Справа № 183/2350/21
№ 1-кп/183/1031/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000007 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

27 березня 2019 року приблизно о 11 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи у АДРЕСА_3 у кущах побачив споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запал типу УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу з метою подальшого використання в побуті.
Цього ж дня, а саме 27 березня 2019 року о 11 годині 52 хвилини ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисел направлений на незаконне придбання вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи у м. Авдіївка Донецької області, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються гранатою Ф-1 із запалом УЗРГМ, а також розуміючи, що у нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, дістав з кущів та заховав серед одягу гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ, тим самим вчинивши придбання зазначених предметів.
Після цього, зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, гранату із запалом, 29 березня 2019 року ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перевіз гранату Ф-1 із запалом УЗРГМ до місця свого мешкання по АДРЕСА_2 , вчинивши тим самим носіння вибухової речовини та вибухового пристрою та почав їх зберігати за вищевказаною адресою.
26 лютого 2021 року в період часу з 07 години 15 хвилин до 08 години 05 хвилин в ході проведення санкціонованого обшуку квартири АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме: споряджений корпус ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запал типу УЗРГМ, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, які ОСОБА_5 придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Також показав, що дійсно під час проходження ним військової служби побачив у кущах гранату, та вирішивши залишити її собі, взяв її з собою і переніс до місця мешкання по АДРЕСА_2 , де і зберігав до вилучення працівниками поліції. В лютому 2021 року під час обшуку квартири вказану гранату було знайдено і вилучено. Обшук проводився в присутності двох понятих. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин, зробив для себе відповідні висновки.
В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Разом з тим, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Тому, з урахуванням особливостей даного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих покарання обставин, та відсутності обставин, які обтяжують його, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_5 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на певний строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речових доказів по кримінальному провадженню не має, оскільки згідно з актом знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких, що їх нагадують від 09.03.2021 року № 83, корпус гранати Ф-1 у кількості 1 штуки, УЗРГМ у кількості 1 штуки знищені.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 1634,50грн. (висновок експерта за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи від 10.03.2021 року № СЕ-19/104-21/7137-ВТХ).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1634гривні 50 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1