Справа № 182/2894/20
Провадження № 1-кп/0182/360/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.03.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2020 року за №0001050 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично мешкає з адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.08.2005 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком;

-08.12.2006 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін покарання 1 рік по вироку суду від 10.05.2005 р. до відбуття покарання 5років позбавлення волі. Звільнився 05.02.2010 року з Синельниковської ВК Дніпропетровської області умовно-достроково;

-02.06.2011 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71КК України частково приєднано не відбутий термін покарання 1 місяць по вироку від 08.12.2006 р. до відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 17.02.2015 року з Солонянської ВК Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання;

-15.04.2016 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до3 років позбавлення волі. Звільнився 10.11.2017 року Синельниковської ВК по відбуттю строку покарання;

-28.02.2020 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
з участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 11.04.2020 року приблизно о 16 год. 25 хв. знаходився біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , де в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме велосипеду «Україна».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до велосипеду «Україна», котрий не був пристебнутий тросом та шляхм вільного доступу, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав велосипед «Україна», який належить ОСОБА_5 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 125 від 14.04.2020 року становить 1300 грн., чим спричинив останньому матеріальний збиток на вищевказану суму.

Викраденим велосипедом «Україна» ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та пояснив, що 11 квітня 2020р., він проходячи повз магазин «Море та морепродукти» побачив, що біля нього стоїть велосипед «Україна». Він сів на велосипед і поїхав на ньому до старої частини міста. На наступний день, він їхав на велосипеді і його зупинили співробітники поліції яким він і віддав викрадений велосипед. В скоєному кається.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати кримінальне провадження за його відсутності. Цивільний позов заявляти не бажає. Під час призначення покарання покладався на розсуд суду.
За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими він обвинувачується.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також суд враховує обставини справи. Особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих, умисних злочинів, дане кримінальне правопорушення вчинив в період іспитового терміну. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується негативно. Офіційно не працевлаштований, на утриманні нікого не має. У лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває (а.п. 32, 33).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття, визнання вини повернення викраденого майна. .

Обставиною, що обтяжує покарання, судом під час судового розгляду не встановлено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, в тому числі які пом`якшують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане з позбавленням волі.
Невідбута частина покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2020 року на підставі ч. 1 ст. 71 КК України підлягає частковому приєднанню до призначеного за цим вироком покаранню.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Також, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи в сумі 170 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ч. 3 ст. 349, 370, 371, 374, 376, 124 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.02.2020 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 (два) роки 10 (десять) днів.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Стосовно обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи у сумі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.
Речові докази :
- велосипед «Україна», який перееданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили з моменту проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Негайно після проголошення вироку його копію вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1