Номер провадження: 11-сс/813/615/21
Номер справи місцевого суду: 523/5797/21 1-кс/523/1315/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2021 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000209 від 01 квітня 2021 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, строком до 02 червня 2021 року.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов`язки:

1. Заборонено ОСОБА_9 залишати місце свого фактичного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 21:00 години до 6:00 години ранку наступної доби.

2. Заборонено ОСОБА_9 відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з міста Одеси та Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3. Повідомляти слідчого, прокурора чи слідчого суддю про зміну свого місця проживання.

4. Прибувати до слідчого СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси Одеської області за першою вимогою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не враховано:

1) наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину;

2) тяжкість вчиненого злочину;

3) після вчинення злочину підозрюваний намагався зникнути з місця вчинення злочину, що свідчить про те, що ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

3) не враховано наявність ризику незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_9 на потерпілого та свідків, з метою змінити їх показання, оскільки йому відоме їх місце проживання;

4) також наявний ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, тому що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.

Крім того, прокурор вважає, що ОСОБА_9 може іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, оскільки на теперішній час він відмовляється повідомляти органу досудового розслідування обставини вчиненого ним кримінального правопорушення.

На думку прокурора більш м`який запобіжний захід унеможливить запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні, що може призвести до ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування та суду,

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового розгляду, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.) с законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 01 квітня 2021 року приблизно о 14:45 годині, ОСОБА_9 , знаходячись біля автосалону «Vedanta, розташованому по вул. Балківська, 16 в м. Одесі, діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до припаркованого велосипеду марки «Cronus» чорно-жовтого кольору, належного ОСОБА_11 , таємно заволодів, сівши за кермо велосипеду, намагаючись покинути місце скоєння злочину, але в цей момент його протиправні дії були помічені громадянином ОСОБА_12 , який наздоганяючи, став кричав йому вслід зупинитися, але не зважаючи на це ОСОБА_9 продовжив тікати, таким чином його дії переросли з таємного у відкрите викрадення майна, однак свій злочинний умисел він не зміг довести до кінця по незалежним від нього причинам, так як тікаючи на велосипеді, впав у люк та перекинувся, в подальшому був затриманий свідком, тим самим завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 18000 гривень.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 1.04.2021р., який показав, що 01.04.2021 о 11.00 годині приїхав на роботу до автосалону «VEDANTA», на своєму велосипеді марки «CRONUS», чорного кольору з написами жовтого кольору, вартістю 18000 гривень, та поставивши його на вулиці біля стіни вказаного автосалону пішов на робоче місце. Близько 14.45 години, його колега ОСОБА_12 , побачив на моніторі, який транслює відеонагляд за прилеглою територією автосалону, що до велосипеду, який ОСОБА_11 залишив на вулиці, підійшов невідомий чоловік, та сівши за кермо велосипеду, поїхав на ньому від автосалону у бік вулиці Червонослобідської у м. Одесі. В цей момент, ОСОБА_12 вибіг на вулицю за чоловіком, та з криками «Стій!» побіг за ним. ОСОБА_11 також побіг слідом за ними. Після чого невідомий чоловік проїхавши на викраденому велосипеді до вулиці Ольгіївський спуск, не впоравшись з керуванням, впав з велосипеду, та був зупинений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 1.04.2021р., який показав, що 01.04.2021 приїхав до автосалону «VEDANTA». Близько 14.45 години, побачив на моніторі, який транслює відеонагляд за прилеглою територією автосалону, що до велосипеду, який ОСОБА_11 залишив на вулиці, підійшов невідомий чоловік, та сівши за кермо велосипеду, поїхав на ньому від автосалону у бік вулиці Червонослобідської у м. Одесі. В цей момент, ОСОБА_12 вибіг на вулицю за чоловіком, та з криками «Стій!» побіг за ним. ОСОБА_11 також побіг слідом за ними. Після чого невідомий чоловік проїхавши на викраденому велосипеді до вулиці Ольгіївський спуск, не впоравшись з керуванням, впав з велосипеду, та був зупинений ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду відеозапису з камер спостереження території автосалону«VEDANTA», на якому зафіксовано, як о 14.46 до велосипеду, який ОСОБА_11 залишив на вулиці, біля стіни вказаного автосалону, підійшов невідомий чоловік, та сівши за кермо велосипеду, поїхав на ньому від автосалону у бік вулиці Червонослобідської у м. Одесі. В цей момент, ОСОБА_12 вибіг на вулицю за чоловіком, та побіг за ним;

- речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

В апеляційній скарзі, як на підстави необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що з моменту застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не намагався переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_9 , з`являвся до Одеського апеляційного суду, а також самостійно, за першою вимогою з`явився до Приморського районного суду м.Одеси для розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими твердження прокурора про те, що у випадку застосування до підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, останній може впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, оскільки прокурором не було надано жодних доказів про те, що з часу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 здійснював будь-який вплив на потерпілого та свідків.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Так, ОСОБА_9 має постійне місце проживання у АДРЕСА_1 , проживає разом з цивільною дружиною та дітьми, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_9 є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням, що підтверджується відповіддю КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи».

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що з пояснень ОСОБА_9 та змісту клопотання слідчого вбачається, що він вину визнав повністю, співпрацює зі слідством.

В свою чергу, апеляційний суд враховує закріплену в п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і розтлумачену в п. 86 рішення ЄСПЛ у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018 «презумпцію на користь звільнення» з урахуванням того, що запобігти встановленим ризикам можливо, шляхом застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час апеляційного розгляду прокурор не довів та не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання слідчої СВ відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування до ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, строком до 02 червня 2021 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4