Справа № 362/5811/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1821/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
15 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України..
04.02.2021 року під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчинені умисних особливо тяжкого і тяжкого злочинів, відносно нього продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи, проживання в Україні, не має постійного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам, забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Обвинувачений та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого та зазначили, що обвинувачений тривалий час утримується під вартою, прокурором не доведено продовження існування ризиків, на які він посилається. Просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, змінити стосовно обвинуваченого запобіжний захід із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, або заставу в розмірі на розсуд суду.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 04 квітня 2021 року.
Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обравши щодо обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт або заставу в розмірі, що відповідає його заробіткам. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що органами досудового розслідування не доведено наявності обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочинів, а їх тяжкість не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник вказує, що з моменту затримання минуло вже 1 рік і 9 місяців, тому вважає, що суспільна небезпека навіть теоретична, з плином часу зникла. Зазначає, що стороною обвинувачення було проведено комплекс експертиз, які підтвердили відсутність доказів причетності обвинуваченого до злочинів. Вважає, що судом не враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві з власником приміщення, де він проживає, укладений договір оренди і останній не заперечує щодо проживання у ньому обвинуваченого у разі зміни йому запобіжного заходу, обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання. Захисник вважає, що вказані обставини свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання особи під вартою, а прокурором не було доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. Також в апеляційній скарзі зазначається про те, що суд безпідставно не обрав ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід, не врахувавши, що органом досудового розслідування останньому не інкримінується вчинення насильницьких дій.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку, що дана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали суду першої інстанції про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона за ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Як вбачається із матеріалів провадження питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішено на етапі судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на етапі, який унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Рішення про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд першої інстанції мотивував доведенням існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому суд оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відсутність постійного місця проживання на території України, міцних соціальних зв`язків, а ті що є, не є стримуючим фактором його поведінки, прийшов до висновку, що зазначені обставини в їх сукупності обумовлюють наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ці висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, які ґрунтуються на вимогах закону, у зв`язку із чим із цими висновками колегія суддів погоджується.
Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відповідно ст. 12 КК України одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено до 15 років позбавлення волі, а інше - до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено до 7 років позбавлення волі, суспільну небезпечність вчинених злочинів, конкретні обставини вчинення умисного корисливого злочину, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, спрямований на заволодіння майном у особливо великих розмірах, а також у незаконному придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому є підстави вважати про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зважаючи на викладені обставини, посилання адвоката у своїй апеляційній скарзі на відсутність суспільної небезпечності зважаючи на термін перебування обвинуваченого під вартою, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі, запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Доводи захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим на домашній арешт, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання захисника на можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.
За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: