ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4667/20 Провадження 1-кс/636/193/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2021

слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю слідчого ОСОБА_4 ,

за участю захисника адвоката ОСОБА_5 ,

за участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Чугуєві погоджене з прокурором Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0001318 від 23.12.2020 за ч.3 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Шевченківського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, розлученого, має двох неповнолітніх дітей 2008 та 2010 років народження, раніше неодноразово судимого, востаннє за вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 18.02.2020 за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням на строк 3 роки, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001318 від 23.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчиняла розбій.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 22 грудня 2020 року, у ранковий час доби (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_6 знаходячись у приміщенні кафе, розташованого у м. Харків, поблизу станції метро «Індустріальна» (більш точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено) познайомився із не встановленою особою. В ході сумісного вживання спиртних напоїв, ОСОБА_6 запропонував малознайомій не встановленій особі направитися за адресою: АДРЕСА_2 , за якою проживає потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 де раніше проживав і сам ОСОБА_6 , здійснити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло, на що не встановлена особа погодилась.

Після чого, приблизно о 10 годині 00 хвилин (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 разом із не встановленою особою, перед цим домовившись про спільність своїх дій приїхав на таксі з м. Харків, за попередньо домовленою адресою: АДРЕСА_2 , де останній реалізував виниклий раніше злочинний умисел спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з проникненням у житло. Для цього, ОСОБА_6 попередньо знаючи, що в будинку мешкає літній чоловік переліз через паркан та відчинив хвіртку, тим самим надавши вільний доступ для входу на територію домоволодіння не встановленій особі.

Після чого, ОСОБА_6 разом з не встановленою особою зайшов всередину будинку, двері якого були відчиненими та попрямував у кухню, де в цей час перебував потерпілий ОСОБА_7 та з метою реалізації раніше виниклого злочинного умислу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, ОСОБА_6 з не встановленою особою застосував насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме не встановлена особа нанесла не менше двох ударів кулаком в голову потерпілого, тим самим подолавши його волю до опору. Після спричиненого удару потерпілий ОСОБА_7 впав на підлогу. У цей час, до потерпілого ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_6 та завдав йому не менше трьох ударів ногами по тулубу.

Внаслідок отриманих ударів ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови з наявністю крововиливів на обличчі, ушиблених ран м`яких тканин голови, субдуральних крововиливів без мас-ефекта, клінічних проявів струсу головного мозку. Травма голови виникла від дії тупих твердих предметів, можливо, при обставинах, які мали місце 22.12.2020. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке тягне за собою тривалий розлад здоров`я. В подальшому, потерпілий ОСОБА_7 був доставлений до Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф. О.І. Мещанінова, в якій знаходився на стаціонарному лікуванню з 22.12.2020 року по 05.01.2021 року.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/955-А/20 судово-медичного експерта відділу судово-медичної експертизи трупів ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 мала місце травма голови з наявністю крововиливів на обличчі, ушиблених ран м`яких тканин голови, субдуральних крововиливів без мас-ефекта, клінічних проявів струсу головного мозку. Травма голови виникла від дії тупих твердих предметів, можливо, при обставинах, які мали місце 22.12.2020 року. Тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_7 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке тягне за собою тривалий розлад здоров`я.

Надалі, у продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_6 направився в одну з кімнат будинку, перед цим будучи раніше обізнаним про місцезнаходження та порядок розташування предметів, речей, в тому числі і місця зберігання грошових коштів у будинку, підійшов до столу та виявив під столом на поличці грошові кошти у сумі 5000 грн., якими в подальшому заволодів. Після закінчення своїх злочинних дій, ОСОБА_6 разом з не встановленою особою з викраденими грошовими коштами з місця вчинення злочину зник.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_6 завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 , на суму 5000,00 грн. та фізичної шкоди у вигляді тілесних ушкоджень травми голови з наявністю крововиливів на обличчі, ушиблених ран м`яких тканин голови, субдуральних крововиливів без мас-ефекту, клінічних проявів струсу головного мозку, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, яке тягне за собою тривалий розлад здоров`я, які є небезпечними для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу

15 лютого 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

протоколом огляду місця події від 22.12.2020;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.12.2020 та повторного допиту потерпілого від 05.01.2021;

висновком експерта №12-14/955-А/20 від 13.01.2021 щодо встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 ;

протоколами пред`явлення особи для впізнання та іншими доказами, долученими до клопотання.

Слідчий в клопотанні також вказував, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачається покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, та те, що підозрюваний ОСОБА_6 після вчинення злочину добровільно не звернувся до правоохоронних органів, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, існує ризик його подальшого переховування від правоохоронних органів та ухилення від кримінальної відповідальності.

По-друге, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_6 може продовжити злочинну діяльність та вчинити інші кримінальні правопорушення, пов`язані із заподіянням тілесних ушкоджень та корисливих злочинів, у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати доведеним існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України. Окрім того, ОСОБА_6 неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів. Має не зняті та непогашені судимості.

У зв`язку з існуванням вищезазначених ризиків, з метою виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що останній вчинив злочин, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить досягнення мети кримінального провадження, а також запобігання зазначеним вище ризикам.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та відомостей про особу підозрюваного, слідчий наполягав на тому, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

З метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та повідомив, що на теперішній час дійсно існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в клопотанні та наполягав на тому, що обрання більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Слідчий під час судового засідання клопотання підтримав та посилаючись на вищевикладене, просив його задовольнити.

Підозрюваний із повідомленою йому підозрою не погодився, проти задоволення клопотання слідчого заперечував.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 вказувала, що клопотання слідчого та повідомлена ОСОБА_6 підозра є не обґрунтованими, ризики, перелічені в клопотанні жодними доказами не доведені, стороною обвинувачення не враховано всіх відомостей про особу підозрюваного. Так, захисник вказувала, що ОСОБА_6 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, неофіційно працює, в нього є постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки. Також захисник при розгляді клопотання слідчого просила врахувати, що під час проведення досудового розслідування її підзахисний не переховувався від слідства, з`являвся за викликами слідчого та прокурора, не має наміру переховуватись і в подальшому. Так, захисник зазначила, що ОСОБА_6 не порушував умов відбування іспитового терміну за попереднім вироком суду, вчасно з`являвся до органів пробації. Крім того, зазначила, що наміру незаконно впливати на потерпілого та свідків у провадженні ОСОБА_6 , не має.

В зв`язку із чим просила, у випадку необхідності, застосувати до її підзахисного запобіжні заходи не пов`язані із позбавленням волі.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, встановив, що 15.02.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням у житло (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчиняла розбій.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення інших кримінальних правопорушень.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий в тому числі і за вчинення корисливих злочинів, кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він є підозрюваним вчинене під час встановленого вироком Шевченківського районного суду Харківської області від 18.02.2020 за ч.3 ст. 185 КК України іспитового строку, зі слів розлучений, мешкає з колишньою дружиною, має двох неповнолітніх дітей 2008 та 2010 року народження, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що на думку слідчого судді, свідчить про недостатність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в межах даного кримінального провадження, оскільки вказаний запобіжний захід однозначно не дозволить забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти наведеним у клопотанні слідчого ризикам.

Слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у зв`язку з вчиненням особливо тяжкого кримінального правопорушення та у зв`язку з суворістю покарання за вчинений злочин у разі визнання його винуватості, крім того, підозрюваний не має достатньо стійких соціальних зв`язків; може продовжити злочинну діяльність та вчинити інші злочини, - оскільки є раніше неодноразово засудженим за вчинення правопорушень проти власності.

Крім того, настання кожного окремо, та усіх у сукупності ризиків можливе і з урахуванням невідворотності призначення реального покарання особі, оскільки санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» N 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

У відповідності до положень ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту затримання.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання з 16-27 години 02.03.2021.

Строк дії ухвали (в частині тримання під вартою) - до 16-27 години 30.04.2021.

Зобов`язати орган досудового розслідування негайно повідомити про взяття під варту ОСОБА_6 родичів останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1