСОБА_19 , та ОСОБА_17 експерти підтвердили, що наїзд на пішохода мав місце на регульованому пішохідному переході при дозволяючому сигналі світлофора.

Крім того, на користь цих висновків свідчить те, що потерпілі вказали, що їх донька вийшла з дому, який знаходиться на лівій стороні дороги та мала сісти на транспорт на протилежній стороні.

Також відповідно до протоколу огляду місця події від 31.12.2015 дорожнє покриття має ширину 27,1 м із трьома смугами руху в двох напрямках із шириною роздільної смуги 0,3 м. Тобто на кожну смугу руху припадає 13,55 метрів.

Із слідчого експерименту, проведеного із свідком ОСОБА_17 було встановлено, що пішохід ОСОБА_38 додала 10 м за 5,12 сек.

Відповідно до даних слідчого експерименту із свідком ОСОБА_19 зеленого світла світлофора для пішоходів залишалось 20 с, а з її показів у судовому засіданні приблизно 29 с.

Тому, враховуючи вищенаведене та те, що місце наїзду автомобіля на пішохода знаходиться перед осипом скла, оскільки вони осипаються за час вільного падіння, вбачається, що пішохід ОСОБА_11 переходила дорогу на дозволений сигнал світлофора.

Не зважаючи на те, що експертним шляхом місце наїзду на пішохода у виді геометричної точки не встановлено, проте враховуючи, що дальня, відносно напрямку руху автомобіля «Audi 100» межа регульованого пішохідного переходу, по якому рухалась пішохід ОСОБА_11 розташована на відстані 22 м перед початком осипу скла, тобто перед місцем зіткнення, наїзд на пішохода мав місце на регульованому пішохідному переході.

Щодо посилань захисника на висновок судової трасологічної експертизи, якою встановлено, що сліди тертя на правому чобітку потерпілої не характерні для ходьби і утворились на підметковій частині підошви під кутом 45 градусів до повздовжньої вісі та направлені від носочного до зовнішнього зрізу підошви, а відповідно до висновків судових експертиз удар у пішохода відбувся у її праву сторону, тому мав б бути кут у 90 градусів на правому чобітку потерпілої, суд зазначає, що вказаний висновок судово-трасологічної експертизи свідчить лише про те, що після удару права нога потерпілої контактувала із покриттям дороги під кутом 45 градусів.

Крім того, враховуючи показання свідків та висновки комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, у момент первинного контакту з автомобілем обвинуваченого, який рухався, ОСОБА_11 перебувала у вертикальному положенні і була звернута правовою боковою поверхнею до виступаючих частин автомобіля, а її нижні кінцівки знаходились у кроковому положенні. Отже, не заслуговують на увагу зауваження захисника, що не відповідає дійсності відстань 29 см по висоті від підошви пішохода до місця перелому лівої великогомілкової кістки, тоді як висота від днища автомобіля до бамперу складає 15 см, оскільки пішохід перебувала саме у русі.

Мотиви доводів захисника фактично ґрунтуються на незгоді сторони захисту із показами свідків під час судового провадження за даним кримінальним провадженням, висновками експертів, які були отримані стороною обвинувачення під час досудового розслідування та в суді.

Щодо зауважень захисника до протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 , який складено з його показань як свідка суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Порядок визнання доказів недопустимими визначено у ст. 89 КПК України.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Тобто, для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією і законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини ДТП, надані ОСОБА_7 як свідком під час проведення слідчого експерименту від 07.04.2016 за його участю та участю його адвоката ОСОБА_31 , такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права особи на мовчання та свободи від самовикриття, слід звернути увагу на таке.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 КПК України жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.

З протоколу слідчого експерименту від 07.04.2016 вбачається, що ОСОБА_7 під підпис було роз`яснено зміст його прав та обов`язків відповідно до статей 66, 67 КПК України, які передбачають право на правову допомогу та право не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою підозри, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав чи недотримання вимог ст. 240 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення ОСОБА_7 та його адвокатом ОСОБА_31 у протоколі проведення слідчого експерименту не зазначено.

Слідчий експеримент проведено слідчим з метою перевірки і уточнення відомостей шляхом відтворення обставин ДТП, а не одержання викривальних показань від свідка ОСОБА_7 і для прийняття процесуального рішення відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України.

Судом не встановлено істотного порушення прав, свобод чи інтересів ОСОБА_7 під час проведення вказаної слідчої дії, в ході якої останній як свідок скористався своїм правом на захист відповідно до ст. 66 КК України.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були порушені права ОСОБА_7 або слідчий у будь-якій формі схиляв його до визнання своєї винуватості у ДТП. Тільки після проведення відповідних експертиз, згідно з якими встановлено наявність у діях останнього порушення правил дорожнього руху та причинно-наслідковий зв`язок між цими порушеннями і настанням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди наслідків у виді отримання тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_11 , йому було оголошено про підозру.

Недопустимих доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено.

Таким чином, оцінюючи всі безпосередньо досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України, що виразилась у порушенні ним вимог п.8.7.3 ґ), е), є) Правил дорожнього руху України при керуванні автомобілем «Audi 100» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків спричиненням смерті потерпілій ОСОБА_11 , і доведена поза розумним сумнівом.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченому.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК України є тяжким злочином.
Даними, що характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що він раніше судимий вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2021 за ч.1 ст.263 КК України за ознаками незаконного придбання, зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили 12.02.2021 і покарання за ним на даний час не відбуте.
ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря-нарколога з січня 2016 року з приводу вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками. Під наглядом у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_7 за місцем роботи в ПрАТ «IDS Aqva Servis» та за місцем реєстрації характеризується позитивно, на час ухвалення вироку не працює, не одружений, має малолітню доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставин, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення у стані викликаному вживанням наркотичних речовин (амфетаміну та метамфетаміну).
За приписами статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд, зваживши всі обставини кримінального провадження, враховує, що ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а) та п.8.7.3 ґ), е), є) Правил дорожнього руху, який знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у виді спричинення смерті потерпілої, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди з настанням тяжких незворотних наслідків у вигляді смерті потерпілої, а також той факт, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в стані сп`яніння внаслідок вживання наркотичних речовин.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, а також інших досліджених обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання лише в умовах ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією ч.2 статті 286 Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вищенаведене, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, а також застосування ст. 69 КК України та ст. 69-1 КК України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
При вирішенні питання про доцільність позбавлення ОСОБА_7 права керувати транспортними засобами суд виходить з наступного.
Згідно з п.п. 20, 21 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року зазначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й мотиви допущених особою порушень правил дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, і з огляду на ці обставини визначати доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання, зокрема позбавлення права керувати транспортними засобами.
З урахуванням того, що ОСОБА_7 допустив низку порушень положень Правил дорожнього руху України, а порушення п.8.7.3 ґ), е), є) Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали у виді спричинення смерті потерпілої, а також його перебування у стані гострої інтоксикації амфетаміном та метафетаміном під час скоєння злочину, що підвищує його суспільну небезпечність, і його ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання в межах санкції, встановленої ч.2 ст.286 КК України з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.
Відповідно правового висновку, викладеного у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі №760/26543/17 від 15.02.2021 якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Ураховуючи, що вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.01.2021, який набрав законної сили 12.02.2021, ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, від відбування якого він звільнений з іспитовим строком на 2 роки, яке на час ухвалення вироку не відбуте, суд вважає за необхідне вказаний вирок виконувати самостійно, оскільки коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі іншій злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається.
Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.05.2016 було задоволено клопотання слідчого про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом та ОСОБА_7 був позбавлений посвідчення водія серії НОМЕР_3 категорії «В» стоком на два місяці з часу фактичного вилучення (а.с. 268 том 2).
Протоколом виконання ухвали про обмеження у користування спеціальним правом зафіксовано, що 04.05.216 року о 18-00 годин слідчим ОСОБА_39 вилучено посвідчення водія ОСОБА_7 та поміщено у паперовий конверт (а.с. 269 том 2).
Ухвалами Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 07.06.2016 були продовжені строки застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту на певний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та тимчасового обмеження у користуванні спеціальним правом правом керування транспортними засобами по 04.09.2016 (а.с.34-35, 36 том 3).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 20.12.2016 було частково задоволено клопотання представника потерпілих та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби по 19.02.2017 (а.с.137-138 том 3).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 12.07.2017 було задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби по 10.09.2017 (а.с.137-138 том 3).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 27.09.2017 було задоволено клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби по 26.11.2017, який ухвалами від 22.11.2017, від 16.01.2018, від 20.02.2018 продовжувався (а.с.18-19, 46-47, 69-70, 89-90 том 4).
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 11.06.2018 було задоволено клопотання прокурора та застосовано до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний час доби по 10.08.2018 (а.с.132-133 том 4).
В подальшому при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 стороною обвинувачення клопотання про обрання йому запобіжного заходу не заявлялись.

При вирішенні заявленого потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 цивільного позову до ОСОБА_7 та ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортних пригоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Водночас, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.09.2018 прийнято відмову позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в сумі 27039 грн. та закрито провадження в частині цих вимог (а.с.222-223 том 4).
При вирішенні позову потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_7 моральної шкоди на суму 100 000 грн. кожному суд виходить із наступного.
Так, в обґрунтування заявлених вимог цивільні позивачі вказують, що внаслідок втрати рідної людини єдиної доньки вони зазнали сильного душевного болю, який до цих пір не втихає, оскільки все, для чого вони жили разом із смертю доньки втратило сенс. В свою чергу, ОСОБА_7 не надав їм жодної допомоги, вів себе так, ніби нічого не сталося, що посилювало душевні хвилювання потерпілих.
Відповідно до частини другої статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
В судовому засіданні встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_7 та наслідками, що настали та перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із діянням обвинуваченого, потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було завдано тяжких психоемоційних переживань, що викликані смертю їх єдиної доньки.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд вважає, що потерпілим заподіяно неоціненну моральну шкоду, яка полягає у втраті найближчої людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, і змушувало до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя та по сьогоднішній день вони переносять моральні страждання від безповоротної втрати найріднішої людини.

На думку суду, з урахуванням ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілими моральних страждань, суті позовних вимог, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, розмір цього відшкодування слід визначити у заявленій потерпілими сумі 200 000 грн. по 100000 грн. кожному позивачу. Суд вважає, що зазначена сума за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, моральний стан потерпілих, є достатньою та справедливою сатисфакцією та узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, і відповідає характеру й обсягу моральних страждань потерпілих.
Водночас, відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди ЦК України та змісту ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15ц), відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом встановлено, що цивільна правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_7 застрахована в ПрАТ «УТСК», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4926140 від 18.07.2015.
При цьому, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає 100000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю та 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну.

Згідно з п. 27.3. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV) страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 17 вересня 2015 року № 704-VІІІ мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку становила 1378 грн..
Отже, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 мають право на відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика у розмірі по 6 мінімальних заробітних плат кожен (12 : 2), що становить по 8268 грн. кожному (12 : 2 х 1378).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе, у зв`язку з тим, що розмір моральної шкоди, завданої ДТП, перевищує ліміт відповідальності страховика, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування підлягає стягненню з обвинуваченого.

Таким чином, з обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданої їм моральної шкоди по 91732 грн. (100 000 8268) кожному.
При цьому, враховуючи відсутність позовних вимог до страховика (ПрАТ «УТСК») про стягнення моральної шкоди, потерпілі не позбавлені права на звернення до останнього з відповідною вимогою про виплату такого відшкодування у порядку цивільного судочинства.
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Керуючись ст. ст. 126, 128, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Вирок Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року, за яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання якої: АДРЕСА_4 , 91732 грн. (дев`яносто одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання якого: АДРЕСА_4 , 91732 грн. (дев`яносто одна тисяча сімсот тридцять дві) гривні в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_7 , на користь держави процесуальні витрати за проведення:

-судової експертизи технічного стану транспортного засобу №19/10.2-2 від 29.02.2016 у розмірі 1228 (тисяча двісті двадцять вісім) гривень 80 коп.;

-судової трасологічної експертизи №10/4.2-269 від 06.04.2016 у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 коп.;

-судової транспортно-трасологічної експертизи №5/10.4-297 від 22.04.2016 у розмірі 703 (сімсот три) гривні 68 коп.;

-судової автотехнічної експертизи №19/10.1-57 від 21.04.2016 у розмірі 1540 (тисяча п`ятсот сорок) гривень 70 коп.;

-комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №7/10.1, 10.4/328, 254 від 16.01.2019 у розмірі 5720 (п`яти тисяч сімсот двадцять) гривень.

Речові докази:

- автомобіль «Audi 100» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , належить ОСОБА_10 та знаходиться на зберіганні у Тернівському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією №537 повернути власнику;

- пару зимових ботинок чорного кольору, запакованих та опечатаних у поліетиленовий пакет що зберігається у камері схову речових доказів Тернівському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області за квитанцією №164607 знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з дня отримання його копії.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

СУДДЯ: