Справа № 127/1444/19
Провадження № 1-кп/127/50/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі
в складі судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, відомості про які внесені 21.08.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000345,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні надав суду клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку тримання під вартою, мотивуючи тим, що запобіжній захід відносно обвинувачених обрано правильно, підстав для їх зміни, скасування немає, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

Зокрема, що стосується ОСОБА_6 , то продовжує існувати ризик того, що він перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки у разі доведення винуватості йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Крім того, судовий розгляд ще не завершений, не допитані усі свідки, а тому обвинувачений може чинити на них фізичний та психологічний тиск з метою зміни їх показів, а також існує ризик, того що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Що стосується, обвинуваченого ОСОБА_7 , то продовжує існувати ризик того, що останній перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована у разі доведення винуватості. У нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування. Також, до затримання обвинувачений не був працевлаштований, а тому у разі зміни запобіжного заходу може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. На даний час триває судовий розгляд, не допитані усі свідки, а тому існує ризик, що перебуваючи на волі обвинувачений може здійснювати тиск на свідків з метою зміни ними показань. Крім того, існує ризик, того що у випадку зміни запобіжного заходу обвинувачений зможе перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.
Враховуючи вищезазначене, на думку прокурора застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, не може запобігти існуючим в кримінальному провадженні ризикам, а тому їм слід продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та представник потерпілих ОСОБА_12 підтримали клопотання прокурора та просили продовжити діючий запобіжний захід обвинуваченим у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 щодо продовження дії запобіжного заходу його підзахисному заперечував. Зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим та не підтверджено доказами. Крім того, захисник просив врахувати, що його підзахисний уже досить тривалий час перебуває під вартою, тому просив змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 щодо продовження дії запобіжного заходу заперечував, так як ризики передбачені ст. 177 КПК України, на його думку, стороною обвинувачення не доведені документально. Захисник зазначив, що твердження прокурора про існування ризиків мають бути належним чином аргументовані, оскільки діє вимога змагальності сторін. Враховуючи стадію судового розгляду, просив змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій не заперечував проти проведення даного судового засідання у його відсутність.
Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

При вирішенні питання про зміну запобіжного заходу або продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, чинити тиск на свідків,знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином.

Також суд, враховує положення п. с) ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» згідно якого: нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до положено ст. 194 КПК України, суд при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд, при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, ризик переховування від суду продовжує існувати, оскільки обвинувачений розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Судом враховано положення статті 178 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_6 має соціальні зв`язки, а саме батьків, та постійне місце проживання. Однак вказані обставини не виключають, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків в кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, оскільки суд приймає докази, безпосередньо досліджені судом, а на даний час в кримінальному провадженні ще залишаються недопитані свідки. Також, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Крім того, при вирішенні клопотання з приводу доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченому ОСОБА_7 судом враховано, те що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який, в разі доведення його винуватості, загрожує покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Тому, на переконання суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений перебуваючи на волі та розуміючи наслідки вчиненого діяння, може переховуватись від суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує в разі доведення його винуватості. Також, враховуючи стадію судового розгляду, існує ризик що, у разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, останній може чинити тиск на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, з метою зміни їх показів наданих на досудовому розслідуванні. В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про соціальні зв`язки ОСОБА_7 , натомість наявна інформація, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання не був працевлаштований, тому існує ризик, що він може продовжувати вчиняти інші корисливі злочини. Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 після вчинення злочину залишив місце свого проживання та переховувався від органів досудового розслідування. Також, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Враховуючи зазначені обставини суд приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Судом враховано практику ЄСПЛ, де зазначено, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим задовольнити.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.05.2021 до 10.07.2021 включно.
Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою на 60 днів з 12.05.2021 до 10.07.2021 включно.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та прокурору відділу прокуратури Вінницької області для відома.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Суддя-доповідач:

Судді: