Справа № 442/3269/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/613/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою закрито кримінальне провадження №0002015 від 23 серпня 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно з ухвалою суду, 1 серпня 2016 року ОСОБА_10 з метою незаконної порубки дерев на території Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди», яке відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув на територію Підгородцівського лісництва квартал 1, виду № 2, що в адміністративних межах Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Використовуючи заздалегідь підготовлену бензопилу, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи «Бук», загальною кубомасою 3,5 м. куб. Після цього, 3 серпня 2016 року ОСОБА_11 , згідно з попередньою домовленісюі з ОСОБА_7 , на своєму транспортному засобі марки «ГАЗ-66» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив спиляні ОСОБА_7 дерева з кварталу 1, виду № 2 до місця свого проживання, та на кільцевій дорозі в смт Східниця був виявлений працівниками Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди». Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги Закону України «Про природно-заповідний фонд України» щодо порядку використання території та об`єктів природно-заповідного фонду України та спричинив державі збитки на загальну суму 13 271 грн.

Не погоджуючись з ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року, прокурор ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у Дрогобицькому міськрайонному суді Львівської області.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вказує, що судом було допущено неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та застосовано закон, який не підлягає застосуванню.

Зокрема, ОСОБА_7 обвинувачується у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду, а саме в тому, що 1 серпня 2016 року він з метою незаконної порубки дерев на території Підгорцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди», яке відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до об`єктів природно-заповідного фонду України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, прибув на територію Підгородцівського лісництва квартал 1, виду № 2, що в адміністративних межах Новокропивницької сільської ради Дрогобицького району Львівської області. Використовуючи заздалегідь підготовлену бензопилу, самовільно, без належного дозволу, який посвідчується відповідними документами, виданими уповноваженим органом, здійснив незаконну порубку 3 сироростучих дерев породи «Бук», загальною кубомасою 3,5 м. куб. Після цього, 3 серпня 2016 року ОСОБА_11 , згідно з попередньою домовленісюі з ОСОБА_7 , на своєму транспортному засобі марки «ГАЗ-66» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив спиляні ОСОБА_7 дерева з кварталу 1, виду № 2 до місця свого проживання, та на кільцевій дорозі в смт Східниця був виявлений працівниками Підгородцівського лісництва Національного природного парку «Сколівські бескиди». Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги Закону України «Про природно-заповідний фонд України» щодо порядку використання території та об`єктів природно-заповідного фонду України та спричинив державі збитки на загальну суму 13 271 грн.

Дії обвинуваченого було кваліфіковано за ст. 246 КК України (в редакції від 18 лютого 2016 року). 1 січня 2019 року набрав чинності Закон України від 6 вересня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» та викладено ст. 246 КК України в іншій редакції, відповідно до якої відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, якщо ці дії були вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, передбачено ч. 3 ст. 246 КК України.

При цьому під час конструювання складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, наслідки у вигляді істотної шкоди (тобто шкоди, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів), на які вказано в частині першій цієї статті, заміщуються іншою ознакою. Таку ознаку злочину становить місце вчинення незаконної порубки дерев або чагарників, - у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно - заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.

З огляду на наведене, сторона обвинувачення вважає, що дії ОСОБА_7 підлягають кваліфікації за ч. 3 ст. 246 КК України.

Заслухавши виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції під час ухвалення даного рішення дотримано в повному обсязі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, тобто у вчиненні незаконної порубки дерев на території природно-заповідного фонду України (у редакції Закону станом на 1 серпня 2016 року).

В подальшому дана норма ще тричі змінювалась, зокрема, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів та запобігання незаконному вивезенню необроблених лісоматеріалів» за №2531-VIII від 6 вересня 2018 року.

Зокрема, вказаним Законом №2531-VIII встановлено, що відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду (ч. 1 ст. 246 КК України), якщо ці дії вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, настає за ч. 3 ст. 246 КК України, тобто зазначене діяння трактується законодавцем як кваліфікований склад злочину, при цьому кваліфікуючою ознакою такого виступає місце його вчинення заповідник, територія чи об`єкт природно-заповідного фонду, або інші охоронювані ліси.

При цьому законодавцем також посилено кримінальну відповідальність за вчинення зазначеного діяння, а саме: санкція ст. 246 КК України (в редакції Закону станом на 1 серпня 2016 року) передбачала відповідальність у виді: штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Санкцією ч. 3 ст. 246 КК України в редакції Закону 2531-VIII від 6 вересня 2018 року передбачено відповідальність у виді: штрафу від тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років, або позбавленням волі на той самий строк.

Велика Палата Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29 серпня 2018 року висловила позицію щодо темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення злочину згідно із ч. 3 ст. 4 КК України визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. За загальним правилом, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України закон про кримінальну відповідальність має пряму дію у часі. Це означає, що закон поширює свою дію на ті кримінально-правові відносини, які виникли після набрання ним чинності (тобто на момент їх виникнення відповідний закон про кримінальну відповідальність уже набрав чинності і ще не втратив її).

Статтею 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У тих випадках, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч. 4 ст. 5 КК України).

Згідно із ч. 4 ст. 5 КК України коли закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів і наступні його редакції в силу погіршення кримінально-правового становища особи зворотної дії не мають, до правовідносин застосовується той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Варіанти темпоральної дії закону про кримінальну відповідальність у часі законодавець виділяє також і в ст. 5 КК України, що нерозривно пов`язана та застосовується в системному взаємозв`язку зі ст. 4 цього Кодексу залежно від трьох умов: чи цей закон скасовує (або встановлює) злочинність діяння, пом`якшує (чи посилює) кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує (чи погіршує) становище особи.

Ці норми кореспондують з нормою ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на наведене, ч. 3 ст. 246 КК України, якою на даний час встановлено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, якщо ці дії вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах є такою, що посилює відповідальність, а тому не має зворотної дії в часі.

При цьому чинною ч. 1 ст. 246 КК України (в редакції Законів № 2531-VIII, № 2708-VIII) встановлено відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду, що не підпадає під ознаки діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Так, за диспозицією ст. 246 КК України, що діяла станом 1 серпня 2016 року, тобто на час вчинення інкримінованого ОСОБА_7 злочину, вирішення питання про те, чи є шкода, яка була заподіяна незаконною порубкою, істотною (оціночне поняття), мало здійснюватись у кожному конкретному випадку враховуючи вартість, екологічну цінність, кількість незаконно вирубаного лісу, розмір шкоди, завданої довкіллю й обчисленої за відповідними таксами.

Законом № 2531-VIII ст. 246 КК України була доповнена приміткою, відповідно до якої у цій статті істотною шкодою вважається така шкода, яка у дві тисячі і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. У цій статті тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у п`ять тисяч і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього

Кодексу для відповідного року.

За правилами підп. 169.1.1. п. 169.1. ст. 169 Податкового кодексу України податкова соціальна пільга складає 50 відсотків розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

В подальшому, 19 травня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження українських лісів», яким примітку до статті 246 КК України викладено у новій редакції, згідно якої у цій статті істотною шкодою вважається така шкода, яка у двадцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, або інша істотна шкода, завдана навколишньому природному середовищу в частині забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів. У цій статті тяжкими наслідками вважаються такі наслідки, які у шістдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду щодо темпоральної дії (тобто дії у часі) закону про кримінальну відповідальність, при розгляді даного кримінального провадження підлягає застосуванню редакція статті 246 КК України та примітки до цієї статті, що набрала чинності на підставі 1 січня 2019 року (Закон № 2531-VIII).

Враховуючи, що діями ОСОБА_7 , як визначено в обвинувальному акті, державі спричинено збитки на загальну суму 13 271 грн, що є меншим, ніж розмір істотної шкоди, необхідний для наявності в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Тобто даним Законом № 2531-VIII фактично скасовано кримінальну відповідальність за діяння, вчинене особою.

Крім того, як уже зазначалося вище, ч. 3 ст. 246 КК України в редакції Закону № 2531-VIII, якою встановлено відповідальність за дії, передбачені ч. 1 ст. 246 КК України, але вчинені у заповідниках або на територіях чи об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах, під яку формально підпадає діяння, інкриміноване ОСОБА_7 , посилює кримінальну відповідальність, а тому не має зворотної дії в часі.

Колегія суддів бере до уваги те, що відповідно до ч. 2 ст. 337 КПК України під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Тобто законодавцем чітко визначено, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта і виключно прокурор може змінити обвинувачення чи висунути додаткове обвинувачення.

Під час судового розгляду прокурор обвинувачення не змінював, додаткове обвинувачення не висував.

З огляду на викладені норми закону, суд не наділений процесуальними повноваженнями виходити за межі пред`явленого обвинувачення, збільшувати його об`єм та перекваліфіковувати дії обвинуваченого на більш тяжке кримінальне правопорушення. Ці повноваження відносяться виключно до компетенції слідчого та прокурора, як сторони обвинувачення.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у справі № 204/6235/15-к від 19 квітня 2018 року.
Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги про істотні порушення вимог закону, допущені судом через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки суд розглянув кримінальне провадження стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Інших доводів, які були б підставами для скасування судового рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, в апеляціній скарзі прокурора не наведено, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25 травня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_9 без задоволення.

Дану ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4