Справа № 761/9818/20
Провадження №1-кп/761/1407/2021
В И Р О К
іменем України

09 березня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 ,захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0001423 від 12.02.2020 у якому

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Києва, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 , перебуваючи у невстановленому місці у невстановлений час, діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, розробили злочинний план, направлений на відкрите заволодіння чужим майном.

З метою реалізації злочинного умислу направленого на відкрите, за попередньою змовою групою осіб, заволодіння чужим майном, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 , перебуваючи у невстановленому місці, 12.02.2020 року у денний час доби, на Інтернет сайті «minfin.com.ua» розмістила оголошення про обмін грошових коштів в сумі 50 000 доларів США.

12.02.2020 о 13.25 год., помітивши оголошення про обмін валют, потерпілий ОСОБА_13 зателефонував на номер НОМЕР_1 , який було вказано в оголошенні. В телефонній розмові невстановлена слідством особа обговорила умови обміну та місце зустрічі. В цей час, ОСОБА_12 у службі таксі ТОВ «ІДС таксі 292», за номером телефону 292, замовив автомобіль для доставки його на місце обміну грошових коштів.

Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_12 , 12.02.2020 о 14.25 год., перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Студентська, 12-14, сів до автомобіля таксі марки «Лексус» н.з. НОМЕР_2 та під час посадки до авто заблокував задні двері за допомогою фіксатора блокування дверей автомобіля та направився за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 96, де попросив водія припаркуватися на узбіччі дороги.

В подальшому, 12.02.2020 о 14.50 год. ОСОБА_12 , перебуваючи за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 96, діючи відповідно до розробленого попередньою змовою із невстановленою особою плану, маючи на меті відкрито заволодіти грошовими коштами ОСОБА_10 , запропонував останньому сісти на заднє сидіння автомобіля марки «Лексус», н.з. НОМЕР_2 , двері яких попередньо заблокував за допомогою фіксатора блокування дверей автомобіля для обміну коштів. Після того як потерпілий ОСОБА_10 сів на заднє сидіння автомобіля, ОСОБА_12 , дочекавшись моменту, коли останній дістав грошові кошти для обміну, своєю правою рукою вирвав з рук потерпілого грошові коти в сумі 30 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину еквівалентно 734 700 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном втік та розпорядися викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Суд визнає правильну кваліфікацію діяння ОСОБА_12 за частиною п`ятою статті 186 Кримінального кодексу України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Під час судового розгляду ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав частково, не погоджуючись із кваліфікацією інкримінованого йому злочину, щодо відкритого викрадення майна потерпілого, наполягав, що заволодів майном потерпілого шляхом вчинення шахрайства. Дав наступні показання.

Наприкінці 2019 року працюючи водієм таксі, він підвозив одного з клієнтів, що назвався ОСОБА_14 , який запропонував йому заробіток, шляхом надання кур`єрських послуг, та залишив йому телефонний апарат та попросив бути на зв`язку. На початку лютого 2020 року, на залишений ОСОБА_14 телефон, йому надійшов дзвінок від особи, яка представилась ОСОБА_15 , що запропонував йому заробіток, шляхом перевезення грошових коштів, як кур`єр. В подальшому, на цей телефон подзвонив ОСОБА_15 та вони узгодили детальний план, щодо заволодіння грошовими коштами клієнта, який приїде, щоб обміняти долари на гривну. Так, згідно плану, обвинуваченого мало забрати авто, в якому потрібно було заблокувати задні двері на «дитячий замок» з лівої та правої сторони, що в подальшому унеможливить їх відкриття із салону авто. В подальшому, на вказаному авто він мав під`їхати до клієнта, далі він посадить клієнта на заднє сидіння, а сам сяде на переднє пасажирське сидіння, та запропонує клієнту показати гроші, щоб перерахувати їх на машинці, для обрахування грошових коштів. Після того, як клієнт передасть гроші, обвинувачений повинен їх забрати, вибігти з машини та в подальшому передати особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. За виконання своєї частини плану він мав отримати винагороду в розмірі 1000 доларів США.

12.02.2020 ОСОБА_12 перебував за місцем свого підробітку в районі вул. Студенської в м. Києві. Йому зателефонувала особа, на ім`я ОСОБА_15 , та сказала, що за ним приїде авто «Лексус» та залишила адресу куди треба їхати. По приїзду авто він сів до салону автомобіля на заднє сидіння, та протягом руху заблокував одні двері на «дитячий фіксатор», по приїзду на вул. Саксаганського, де мала бути зустріч з клієнтом він попросив водія запаркуватися та трохи зачекати, при цьому сам вийшов з авто та виходячи заблокував й інші двері на «дитячий фіксатор». Далі, він пересів на переднє сидіння та чекав поки під`їде клієнт. Побачивши як біля них паркується білий Порше, обвинувачений вийшов з ОСОБА_16 та пішов на зустріч до потерпілого. Зустрівшись з потерпілим, він запропонував останньому сісти на заднє сидіння ОСОБА_16 , а сам сів на переднє пасажирське сидіння. В салоні ОСОБА_16 вони почали вести розмову про обмін грошей, при цьому потерпілий запропонував піти до банку та там перерахувати грошові кошти, на що ОСОБА_12 відмовив, пославшись, що по інструкції він не має на це права, та повідомив, що в нього є машинка для рахування грошей, після чого сказав потерпілому: «давай гроші, будемо рахувати», та коли потерпілий передав гроші, він, взявши їх, вийшов з авто та став тікати. В подальшому впевнившись, що його не наздоганяють він попрямував в район площі Перемоги, де йому зателефонував ОСОБА_15 , та пояснив куди їхати, щоб передати гроші. Передача грошей відбулася в м. Бровари, ОСОБА_15 по телефону сказав, що до нього підійде молодий чоловік, якому він і віддав гроші. З ним мали зв`язатися через декілька днів, щоб передати його частину винагороди, проте гроші він так і не отримав. Зазначив, що таксі викликав не він, а інша особа. У вчиненому кається.

Не дивлячись на заперечення винуватості ОСОБА_12 за кваліфікацією грабежу (ч.5 ст.186 КК України), його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.
Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 186 КК України, характеризується лише прямим умислом і корисливим мотивом, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Про це також зазначав Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 727/950/20.

Відкрите викрадення чужого майна (грабіж) характеризується об`єктивними та суб`єктивними ознаками. Об`єктивні ознаки відкритого викрадення - це викрадення, що вчиняється у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи.
Предметом грабежу є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.
Протиправність дій винної особи полягає в тому, що під час відкритого викрадення у винного немає жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна у потерпілого.
Інтелектуальні ознаки умислу проявляються в тому, що винний, протиправно вилучаючи майно, чітко усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права. Вилучаючи майно, винний усвідомлює той факт, що воно вибуде з володіння власника чи законного володільця майна, розуміє, що власник чи законний володілець будуть позбавлені можливості реалізувати свої правомочності щодо цього майна.
Вольова ознака прямого умислу характеризується бажанням настання суспільно небезпечних наслідків: винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.
У випадку звернення винним чужого майна у свою користь або в користь третіх осіб у діях винного є корислива мета, яку винний досягає самим фактом звернення майна.
Грабіж потрібно вважати закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
Таким чином, для притягнення особи до кримінальної відповідальності за ст. 186 КК має бути встановлено і доведено, що особа усвідомлювала те, що майно, яким вона заволодіває, є чужим для неї, свої дії вона вчиняє у присутності потерпілого або інших осіб, її дії помічені й оцінюються іншими як протиправні, а також передбачала суспільно небезпечні наслідки своїх протиправних дій і бажала їх настання.

Злочин визначається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами цього злочину, які заздалегідь домовилися про його спільне вчинення. Учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину (абз.1 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.10.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»).

Згідно з пунктом 4 примітки до статті 185 КК України у статтях 185-187 та 189-191 та 194 КК України вчиненим в особливо великих розмірах визнається кримінальне правопорушення, вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.

Виходячи з положень пункту 5 підрозділу 1 Розділу ХХ та положень п.п.169.1.1 Податкового кодексу України, неоподаткований мінімум доходів громадян дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, та зважаючи на положення статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік», НМДГ становив 1051 гривня.

Вирішуючи питання про наявність вчинення грабежу в особливо великому розмірі, судом арифметичним шляхом застосовуючи зазначену формулу встановлено, що завдана кримінальним правопорушенням шкода потерпілому більше ніж в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
В силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Позиція сторони захисту зводиться до неправильної кваліфікації діяння, не заперечуючи при цьому факту незаконного заволодіння грошовими коштами, мотивуючи зазначене умислом не на відкрите заволодіння грошовими коштами, а на заволодіння ними шляхом обману.
Однак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства України, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено, а позиція сторони захисту стосовно способу заволодіння грошовими коштами розцінюється судом як бажання пом`якшення покарання.

Встановлені судом обставини вчинення злочину повністю підтверджується дослідженим та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_10 дав наступні показання: 12 лютого 2020 року в нього виникла необхідність обміняти грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на грошову одиницю гривну, задля внесення на відповідний рахунок у банку, з метою виконання цивільно-правової угоди. В мережі Інтернет, на сайті «minfin.com.ua», він побачив вигідну пропозицію щодо обміну валют. Зателефонувавши на вказаний у оголошенні номер телефону та поспілкувавшись з особою, яка назвалася ОСОБА_17 , вони домовилися щодо умов обміну та місця його вчинення, а саме поруч з банком по вул. Саксаганського в м. Києві. Прибувши на визначене місце на власному авто Порше білого кольору, він вийшов з нього та направився до авто ОСОБА_16 , з якого вийшов ОСОБА_12 . Про те, що авто буде саме ОСОБА_16 йому повідомив ОСОБА_17 , з яким він домовлявся про обмін по телефону. Обвинувачений запропонував потерпілому сісти на заднє сидіння в авто, а сам сів на переднє пасажирське, на водійському сидінні також сидів чоловік, при цьому в нього склалося враження, що водій та обвинувачений діють разом, він вважав водія інкасатором. В авто він сидів за пасажирським сидінням позаду. Грошові кошти, які він мав намір обміняти були в сумці, складені по 10 000 доларів у три пачки та перемотані резинками. Коли дійшла мова до здійснення операції щодо обміну, потерпілий запропонував обвинуваченому піти в банк, перерахувати гроші та там провести обмін, на що обвинувачений відмовив та пояснив, що по інструкції їм це заборонено, та в багажнику є машинка для рахування грошей, при цьому попросив потерпілого показати гроші. Потерпілий із своєї сумки дістав три пачки по 10 000 доларів США та в цей час, обвинувачений, який сидів наполовину обернений до нього, вихватив гроші, відкрив дверцята автомобіля та почав тікати. Потерпілий, який сидів на задньому сидіння, став намагатися відчинити свої двері, щоб наздогнати обвинуваченого, та в нього нічого не виходило, так як дверцята були заблоковані. В нього склалось враження, що водії діяв узгоджено з обвинуваченим, та в перші секунди після вчинення щодо нього грабежу, навіть побоювався, що водій, який лишився в салоні авто, може застосувати щодо нього погрози. Проте, зрозумівши, що водій нічого не збирається робити, а також намагається розблокувати двері, потерпілий перемістився на переднє пасажирське сидіння та вийшов на вулиці, проте обвинувачений зник з його поля зору. Повернувшись до салону Лексусу, він викликав поліцію. Вважає, що обвинувачений має нести покарання за свої злочинні дії, шкода йому відшкодована не була.

Допитаний судом свідок ОСОБА_18 пояснив, що є ФОП та надає послуги з перевезення, у його власності є авто ОСОБА_16 . 12.02.2020, він з «ефіру таксі» отримав замовлення, клієнт, який робив замовлення хотів автомобіль еліт класу та без ознак таксі. Він прийняв це замовлення, та згідно нього мав подати авто на вул. Студенську в м. Києві, в подальшому мав відвезти клієнта на вул. Саксаганського. Забравши клієнта на вул. Студенська, яким виявився обвинувачений, останній сів на заднє сидіння авто, та свідок вважає, що саме в цей час він мав можливість заблокувати двері на спеціальний фіксатор дитячий запобіжник. Прибувши на вул. Саксаганського в м. Києві, обвинувачений попросив трохи зачекати, та пересів на переднє сидіння пасажирське. В подальшому обвинувачений вийшов з авто та повернувся з потерпілим. Потерпілий сів на заднє сидіння, обвинувачений на переднє пасажирське, сам свідок з автомобіля не виходив, та коли потерпілий з обвинуваченим почали спілкувати сидів за кермом та дивився вперед, боковим зором міг бачити лише обвинуваченого. Останні спілкувалися як він зрозумів з приводу обміну валюти, потерпілий пропонував обвинуваченому здійснити перерахунок грошей в банку, ОСОБА_12 на це не погодився, та сказав, що має в багажнику спеціальну машинку для підрахунку грошей, це трохи здивувало свідка, проте він не придав цьому значення. Далі ОСОБА_12 сказав потерпілому щось на кшталт «давай покажи гроші», чи «давай будемо рахувати». Гроші він побачив вже в руках обвинуваченого, який після того, як їх отримав, відчинив передні пасажирські двері, вибіг із машини та почав швидко рухатися в невідомому напрямку. В цей час потерпілий намагався відкрити задні двері та вимагав від нього також вжити заходів щодо розблокування дверей, свідок намагався розблокувати двері, проте в нього нічого не вийшло, після чого потерпілий перемістився на переднє пасажирське сидіння та вийшов із авто. В подальшому, потерпілий повернувся та викликав поліцію, свідок також став викликав поліцію. По приїзду поліцейські стали відбирати пояснення, та проводити інші дії. Свідок зауважив, що не бачив моменту коли б потерпілий добровільно передав грошові кошти обвинуваченому.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.02.2020, слідчий СВ ВП №4 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_19 прийняв усну заяву від ОСОБА_10 про вчинення відносно нього грабежу за наступних обставин: 12.02.2020, о 14:50, за адресою: АДРЕСА_3 невідома особа відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 30 000 доларів США, що еквівалентно 734 700 гривень, що є особливо великим розміром.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 12.02.2020 слідчий ОСОБА_19 провів огляд мобільного телефону, наданого потерпілим ОСОБА_10 , в ході якого встановлено наявність вхідних та вихідних дзвінків з номеру телефону НОМЕР_1 та у файлах виявлено оголошення про обмін валют із зазначенням вказаного номеру як засобу зв`язку.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2020 потерпілому ОСОБА_10 пред`явлені чотири фотознімки, серед яких він під №3 впізнав особу, яка 12.02.2020 відкрито заволоділа його грошовими коштами в сумі 30 000 доларів США. Відповідно до довідки до вказаного протоколу під №3 пред`явлено для впізнання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.02.2020 свідку ОСОБА_18 пред`явлені чотири фотознімки, серед яких він під №2 впізнав особу, яка 12.02.2020, о 14:25 сіла до салону його автомобіля в якості пасажира та чекав на невідомого чоловіка, який вийшов з автомобіля «Порше» та сів на заднє сидіння його авто, та його пасажир у невідомого чоловіка взяв грошові кошти та вийшовши з автомобіля побіг в сторону вулиці Льва Толстого. Відповідно до довідки до даного протоколу під №2 зображений ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно протоколу огляду місця події від 14.02.2020 із фото таблицею, яким проведено огляд ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 , де був розташований автомобіль марки «Тойота Камрі», білого кольору, н.з. НОМЕР_3 , встановлено, що в салоні авто перебував ОСОБА_12 .

Відповідно до протоколу огляду відеозапису з камер від 19.02.2020 та згідно демонстрації в судовому засіданні відеозапису, що міститься на диску, отриманого з камер відео спостереження АТ «Сбербанк» по вулиці Саксаганського, 90 у м. Києві, судом встановлено, що ОСОБА_12 після вчинення кримінального правопорушення тікає з місця його вчинення.

Відповідно до висновку експерта №23-1/38 від 12.03.2020, за результатами проведеної судової експертизи звуку та відеозапису на наданих на дослідження носіях інформації (дисках для лазерних систем зчитування у кількості 2 штук) у файлі із записом виклику таксі під назвою «Audio 2020-03-11 at 10.38.57 (1).mpeg», який міститься на CD-диску, присутні голос та мовлення гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено СD-диск із аудіозаписами виклику таксі, які були предметом експертного дослідження (висновок експерта №23-1/138) та відтворені аудіозаписи, які містяться на диску, відповідно до якого встановлено, що виклик таксі здійснював ОСОБА_12 , що спростовує доводи останнього з приводу того, що таксі він не викликав.

Докази, які суд не враховує при ухваленні рішення та мотиви їх неврахування

Відповідно до частини першої статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно частини другої вказаної статті недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

За частиною другої вказаної статті, зокрема пункту першого, суд зобов`язаний визнати істотним порушення прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих

У зв`язку з чим, диск з відеозаписом камер відео на будівлі Вищої ради правосуддя по вулиці Студентська, 12-А у місті Києві у відповідності до пункту першого частини другої статті 87 КПК України визнається судом недопустимим доказом, оскільки він хоч і містить посилання на статтю 93 КПК України, однак вказане витребування було здійснено на підставі запиту оперуповноваженого ОСОБА_20 (Т.1 а/с145) без наявного доручення слідчого в порядку п.3 ч.2 ст.40 та ст.41 КПК України, а не на підставі відповідної постанови слідчого, винесеної ним у відповідності до статті 110 КПК України, та без встановленої законом (ст.ст.103-107 КПК України) фіксації процесуальної дії, а відповідно до статті 93 КПК України, збирання доказів здійснюється органами кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом, що свідчить про недопустимість диску з відеозаписом (Т.1 а/с 147) у відповідності до п.2 ч.3 ст.87 КПК України, з огляду на збирання вказаного доказу не уповноваженою особою та без дотримання належної правової процедури, визначеної КПК України.

Стаття 85 КПК України передбачає, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Суд оцінює як неналежні докази дані, зафіксовані у: протоколі огляду місця події від 12.02.2020 із фото таблицею, відповідно до якого проведено огляд ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_5 ; висновок експерта №17-1/456 від 14.02.2020 та висновок експерта №17-1/500 від 21.02.2020 разом із довідками про вартість проведених експертиз, оскільки зафіксовані в них дані не місять жодних обставин, що підлягають доказуванню у даному провадженні.

Позиція сторони захисту

Не оспорюючи факту заволодіння грошовими коштами обвинувачений заперечував правову кваліфікацію його діянь, на яку впливає його умисел щодо способу заволодіння грошовими коштами, а саме не відкритого викрадення (грабіж), а заволодіння грошовими коштами шляхом обману (шахрайство).
Заслухавши обвинуваченого та отримавши усні пояснення в судовому засіданні від потерпілого та свідка, які будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, спростували показання обвинуваченого, оскільки його дії були відкритими та в супереч волі потерпілого, який лише показав йому кошти, не віддаючи при цьому їх, а обвинувачений вихватив кошти та швидко вийшов з автомобіля.
Таким чином, така позиція сторони захисту спростована судом та розцінена як спроба пом`якшення покарання.
Крім того, наведені обвинуваченим доводи з приводу того, що він не викликав таксі спростовані висновком експерта №23-1/138 від 12.03.2020 та диском з аудіозаписом записаної телефонної розмови, згідно яких на диску із записом розмови виклику таксі присутні голос та мовлення ОСОБА_12 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_12 відповідно до статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_12 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання
Статтею другою КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України).

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення, те, що вони утворюють реальну сукупність, а також, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є громадянином України, з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, має місце реєстрації та проживання, враховуючи відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_12 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк, який визначений санкцією інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України із застосуванням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, яке є у його власності.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, арешт в кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати, які складаються із залучення експерта (висновок №23-1/138) на суму 1256,08, підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Щодо процесуальних витрат, які пов`язані із залученням експерта (висновок експерта №17-1/456 від 14.02.2020 та висновок експерта №17-1/500 від 21.02.2020 разом із довідками про вартість проведених експертиз), враховуючи визнання висновків неналежними доказами, то процесуальні витрати на залучення експерта в цій частині стягненню з обвинуваченого не підлягають як такі, що не підтверджені належними доказами.
Питання щодо долі речових доказів вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією майна, що є у його власності.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту його затримання - 14 лютого 2020 року.

Стягнути із ОСОБА_12 процесуальні витрати, які складаються із витрат, пов`язаний на залучення експерта на суму 1256,08 на користь держави.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон марки «iPhone», ІМЕІ: НОМЕР_4 , який повернутий потерпілому залишити у його власності; CD-диск із записом з камер відео спостереження за адресою: АДРЕСА_3 , CD-диск із записом з камер відео спостереження за адресою: АДРЕСА_6 , CD-диск із аудіо записом розмови залишити в матеріалах кримінального провадження; 4 купюри номіналом по 50 гривень повернути власнику свідку ОСОБА_18 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий роз`яснює обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Судді