Справа №345/1452/21
Провадження № 1-кс/345/452/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.04.2021 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання слідчого СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000057 від 07.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про арешт майна, суд
встановив:
що до слідчого судді Калуського міськрайонного суду звернувся слідчий СВ Калуського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим прокурором Калуської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю Івано-Франківської області Косівського р-ну., с. Яворів та автомобіль марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТзОВ Автотранспортна Асоціація, що розташована в м. Калуші по вул. Грушевського,104, ,шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження, та користування вказаним майном.

Клопотання обґрунтовує тим, що 06.04.2021 близько 18:10 год. в с. Пійло по вул. Львівській Калуської ТГ Калуського р-ну, на дорозі державного значення Н-10 «Стрий-Чернівці-Мамалига» водій автомобіля марки "Опель Вектра" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 , рухаючись зі сторони м. Калуш не врахувавши дорожньої обстановки, не вибравши безпечної швидкості руху, здійснив маневр з`їзду з головної на другорядну дорогу ліворуч, не пропустив пасажирський автобус ТзОВ «Автотранс» сполученням «Голинь-Калуш» марки «Мерседес Бенс» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_2 , який рухався по зустрічній смузі руху в напрямку м. Калуш. В результаті зіткнення водій автомобіля «Опель Вектра» ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови та гематоми голови та його пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, поміщений в реанімаційне відділення дитячої лікарні КП «Калуська ЦРЛ», пасажирка автобуса ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прож. АДРЕСА_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани носа та струсу головного мозку.

06.04.2021 під час огляду місця події вилучено автомобіль марки OpelVectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , жителю Івано-Франківської області Косівського р-ну., с. Яворів та автомобіль марки MERCEDES-BENZVARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТзОВ Автотранспортна Асоціація, що розташована в м. Калуші по вул. Грушевського,104.

На даний час у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у призначенні експертиз, по вилучених речах.

Тому, з метою запобігання пошкодження, знищення, відчуження, чи іншим чином зміни стану речей і документів необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 07.04.2021р., автомобіль марки автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000057 від 07.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Враховуючи те, що автомобіль марки автомобіль марки автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 має значення по справі як речовий доказ, на який необхідно накласти арешт для запобігання можливості його зникнення, втрати чи пошкодження, з метою забезпечення його збереження як речового доказу по даному кримінальному провадженні, слідчий СВ Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на дане майно.
Слідчий СВ Калуського РВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.
Інші учасники в судове засідання не з"явилися, хоча про час та місце розгляду клопотання повідомлялися.
Вивчивши клопотання та доданні до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту на майно, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
07.04.2021 р. слідчим відділенням Калуського РВП ГУНП України в області розпочато досудове розслідування за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 3).
Про наявність ДТП, яка мала місце 06.04.2021р. в с.Пійло по вулиці Львівській Калуської ОТГ також свідчить копія протоколу огляду місця події проведення огляду місця події (а.с.8,9,10).
Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 07.04.2021р., автомобіль марки автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000057 від 07.04.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с. 4).
Також, було відібрано письмові пояснення ОСОБА_7 , (а.с.6).
Згідно копії розписки від 06.04.2021 ОСОБА_10 забрав на зберігання автобус марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ТзОВ Автотранспортна Асоціація забрав (а.с.7).

Згідно копії технічного паспорта автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.11).
Власники майна у судове засідання не з`явилися.
Відповідно до положень частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумових підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди,можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,передачі, відчуження.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 вищевказаної статті визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України - у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп.69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n.50, Series A N 98).
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Слід зазначити, що при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.
Щодо майна, на яке слідчий просить накласти арешт, то воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Арешт майна, що ініціюється слідчим, необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.
З наведених слідчим обставин вбачається наявність підстав для задоволення клопотання. Щодо вибору заборон, обмеження розпоряджатися, користуватись, відчужувати майно, то перелік заборон визначається ухвалою слідчого судді (п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України).
Так, слідчий суддя прийшов до висновку у наявності підстав для задоволення клопотання. Зокрема, є необхідність у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, що полягає у забороні відчужувати, користуватися та розпоряджатися ним, оскільки їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження майна (ч. 11 ст. 170 КПК України). Обмеження права власності в даному випадку буде розумним і співмірним із завданням кримінального провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 174, 175, 309, 310, 395 КПК України, слідчий суддя, суд -
постановив:
клопотання слідчого задоволити .
Накласти арешт на автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , жит. с. Яворів, Косівського району, Івано-Фрнківської області, користувачем якого був ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , який вилучений 07.04.2021 та автомобіль марки Opel Vectra 1.8 д.н.з. НОМЕР_1 та на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VARIO 814 D д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТзОВ Автотранспортна Асоціація, яка знаходиться вул. Грушевського,104 м.Калуш, Івано-Франківська область який переданий на зберігання ОСОБА_11 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Копії даної ухвали негайно видати слідчому СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: