КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 30 березня 2021 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2021 року, відносно
ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Білорусь,

який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності,

за участю: прокурора ОСОБА_9 ,
захисника особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка перекладача ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 та застосовано відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) тимчасовий арешт, строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію).

Приймаючи рішення, слідчий суддя, врахувавши вимоги ст. 583 КПК України, прийшов до висновку про необхідність застосування тимчасового арешту.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах ОСОБА_7 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2021 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Крім того, захисник ОСОБА_5 просить звільнити ОСОБА_7 з під варти, а ОСОБА_6 поновити йому строк апеляційного оскарження та у разі часткового задоволення апеляційної скарги, застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання або нічний домашній арешт.
Автори апеляційних скарг вважають оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства України та міжнародних актів і рекомендацій ЄСПЛ.
Зокрема, зазначають, що в матеріалах клопотання відсутній запит Республіки Білорусь до України в якому вона просила б застосувати тимчасовий арешт до ОСОБА_7 .
Крім того, при поданні клопотання та додатків до нього, які надійшли з Республіки Білорусь, прокурором не надано можливості з ними ознайомитися, оскільки відсутній їх переклад з російської мови на українську, тим самим, позбавивши можливості в повному обсязі здійснювати повноцінний захист громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_13 .
Захисник ОСОБА_5 стверджує, що слідчий суддя помилково дійшов висновку стосовно того, що відповідно до кримінального процесуального закону при обранні тимчасового арешту відносно затриманого неможливо застосовувати інші запобіжні заходи, передбачені діючим КПК України, в тому числі і заставу.
Вказує захисник і на те, що затримання ОСОБА_13 було здійснено неповноважною на це особою, оскільки, відповідно до чинного законодавства, а зокрема, Порядку дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції України в разі виявлення в пунктах пропуску через державний кордон України осіб, автомобільних транспортних засобів і паспортних документів, які перебувають у банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу затвердженим Наказом МВС від 14 червня 2016 року № 505 єдиною особою, яка мала б право затримати ОСОБА_13 це старший прикордонних нарядів, однак така особа не здійснювала затримання.
Захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі наголошує на тому, що ОСОБА_7 виїхав безперешкодно з території Білорусь ще до відкриття кримінального провадження та не був повідомлений про його існування та застосування найсуворішої санкції до нього.
Крім того, на території України ОСОБА_7 звернувся із заявою про надання йому статусу біженця та є особою, на яку поширюється дія закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» і діє заборона вислання або примусового повернення, зокрема видачі (екстрадиції).
Просить, також, врахувати і те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки в Україні та місце проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, відносно якої здійснюється екстрадиційна перевірка та її захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити поновивши захиснику ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, який викладено у постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18, у випадку коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив у інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Крім того, зі змісту вказаної постанови вбачається, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
З матеріалів справи видно, що 16 січня 2021 року слідчим суддею проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення. При цьому, даних про отримання особою, відносно якої здійснюється екстрадиційна перевірка або його захисниками копії повного тексту ухвали слідчого судді матеріали провадження не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне поновити стороні захисту строк апеляційного оскарження.

Як убачається з матеріалів судового провадження 15 січня 2021 року об 13 год. 00 хв. під час оформлення пасажирів рейсу № 261 сполученням «Шарджа-Київ» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук», як особи, що перебуває у міжнародному розшуку із характером завдання затримання та арешт. Вказана особа значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Республіки Білорусь для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним переправленням осіб через державний кордон.
Працівниками ОКПП «Київ» відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) складено протокол затримання особи у порядку ст. 208 КПК України, як особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), яка перебуває у міжнародному розшуку.
Під час проведення перевірки законності затримання ОСОБА_7 , у порядку ч. 3 ст. 582 КПК України через канали Інтерпол отримано ряд документів, що містять дані про вчинення особою кримінального правпорушення на території іноземної держави. Так, 22 січня 2021 року рішенням прокуратури Фрунзенського району міста Мінська Республіки Білорусь відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту. Того ж дня, постановою слідчого комітету Республіки Білорусь ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 371-1, ч. 1 ст. 14 ст. 371-1 КК РБ, який за законодавством України відповідає кваліфікації, передбаченій ч. 2 ст. 332 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк більше 1 року.

Строк притягнення до відповідальності громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення ним злочинних діянь, відповідно ст. 49 КК України, не закінчився, оскільки злочини вчинено у 2019 році.
16 січня 2021 року прокурор Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , звернувся до слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про застосування відносно громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) тимчасового арешту, строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію) від компетентних органівРеспубліки Білорусь.
Ухвалою слідчого судді згаданого міськрайонного суду від 16 січня 2021 року клопотання прокурора задоволено.

Згідно зі ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу. У разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений ч. 1 цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту. Прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 80.10.2004 «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» при вирішенні питання про тимчасовий арешт особи з метою її видачі іноземній державі, суд повинен перевірити наявність запиту та відповідних документів, визначених договором, на підставі яких вирішується питання про екстрадицію, а також відсутність обставин, що перешкоджають видачі або передачі.

При вирішенні питання про застосування тимчасового арешту та екстрадиції суд не вивчає питання її винуватості, наявності відповідних доказів, а лише перевіряє наявність відповідних документів органів досудового розслідування (слідства) іноземних держав (компетентних органів), які підтверджують факт підозри або обвинувачення у вчиненні злочину, а також перебування такої особу у розшуку, і наявність підстав для її затримання на підставі рішення компетентного органу для затримання останньої та подальшої екстрадиції.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дослідив клопотання прокурора та додані на нього матеріали, встановив особу затриманого, заслухав пояснення прокурора, захисника, особи, відносно якої ставилося питання про застосування тимчасового арешту, та обґрунтовано прийняв рішення про застосування до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) тимчасового арешту строком на 40 діб.
Твердження сторони захисту про відсутність в матеріалах провадження запиту компетентного органу Республіки Білорусь про арешт ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) є безпідставними, зважаючи на те, що згідно з ч. 1 ст. 583 КПК України до затриманої особи, яка вчинила злочин, за межами України застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

Вищенаведене також спростовує доводи викладені в апеляційних скаргах про можливість застосування відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) інших запобіжних заходів, у тому числі застави при вирішенні питання про тимчасовий арешт, на відміну від застосування екстрадиційного арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання ОСОБА_14 про взяття ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) на особисту поруку.

Посилання захисника на дані про особу ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) не спростовують ризиків ухилення останнього, з метою уникнення передачі компетентним органам Республіки Білорусь.

Доводи про незаконне затримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), зважаючи на те, що останнього затримано не уповноваженою на те особою, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і відповідно до ч. 7 ст. 582 КПК України розгляд скарги на затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення за межами України здійснюється відповідно до ст.ст. 206, 208 КПК України.

Те, що ОСОБА_7 звернувся із заявою про надання йому статусу біженця та є особою, на яку поширюється дія закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» і діє заборона вислання або примусового повернення, зокрема видачі (екстрадиції), забороняє його видачу до вирішення питання про надання йому такого статусу, на відміну від застосування тимчасового арешту.
Інші доводи авторів апеляційних скарг, з урахуванням викладеного та обставин провадження у їх сукупності, не є безумовними підставами для скасування ухвали суду і відмови у задоволенні клопотання прокурора.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити слідчому судді ухвалили законне та обґрунтоване рішення, колегію суддів не встановлено.
Відтак, ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2021 року про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), який розшукується компетентними органами Республіки Білорусь, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг захисників, навіть з урахуванням усіх викладених в них доводів, не вбачається.
При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився і 13 лютого 2021 року відносноОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) застосовано екстрадиційний арешт.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422, 583 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_12 про застосування тимчасового арешту щодо затриманого ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього тимчасовий арешт, строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу (екстрадицію), - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 753/5163/21 Справа №11-сс/824/2362/2021 Категорія: ст. 199 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_15 Доповідач: ОСОБА_1