Справа № 166/659/21 Провадження №11-сс/802/298/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:про арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

володільця майна - ОСОБА_7 ,

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке мотивував тим, що інспектор ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 рапортом повідомив, що перебуваючи в складі ГРПП з 08 год. 12.06.2021 по 08 год. 13.06.2021 року проводилося патрулювання в смт.Ратне Ковельського району Волинської області, під час якого ним було помічено автомобіль марки «Івеко Дейлі» р.н.з. НОМЕР_1 , який порушував ПДР України. Позаду рухався автомобіль марки «Мерседес Е-320» р.н.з. НОМЕР_2 , який не давав змоги зробити обгін. У подальшому водія автомобіля марки «Івеко Дейлі» р.н.з. НОМЕР_1 було зупинено, якому роз`яснено причину зупинки, однак водій відмовився називати свої дані. Було помітно, що кузов автомобіля «Івеко» навантажений. Тоді з автомобіля марки «Мерседес Е-320» р.н.з. НОМЕР_2 вийшли дві особи чоловічої статі, які вказали що супроводжують автомобіль марки «Івеко Дейлі» р.н.з. НОМЕР_1 . На пропозицію відкрити двері автомобіля марки «Івеко Дейлі» один з чоловіків погодився, та всередині було виявлено брухт кольорових металів. Будь яких документів на вантаж не надано.

13.06.2021 року про вказаний факт Ковельським РУП ГУНП у Волинській області до ЄРДР внесено відомості під №0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та розпочато досудове розслідування.

13.06.2021 року проведено огляд місця події в смт.Ратне на автодорозі М-19, під час якого на відстані 430 м від мосту через річку «Вижівка», виявлено вантажний мікроавтобус марки «Iveco Daily» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено. Учасник огляду ОСОБА_10 вказав, що при зупинці даного транспортного засобу за порушення п.31.4.7 «е» ПДР України, у вантажному відділенні виявлено брухт кольорових металів.

Прокурор зазначає про те, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучений 12.06.2021 під час огляду місця події автомобіль марки «Iveco Daily», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального проступку, оскільки використовувався для перевезення брухту кольорових металів, а брухт кольорових металів, - є доказом кримінального проступку та в подальшому будуть використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вважає, що є необхідність у забезпеченні їх зберігання шляхом накладення арешту на дане майно, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98, п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року в задоволенні вищевказаного клопотання прокурора відмовлено.

Постановляючи рішення про відмову у накладенні арешту на майно, слідчий суддя своє його мотивував тим, що прокурором не доведено правових підстав для накладення арешту на тимчасово вилучене майно, передбачених кримінально процесуальним законодавством.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, яке вказане у клопотанні. Вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки існує сукупність обґрунтованих підстав вважати, що тимчасово вилучене майно про яке йде мова у поданому слідчим клопотанні, є предметом і засобом вчинення кримінального проступку, зберегло на собі сліди та має значення для подальшого проведення слідчих дій в кримінальному провадженні. Майно про яке зазначено у клопотанні повністю відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою його збереження - воно підлягає арешту, однак слідчий суддя місцевого суду на дані обставини належної уваги не звернув та прийшов до невідного висновку про відмову в задоволенні клопотання. При цьому, судом не надано належну оцінку наявним у справі документам, в тому числі протоколу огляду місця події від 13.06.2021 року, в якому зафіксовано номерний знак автомобіля марки «Iveco Daily» - НОМЕР_1 , який є ідентифікаційною ознакою. Не взято до уваги і той факт, що точна вага та кількість брухту кольорових металів не була вказана через відсутність технічної можливості їх зважування. Крім того, зазначає, що наданий фізичною особою акт походження брухту кольорових металів жодним чином не підтверджує походження цього брухту, як і не містить відомостей про те, яким чином діяльність фізичної особи ( ОСОБА_7 ) пов`язана із значною за обсягами кількістю брухту кольорових металів, легітимність погодження яких не підтверджена жодними документами.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який скаргу підтримав, володільця майна та його представника, які скаргу заперечили через її безпідставність та просили залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд вважає, що за наслідками розгляду поданого слідчим клопотання, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого та законного висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

З матеріалів клопотання вбачається, що СД ВП №2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000138 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, відомості про яке до ЄРДР внесені 13.06.2021 року.

Вбачається і те, 13 червня 2021 року було проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль марки «Івеко Дейлі», державний номерний знак НОМЕР_1 з вантажем брухту кольорових металів.

Постановою старшого дізнавача СД ВП №2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_11 від 13.06.2021 року вищевказаний транспортний засіб з вантажем брухту кольорових металів, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000138.

Прокурор доводячи підставність поданого клопотання про накладення арешту на вказане майно вказував про те, що існує сукупність розумних підозр, що воно є доказом злочину у кримінальному провадженні №0000138, а тому, саме з метою його збереження, просив накласти арешт.

Проте, матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000138, окрім як визнання цього майна речовими доказами постановою дізнавача, та підозр, які фактично нічим не підтверджені.

Судом встановлено, і це не заперечується прокурором, майно на яке він просить накласти арешт - металобрухт кольорових металів, який перевозився автомобілем марки «Івеко Дейлі», державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчим (дізнавачем) ані при проведенні огляду місця події, ані в подальшому не було оглянуто, належним чином не ідентифіковано його ознак та не визначено його кількість і вагу.

Не доведено прокурором і того, що власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 заволодів майном незаконним шляхом, що давало б суду підстави вважати про наявність в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.213 КК України. Як пояснив сам ОСОБА_7 в судовому засіданні металобрухт кольорових металів у нього з`явився шляхом накопичення протягом кількох років. Такі пояснення ОСОБА_7 прокурором жодним чином спростовані не були.

Більше того, як встановлено апеляційний судом, на момент розгляду апеляційної скарги вказане майно повернуто власнику, яким воно було відчужено третім особам.

Відтак, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що майно, яке 13 червня 2021 року було тимчасово вилучено в ході проведення огляду місця події, не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України в кримінальному провадженні за №0000138, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність законних підстав, передбачених кримінально процесуальним законом, для накладення арешту на майно, є вірним.

При цьому, твердження прокурора про те, точна вага та кількість брухту кольорових металів не була вказана через відсутність технічної можливості їх зважування, на увагу суду не заслуговує, оскільки прокурор звертаючись із клопотанням про арешт майна у відповідності до ст.171 КПК України, окрім іншого, повинен зазначити перелік і види майна, що належить арештувати .

Усі інші доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі також не беруться до уваги судом, оскільки фактично були предметом розгляду в суді першої інстанції і їм була дана вірна юридична оцінка, а на думку суду апеляційної інстанції фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 407, 376, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 15 червня 2021 року про відмову у накладенні арешту на майно, в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000138, - без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді