Справа № 352/941/21
Провадження № 1-в/352/17/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: представника органу пробації ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання начальника Тисменицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , призначеного вироком Тячівського районного суд Закарпатської області від 18.11.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку,-

В С Т А Н О В И В:

18.05.2021 начальник Тисменицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 звернулася до суду із поданням про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , призначеного вироком Тячівського районного суд Закарпатської області від 18.11.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Подання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_5 поставлений на облік в Тисменицького районного сектору 03 січня 2020 року. Порядок та умови відбування покарання з випробуванням йому роз`яснено 09 січня 2020 року, цього ж дня встановлено дні явки на реєстрацію.

На даний час не працює ніде. За час перебування на обліку ОСОБА_5 характеризується посередньо, покладені на нього судом обов`язки виконував, порушень не допускав.

Індивідуальний план роботи виконав частково, так як засуджений ОСОБА_5 є громадянином Грузії, скористатись послугами центру зайнятості немає можливості.

Згідно характеристики за час проживання в селі зарекомендував себе з посередньої сторони, працював на будівництві, виховує спільну дитину разом з ОСОБА_7 . З боку сільської ради зауважень до нього немає, скарг на нього не поступало.

Згідно інформацію із УІАП ГУ НП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 вчинив низку нових кримінальних правопорушень, а саме:

-02.03.2019 року в м.Надвірна ОСОБА_5 з корисливих мотивів підійшов до автомобіля звідки таємно викрав чоловічу сумку, в якій були гроші в сумі 92 301 грн., 5373 доларів США та 15 Євро;

-11.04.2019 року в м.Надвірна ОСОБА_5 проник до салону автомобіля, звідки викрав гроші в сумі 70 тис. гривень;

-28.11.2019 року у м.Тлумач ОСОБА_5 шляхом вільного доступу до автомобіля таємно викрав із нього грошові кошти в сумі 900 гривень;

-01.07.2020 року у м.Калуш ОСОБА_5 з автомобіля відкрито заволодів грошовими коштами в сумі близько 20 тисяч гривень, однак злочин не довів до кінця, так як був затриманий власником автомобіля.

Згідно з відомостями, вказаними у поданні, до адміністративної відповідальності громадянин не притягувався, згідно характеристики з місця проживання характеризується посередньо.

У поданні вказано, що 25.03.2019 року, 20.05.2019 року, 17.07.2020 року та 28.07.2020 року засудженому оголошено підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

При цьому зазначено, що іспитовий строк за вироком Тячівського районного суд Закарпатської області від 18.11.2019 року засудженого закінчився 18.05.2021.

Разом з тим, станом на 18.05.2021 року кримінальні провадження не розглянуті, вироки не винесені, вину не доведено.

Представник пробації в судовому засіданні подання підтримала, просила звільнити засудженого від відбування покарання.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання, так як вважає його передчасним.

Засуджений просив звільнити його від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Тячівського районного суд Закарпатської області від 18.11.2019 ОСОБА_5 засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 3 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на три роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України засудженого звільнено від призначеного йому покарання, якщо він протягом одного року і шести місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покладено на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно даного подання іспитовий строк за вищевказаним вироком закінчився 18.05.2021 року.

Разом з тим, 25.03.2019 року, 20.05.2019 року, 17.07.2020 року та 28.07.2020 року засудженому оголошено підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, дані кримінальні провадження не розглянуті.

За вимогами ч.1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання. Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях71,72цього Кодексу(ст. 78 КК України).

Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили (ч.1 с. 17КПК України).

Відповідно п.9 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст.539 КПК України, має вирішувати зокрема питання про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) органу або установи виконання покарань. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

Відповідно до вимог ч.3 ст.75 КК України, умовою ухвалення рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є те, що він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Частиною 1 статті 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на ч.2 ст.165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, контроль за його поведінкою припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Статтею 78 Кримінального кодексу України регламентовано правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням, які полягають у тому, що після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту вказаних правових норм, підставою звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, є комплекс елементів, дотримання яких в цілому свідчить про дотримання засудженим вимог ст.75 КК України та можливість застосування до нього ст.78 КК України.

Зокрема, такими елементами є закінчення іспитового строку, який визначений конкретними часовими межами, перебування засудженого протягом іспитового строку під контролем органів, визначених в ч.2 ст.76 КК України, виконання засудженим покладених на нього вироком суду обов`язків, визначених в ч.1 ст.76 КК України, а також обов`язок не вчинити протягом іспитового строку нового злочину.

Недотримання будь-якої із вищезазначених умов вказує на порушення засудженим положень ст.75 КК України що до звільнення його при ухваленні вироку від відбування покарання з випробуванням та не дає підстав для застосування ст.78 КК України навіть у разі закінчення визначеного судом терміну іспитового строку.

Із роз`яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Системний аналіз закону та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що саме вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, а не винесення обвинувального вироку, суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання.

Вказані обставини не суперечать вимогам статті 62 Конституції України про те, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, оскільки лише у разі ухвалення обвинувального вироку за новий злочин, суд зможе призначити засудженому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України, як про це зазначається в ч.3 статті 78 цього Кодексу.

В поданні зазначено та в судовому засіданні не заперечувалось засудженим, що 25.03.2019 року, 20.05.2019 року, 17.07.2020 року та 28.07.2020 року йому оголошено підозри у вчиненні інших кримінальних правопорушень, дані кримінальні провадження не розглянуті.

Як вбачається із подання та матеріалів особової справи ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які були внесені до ЄРДР у період іспитового строку.

За таких обставин, враховуючи що об`єктивно існують дані про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень під час іспитового строку і відповідне кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду (рішення на даний час не ухвалено), то суд приходить до переконання, що подання є передчасним.

Посилання органу пробації на те, що станом на момент розгляду судом подання, вироку у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 не прийняте, а тому він вважається не винуватим і до нього можуть бути застосовані положення ст.78 КК України, спростовуються ст.3 КПК України, відповідно до якої притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Разом тим вказані обставини можуть бути встановлені виключно вироком суду, ухваленого за результатами судового розгляду вказаних кримінальних проваджень.

При цьому, в разі доведення винуватості ОСОБА_5 судом буде застосована ст. 71 КК України під час призначення покарання за сукупністю вироків, а передчасне звільнення його від покарання, раніше призначеного судом, потягне за собою неможливість застосування зазначеної вимоги Кримінального закону при призначенні остаточного покарання.

Також, у разі не доведення вини засудженого у вчиненні нового злочину він або орган пробації можуть скористатися правом на звернення до суду із клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку зі спливом іспитового строку.

Враховуючи, що на час розгляду вищезазначеного подання органу пробації, ОСОБА_5 обвинувачується в рамках кримінальних проваджень, які було внесено до ЄРДР у період іспитового строку та на час розгляду подання не розглянуте, суд дійшов висновку, що подання начальника Тисменицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , призначеного вироком Тячівського районного суд Закарпатської області від 18.11.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку, є передчасним, а тому суд вважає за необхідне вказане подання залишити без задоволення, а матеріали особової справи повернути до органу пробації.

Керуючись ст.ст.537ч.1 п.9,539ч.2 п.3КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника начальника Тисменицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 , про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 , призначеного вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.11.2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку- залишити без задоволення.

Матеріали особової справи за №1/2020 повернути до Тисменицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1