ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1485/21 Справа № 932/2960/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Надєждівка Криворізького району Дніпропетровської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкаючого в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК У країни,-
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_7 ,
прокурора - ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, залишено без задоволення.
Клопотання прокурора задоволено, продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 червня 2021 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції, з урахуванням стадії судового провадження, коли докази судом не досліджувались, підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не встановив, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити його належну поведінку, та дійшов висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, й вказав на необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання можливості обвинуваченого переховуватися від суду та вчинення впливу на потерпілих і свідків у провадженні.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово.
В якості доводів поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 посилається на необґрунтованість постановленої ухвали. Звертається увага на те, що дії ОСОБА_6 носили захисний характер проти двох незнайомих осіб, які незаконно проникли до нього у житло, наносили йому удари ногами та руками в область спини, намагалися застосувати проти ОСОБА_6 саморобний ніж.
За твердженням сторони захисту щодо ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання законності судового рішення, ухваленого щодо обвинуваченого суд зазначає таке.
Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Вказаним розділом передбачено, в тому числі і порядок подачі, розгляду клопотань про застосування та продовження запобіжних заходів.
При цьому, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року зазначив, що висновки слідчого судді ще до будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судці, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі в`язку з його доступом до зброї.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи водять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого вартою.
Згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження оку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії передньої ухвали про тримання під вартою.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходяться матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
13 квітня 2021 року, судом першої інстанції у підготовчому судовому засіданні було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ..
Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , який відноситься до особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі і суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, та дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду та враховуючи стадію судового провадження, коли потерпілі та свідки сторони обвинувачення не допитані судом, та про вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_6 впливу на вказаних осіб, тобто про продовження існування ризиків, з чим погоджується колегія суддів.
Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, на якій докази не досліджувалися, а також дані про особу ОСОБА_6 , про які наголошував захист, який має міцні соціальні зв`язки та позитивну характеристику, суд першої інстанції дійшов висновку про про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовжив обвинуваченому ОСОБА_6 , строк дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Разом з тим, суд при дослідженні доводів сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого вказав на те, що підстав для зміни запобіжного заходу не має, оскільки у суду відсутні будь-які дані, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може перебувати в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань УДПТСУ у Дніпропетровській області (№4).
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Колегія суддів погоджується з висновками суду, що у цьому кримінальному провадженні суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Отже, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 й доводи сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу на більш м`який, та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.
Разом з цим, колегією суддів не встановлено переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою та в судовому засіданні апеляційного суду стороною захисту не доведені.
Доводи скарги захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього на утриманні членів родини, що підтверджується копіями відповідних документів, колегією суддів враховуються, однак не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на непов`язаний з ізоляцією від суспільства.
При цьому, ці обставини не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики можливого переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих, свідків.
З огляду на викладене, доводи скарги про те, що прокурором та судом не обґрунтовані ризики, є безпідставними і такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки наявність у провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшились є обґрунтованими та об`єктивно існують, а тому для їх запобіганню було продовжено застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд, також, не вбачає й підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу та погоджується з висновком суду першої інстанції, який розглядаючи клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який зазначив, що запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання процесуальних обов`язків покладених на обвинуваченого.
При цьому, продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява № 28969/04 від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».
Отже, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд в повній мірі обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, врахувавши при цьому й практику ЄСПЛ.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2021 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4