Справа №463/5347/21
Провадження №1-кс/463/3283/21
УХВАЛА
14 травня 2021 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю представника заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання його заяви від 28.04.2021 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 359 КК України, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , прокурорами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оперуповноваженими БКОЗ УСБУ у Львівській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також заявником ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000016 від 20.12.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що перебуває в провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області. Просив зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої ним заяви про злочини від 28.04.2021. Скаргу мотивує тим, що заява про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 359 КК України, слідчим, прокурорами та оперуповноваженими працівниками СБУ, що полягає у переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації й організації та незаконному проведенні НСРД щодо ОСОБА_4 на території Республіка Польща в межах кримінального провадження № 0000016 від 20.12.2018.
В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав із наведених у ній підстав. Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Заявник вказував, що, на його думку, зазначені в заяві дії слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оперуповноважених БКОЗ УСБУ у Львівській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також заявника ОСОБА_11 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 359 КК України як переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації й організації та незаконному проведенні НСРД щодо ОСОБА_4 на території Республіка Польща в межах кримінального провадження № 0000016 від 20.12.2018.
При цьому заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаними у повідомленні особами, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
При цьому доводи заяви ОСОБА_4 зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями (бездіяльністю) слідчих, прокурорів та оперативних працівників в межах кримінального провадження № 0000016 від 20.12.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, що перебуває в провадженні Старосамбірського районного суду Львівської області, що не може слугувати підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у порядку, передбаченому КПК України. При цьому остаточна оцінка доказів здобутих в результаті проведення таких НСРД здійснюється судом першої та вищестоящих інстанції у разі реалізації права особи на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 28.04.2021 є його особистою оцінкою дій вказаних осіб і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Реалізація права особи на оскарження рішень, дій (бездіяльності) слідчого, прокурора не свідчить про кримінально-караний характер рішень, дій (бездіяльності) останніх.
Згідно з ч. 5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, вчинення дій (бездіяльності), з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження. Як вбачається із матеріалів скарги, судовий розгляд кримінального провадження № 0000016 від 20.12.2018 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у Старосамбірському районному суді Львівської області триває, й звернення з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчим, прокурорами та оперативними працівниками, на думку слідчого судді, є нічим іншим як позапроцесуальним способом впливу на оцінку доказів судом до закінчення розгляду справи по суті обвинувачення.
Таким чином, незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 28.04.2021 заявою про вчинення вищевказаними посадовими особами злочинів, передбачених ч. 2 ст. 201, ч. 2 ст. 359 КК України, проте остання за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначених злочинів, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_4 від 28.04.2021 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1