ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/490/20 Номер провадження 11-кп/814/373/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0002602 від 26.11.2019 щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки с. Супрунівка, Полтавського району, Полтавської області, працевлаштованої в Полтавській обласній клінічній інфекційній лікарні Полтавської обласної ради, не заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, з вищою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимої:
1)11.09.2019 Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;
2)21.12.2019 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.ч. 1, 2 ст. 185,70 КК України до одного року позбавлення волі, з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України на один рік.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 4 місяців арешту;

за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 3 місяців арешту.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 місяців арешту.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21.12.2019 відносно ОСОБА_7 визначено виконувати окремо.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обрано у виді тримання під вартою та строк покарання визначено рахувати з 25.11.2020.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та стягнуто на користь держави процесуальні витрати на проведення експертних досліджень в сумі 4396, 28 грн.
Як зазначено у вироку, ОСОБА_7 винувата у вчиненні двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно та 1 епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 України незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Не погоджуючись з рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою звернувся прокурор, який не оспорюючи фактичні обставини справи, його правову кваліфікацію просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України і призначити покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 21.12.2019 відносно ОСОБА_7 визначено виконувати окремо..

Вважає, що судом призначено покарання обвинуваченому яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано та незаконно призначив м`яке покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , не врахувавши тяжкість, суспільну небезпеку вчиненого злочину та особу обвинуваченої і призначив покарання, яке хоч і не виходить за межі встановлені санкцією інкримінованих їй кримінальних правопорушень, але за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Звертає увагу на те, що суд не надав належної оцінки тому, що обвинувачена не визнала вину у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень, раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про те, що вона на шлях виправлення не стала.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення а вирок суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.
У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції серед інших є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню чи зміні з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження лише у разі коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути, серед інших, на обставини, що впливають на правову кваліфікацію діяння, тобто правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Висновки суду першої інстанції про доведеність висунутого обвинувачення, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, та про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованими, оскільки вони відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються зібраними, перевіреними та належно оціненими судом першої інстанції доказами.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_7 , як і їх кваліфікація за ч. 3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, в апеляційній скарзі прокурора під сумнів не ставляться, а апеляційних скарг сторони захисту з цього приводу не надійшло, а отже у колегії суддів відсутні підстави для перевірки чи перегляду встановлених судом першої інстанції фактичних обставин і вона вважає їх встановленими так, як це відображено у вироку суду першої інстанції.

Оскільки доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч. 2 ст. 185 КК України, та фактичні обставини провадження ніким не оспорюються і згідно ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції вирок суду в цій частині не переглядається.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченій покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої через м`якість колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про його особу та інші обставини, що впливають на ступінь відповідальності.

Так, судом першої інстанції згідно ст.ст. 66,67 КК України обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченої не встановлено.

Також місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є злочинами невеликої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, відсутність тяжких наслідків та особу обвинуваченої.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченої, яка має тяжкі захворювання та має на утриманні неповнолітню дитину, проте раніше судима за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення, відсутність щирого каяття, колегія суддів вважає, що місцевий суд належним чином обґрунтувавши своє рішення, дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченій покарання, в мінімальних межах санкції ч.2 ст.185 КК України без застосування положень ст.75 або ст. 69 КК України та застосуванням положень ст.70 КК України.

Не знайшли свого підтвердження доводи прокурора про не врахування судом першої інстанції тяжкості, особи винної, яка свою вину не визнала та раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, що свідчить про те, що вона на шлях виправлення не стала.

Ці доводи не впливають на правильність призначеного судом покарання і на переконання колегії, судом першої інстанції в повній мірі враховані всі обставини на які посилаються прокурор в своїй апеляційній скаргзі, про що вказано у вироку.

За таких обставин, з урахуванням відсутності обтяжуючих або пом`якшуючих покарання обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Призначене обвинуваченій покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів і не є надто суворим чи м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року задоволенню не підлягає, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.

Враховуючи те, що станом на 25 березня 2021 року обвинувачена ОСОБА_7 відбула покарання, призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року, колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинувачену з під варти в залі апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтави від 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно із зали суду, як таку, що повністю відбула призначене їй покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4