Справа № 446/1528/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/249/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 125 КК України,

за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 ,

на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 190,00 грн. (одна тисяча сто дев`яносто гривень нуль копійок). Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок) як відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
За вироком суду, 14 червня 2020 року о 20:30 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на ПАТ «Добротвірський завод «Буддеталь», який знаходиться по вул. І.Франка в с. Старий Добротвір Кам`янка-Бузького району Львівської області, діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, бажаючи їх настання, наніс два удари кулаком правої руки в підборіддя ОСОБА_9 , внаслідок чого останній впав на землю та втратив свідомість. Як наслідок, у потерпілого виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку та забійну рану підборіддя, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
На вказаний вирок потерпілим та обвинуваченим подано апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, в частині вирішення цивільного позову, оскаржуваний вирок змінити, збільшити розмір стягнення моральної шкоди з 2 000, 00 грн. до 240 000,00 грн. В решті вирок просить залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що призначене обвинуваченому покарання є явно несправедливим через м`якість, оскільки обвинувачений не жаліє за вчинене, не розкаявся, не хоче усунути наслідки своїх неправомірних дій. Тобто, призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним діяння. Щодо вирішення цивільного позову, потерпілий, виходячи з глибини, тривалості та обсягу фізичних та душевних страждань, перенесених ним у зв`язку із вчиненням щодо нього злочину, вважає, що сума в розмірі 240 000,00 грн. буде відповідати цьому.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий, яким визнати обвинуваченого невинним і виправдати у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно досліджено фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильної кваліфікації дій засудженого і, відповідно, висновку про їх злочинність чи ні. Так, без належної оцінки залишились пом`якшуючі покарання обставини. Судом не оцінено, що причиною нанесення удару потерпілому, стала непристойна поведінка останнього, яка проявилась в образі обвинуваченого та його батька, що свідчить про вчинення злочину в стані афекту, та побоювання обвинуваченим втратити своє єдине око. Не враховано, що його батько був у цьому кримінальному провадженні потерпілим, якому ОСОБА_9 заподіяв тілесні ушкодження, однак примирився з останнім. Наведене підтверджує його показання в частині розвитку подій, які мали місце 14 червня 2020 року, які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (батька обвинуваченого), ОСОБА_14 . Що стосується цивільного позову, обвинувачений вважає, що такий не доведений належними і допустимими доказами.

Заслухавши доповідача, доводи учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого задоволити частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як убачається з вироку, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України зроблено з додержанням ст. 23 КПК України на підставі з`ясування всіх обставин, що належать до предмета доказування, які підтверджено на ретельно та всебічно досліджених у судовому засіданні доказах з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, оціненими у переважній більшості відповідно до правил ст. 94 цього Кодексу. Ці докази в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Обвинувачення засудженому сформульовано на підставі фактичних обставин кримінального правопорушення, установлених судом згідно з вимогами ст. 91 КПК України. Вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим та щодо визначення виду та розміру покарання відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України і є обґрунтованим.
Так, в ході розгляду справи місцевим та апеляційним судом, обвинувачений не заперечував факту завдання ударів руками в область обличчя потерпілого при обставинах, які вказані в обвинувальному акті.
Судом першої інстанції вірно невраховано доводи обвинуваченого про те, що він вчиняв такі дії задля самозахисту, оскільки не здобуто доказів, що здійснений потерпілим в момент конфлікту крок назустріч обвинуваченому, який був ним розцінений, як спроба нанести потерпілим йому удар головою, і таке, з урахуванням віку та стану фізичного здоров`я потерпілого та обвинуваченого не могло бути розцінено останнім, як небезпека для його життя та здоров`я.
Щодо доводів апеляційної скарги про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані афекту, викликаного поведінкою потерпілого, яка виразилась у висловлюванні щодо батька обвинуваченого та самого обвинуваченого образ, а також побоювання втратити єдине око, то такі пояснення обвинуваченим в суді першої інстанції не надавались та об`єктивно не убачаються з матеріалів справи, зокрема, свідки події, які допитані місцевим судом пояснень з цього приводу не давали.
Докази про те, що обвинувачений перебував під час скоєння інкримінованих йому дій у стані фізіологічного афекту та в іншому емоційному стані, який міг би суттєво вплинути на його свідомість та діяльність, матеріали справи не містять.
Саме такі пояснення, на думку колегії суддів, з урахуванням змісту поданої обвинуваченим апеляційної скарги, в якій ним зазначено, що така подається у зв`язку із оскарженням вироку потерпілим, розцінюються як спроба уникнути від відповідальності за вчинене.
Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Основні та додаткові покарання визначені статтею 52 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Призначене ОСОБА_7 покарання є співрозмірним вчиненому, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також воно є справедливим.

Відтак, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, а також потерпілого в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до частини першої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до положень частини першої третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Тлумачення цих положень законодавства дає підстави для висновку, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, з урахуванням обставин справи, дійшов висновку, що з обвинуваченого слід стягнути заподіяну потерпілому моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., вважаючи його достатнім.
З такими висновками місцевого суду колегія суддів погодитись не може, оскільки визначений судом розмір не відповідає таким критеріям, як розумність і справедливість. Тому, достатнім розміром в даному випадку, колегія суддів вважає суму 10 000 грн. Адже потерпілий 10 днів перебував на стаціонарному лікуванні, в подальшому продовжив лікування амбулаторно, переніс фізичні болі та моральні довготривалі страждання, через звернення уваги з приводу його побиття членами родини та іншими знайомими громадянами.
Отже, доводи апеляційної скарги потерпілого в частині вирішення цивільного позову знайшли в ході апеляційного розгляду своє часткове підтвердження, відтак, вирок суду у цій частині підлягає зміні, шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 10 000 грн.
В решті вирок слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а апеляційну скаргу потерпілого задоволити частково.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задоволити частково.
Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 01 лютого 2021 року в частині вирішення цивільного позову змінити.

Збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 до 10 000,00 (десяти тисяч) грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4