Провадження №1-кс/760/1985/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 09 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 09 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.170 КК України.

09 вересня 2020 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було повторно винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, яку він отримав 12 вересня 2020 року. Однак, вважає вказану постанову незаконною і передчасною, та такою, що підлягає до скасування.

Зазначив, що детектив ОСОБА_4 перед тим як закрити кримінальне провадження знову не вчинив наступних обов`язкових слідчих і процесуальних дій: не повідомив про початок досудового розслідування; не повідомив імена детективів і процесуальних керівників у даному кримінальному провадженні; не виконав вимог ухвали слідчого судці за №760/27562/18 від 20.11.2018 року; не виконав вимог двох ухвал суду, якими вже скасовувалися його дві попередні постанови про закриття кримінального провадження від 18.06.2019 року та від 29.05.2020 року; не виконав письмових вказівок процесуального керівника, які надавалися детективу ОСОБА_4 після кожного скасування його передчасних постанов про закриття кримінального провадження; не вручив витяги з ЄРДР; не вручив пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні; не визначив його процесуальний статус у даному кримінальному провадженні; не створював план проведення досудового розслідування та не затверджував його у свого керівника, жодного разу не допитав його у справі даного провадження; жодного разу не допитав існуючих свідків у справі; жодного разу не допитав фігурантів у справі у відповідності до піднятих ним питань у його заяві про вчинення кримінального правопорушення; не вніс до ЄРДР відомостей заяви про вчинення злочину за ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368. ч.3 ст.382, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України; не проводив не проводив досудове розслідування за статтями вчиненого злочину - ч.2 ст.376, ч.2 ст.364, ч.2 ст.368, ч.3 ст.382, ч.2 ст.256, ч.1 ст.396, ч.2 ст.15, ч.4 ст.27 КК України, які були зазначеними в його заяві про вчинення кримінального правопорушення; не повідомив прокурора САП про не підслідність НАБУ даного кримінального провадження; не розглянув подану ним заяву та не надав відповіді за вих. №2795/17 від 17.12.2018 року в порядку ст.220 КПК України; не розглянув клопотання та не надав йому відповіді за вих. № 202/03/4 від 02.03.2020 року в порядку ст.220 КПК; неправдиво зазначив у постанові, що нібито пропонував проведення допиту у даному кримінальному провадженні, поміж тим зізнаючись, що пропозиція стосувалася допиту в якості свідка, в той час як у кримінальній справі досі немає постанови про не визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні; неправдиво зазначив у постанові, що нібито неодноразово пропонував йому проведення допиту у даному кримінальному провадженні, що не відповідає дійсності і чому немає у справі провадження жодного припустимого і належного доказу; неправдиво зазначив у постанові, що нібито пропонував йому проведення допиту у даному кримінальному провадженні, однак не дочекавшись його явки прийняв повторне рішення про закриття провадження, що не узгоджується із положенням КПК України, оскільки Кодексом передбачений привід і накладення грошового стягнення, чого детектив не застосував; не дослідив і не надав правової оцінки кожному із фактів, які він зазначав у заяві за вих. №2665/19 від 19.10.2018 року про вчинення кримінального правопорушення; не провів жодного перехресного (одночасного) допиту із фігурантом у кримінальному провадженні; не призначив судово-медичної експертизи за фактами отриманого ушкодження здоров`я; не надав йому можливості залучити до справи провадження наявні у нього докази вчиненого злочину та документи, які доказують факти отриманого ним матеріального і морального збитку.

Крім того, вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.110 КПК України, а також текст оскаржуваної постанови містить протиріччя, оскільки детектив ОСОБА_4 обґрунтовує постанову відсутністю складу злочину, а в резолютивній частині постанови в якості процесуальних підстав для закриття кримінального провадження посилається на положення п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (закриття провадження у зв`язку з відсутністю події злочину). Також детектив закрив кримінальне провадження відразу з двох підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК та п.10 ч.1 ст.284 КПК, що не передбачено чинним Кодексом. Вважає, що оскільки детектив не вніс до ЄРДР відомості його заяви про вчинення злочину, то відповідно відлік часу у досудовому розслідуванні ще не наступив.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав доводи, викладені у скарзі та просив її задовольнити.

Старший детектив Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду скарги, надав слідчому судді матеріали кримінального провадження, а також заперечення щодо скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження.

У письмових запереченнях детектив зазначив, що скаржник стверджує про наявність переліку обов`язкових процесуальних дій, які не вчинив слідчий (детектив) у зазначеному кримінальному провадженні, проте такого переліку закон не встановлює і не визначає, а ті дії, які закон зобов`язує слідчого вчиняти, були здійснені. Також зазначив, що ОСОБА_3 , який неодноразово викликався на допити, зокрема, 20 лютого 2020 року, 21 лютого 2020 року та 25 лютого 2020 року, будучи належним чином повідомленим про дату й час проведення слідчої дії, жодного разу не з`явився та лише з приводу отриманої повістки про виклик на 21 лютого 2020 року ОСОБА_3 подав клопотання про перенесення призначеної слідчої дії, а щодо інших повісток, то не повідомив про причини неявки та не виявив наміру вирішити питання про перенесення слідчих дій, хоча під час виступів в судових засіданнях, зверненнях із заявами, клопотаннями щоразу декларує свою зацікавленість у результатах розслідування, забезпеченні його повноти і неупередженості. Також вказав, що не відповідає дійсності твердження про незабезпечення розгляду його заяв, оскільки усі його заяви та клопотання були розглянуті у визначеному законом порядку. Детектив НАБУ ОСОБА_4 зазначив, що вважає інші доводи, викладені у скарзі ОСОБА_3 , необґрунтованими. З урахуванням викладеного старший детектив НАБУ ОСОБА_4 вважає, що при проведенні досудового розслідування ним повно, всебічно та об`єктивно досліджено обставини справи, та встановлено відсутність в діяннях Керівника Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 170 КК України, у зв`язку з чим за наслідками досудового слідства прийнято законне та обґрунтоване процесуальне рішення. Також вказав, що 04 вересня 2020 року закінчився строк досудового розслідування, а тому на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України наявні підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд у відсутності детектива НАБУ.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення (п.2) та якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (п.10).

Під час судового розгляду скарги встановлено, що у провадженні відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України перебуває на досудовому розслідуванні кримінальне провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України.

09 вересня 2020 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях керівника Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, та у зв`язку із завершенням строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Однак слідчий суддя вважає, що така конструкція постанови детектива про закриття кримінального провадження є неприйнятною, оскільки наведені підстави для закриття кримінального провадження є різними за правовою природою та наслідками.

Закриття кримінального провадження на підставі п.2 ст.284 КПК України є реабілітуючою обставиною, в той час як закриття кримінального провадження на підстав п.10 цієї норми закону є нереабілітуючою обставиною.

З цього випливає і виникнення різних правових наслідків після закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 9-1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог підслідності.

В той же час закон не обмежує права на повторне звернення із заявою чи повідомленням про вчинення кримінального правопорушення стосовно того ж діяння у разі закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає, що постанова детектива про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Крім цього, що стосується прийняття детективом рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях керівника Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч.1 ст.91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч.2 ст.84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

09 вересня 2020 року детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях керівника Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого . передбаченого ст.170 КК України.

Вказана постанова слідчого обґрунтована тим, що за результатами проведеного досудового розслідування встановлено, що керівник Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 не вчиняв злочин, передбачений ст.170 КПК України. А тому детектив прийшов до висновку про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні №0001163 від 27.11.2018 детективом вже виносилися постанови про його закриття 18 червня 2019 року та 29 травня 2020 року.

Однак, ухвалою колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 січня 2020 року (провадження №11-сс/991/23/20, справа № 760/18551/19) скасовано постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 від 18 червня 2019 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України. Постановляючи вказане рішення, колегія суддів виходила з того, що органом досудового розслідування неповно, однобічно з`ясовано та не досліджено усіх обставин кримінального провадження, а саме органом досудового розслідування не надіслано заявнику витягу з ЄРДР, його не допитано, не визначено його процесуальний статус, не досліджено питання заподіяння шкоди та розміру заподіяної шкоди (при її наявності), не прийнято процесуального рішення щодо обставин, зазначених заявником про наявність інших складів злочинів в діянні особи, їх підслідність НАБУ, не вчинено інших процесуальних дій, у вчиненні яких виникне необхідність.

Також ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 липня 2020 року (справа №760/13336/20) скасовано постанову про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, винесену 29 травня 2020 року, оскільки старшим детективом Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_4 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження із слідчих дій було лише допитано керівника Головного підрозділу детективів Національного бюро ОСОБА_5 , що, підтверджується протоколом допиту свідка від 14.06.2019 року. Також зазначено, що в матеріалах кримінального провадження після винесення ухвали колегією суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 січня 2020 року наявні лише повістки про виклик на допит ОСОБА_3 , який не допитувався. При цьому ухвала колегії суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду не є виконаною.

Під час судового розгляду даної скарги з метою з`ясування питання щодо дотримання детективом вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, відповідно до яких слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження щодо неповноти проведеного досудового розслідування.

Так, слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування так і не виконано ухвали слідчого судді від 20 листопада 2018 року щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, які зазначені в заяві ОСОБА_3 за вих. №2665/19 від 19.10.2019 року, за кожним правопорушенням окремо, та не здійснено інших дій відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, у відповідності до ч.2 ст.56 КПК України не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, не вжито заходів щодо визначення підслідності кримінальних правопорушень, не визначено процесуальний статус ОСОБА_3 , його не допитано, не досліджено питання заподіяння шкоди та розміру заподіяної шкоди (при її наявності), не вчинено інших процесуальних дій, у вчиненні яких виникне необхідність.

Також слідчий суддя зауважує, що після постановлення слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва ухвали 14 липня 2020 року (справа №760/13336/20), якою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року у цьому ж кримінальному провадженні, органом досудового розслідування не було вжито жодних заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що винесена детективом постанова про закриття кримінального провадження від 09 вересня 2020 року ґрунтується на неповному та поверхневому досудовому розслідуванні, та як наслідок передчасним висновкам, викладеним у ній. Також постанова детектива обґрунтована висновками, протилежними встановленим обставинам справи, та не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно проведення ефективного розслідування.

Керуючись статтями 2, 3, 9, 40, 84, 91, 110, 223, 284, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого детектива Національного бюро відділу внутрішніх розслідувань Управління внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро ОСОБА_4 від 09 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження №0001163 від 27.11.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.170 КК України, скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1