Справа № 367/1920/20
Провадження по справі № 1-кп/367/333/2021
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3 ,
потерпілої: ОСОБА_4 ,
захисника: ОСОБА_5 ,
обвинуваченого: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 20.01.2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, українця, громадянина України, інваліда 2 группи, не працюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

17.01.2020 року, близько 17 години 15 хвилин, ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи на ньому рух по проїзній частині вул. Садової з боку вул. Університетської у напрямку вул. Джерельної в м. Ірпінь Київської області, проїжджаючи ділянку дороги в районі будинку № 94 по вул. Садовій, в порушення вимог п. 19.3. Правил дорожнього руху України, де сказано: «У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення», проявляючи злочинну недбалість, при його засліпленні, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, не зупинився та продовжуючи рух прямо, передньою частиною автомобіля RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вул. Садової по нерегульованому пішохідному переходу. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_4 заподіяно тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки, яке утворилось внаслідок наїзду на неї автомобілем RENAULT KANGOO реєстраційний номер НОМЕР_1 та відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Вищевказаними діями, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі та надав суду показання, які за своїм змістом повністю відповідають встановленим судом обставинам справи, зазначених у вироку суду. Просив суд, суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами. Також, обвинувачений в повному обсязі визнав позовні вимоги потерпілої та зазначив, що буде по можливості виплачувати спричинену шкоду.
Потерпіла в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та суду пояснила, що внаслідок даної ДТП вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритого перелому лівої плечової кістки та тривалий час перебувала в лікарні на лікуванні, їй було проведено операцію, внаслідок чого вона втратила працездатність, тому просила стягнути кошти які вона вже витратила на лікування на її користь з обвинуваченого. Зазначила, що просить стягнути матеріальну шкоду з обвинуваченого в розмірі 41227, 90 гривень. Крім того, потерпіла внаслідок отриманої травми перенесла сильну моральну травму, внаслідок зміни звичного образу життя, проходженням курсу лікування, операції, та подальшої реабілітації. Просила стягнути моральну шкоду з обвинуваченого в розмірі 50000 гривень.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого кримінального злочину, який відноситься, відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, до необережних нетяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, має інвалідність 2 групи, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Відповідно до правил призначення покарання закріплених ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути необхідним та достатнім для такого виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
З врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України (в ред. Закону № 586-VI від 24.09.2008 року).
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами.

При вирішенні цивільного позову потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 127, ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
У судовому засіданні позивач заявлений цивільний позов у даному кримінальному провадженні підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Обвинувачений позов потерпілого визнав в повному обсязі.
У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її провини.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами.
В судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений позовні вимоги потерпілої визнав в повному обсязі, однак добровільно не відшкодовував потерпілій завдані матеріальну та моральну шкоду.
Таким чином, суд, вважає за можливе задовольнити цивільний позов потерпілої в повному обсязі.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 судові витрати по справі за проведення експертиз в сумі 3140, 20 гривень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого суд не застосовує.
Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.
Крім того, суд вважає, що клопотання захисника про скасування арешта на автомобіль марки «Renault Kangoo», який належить матері обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, з таких підстав.
Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2020 року по справі № 367/499/20 накладено арешт на речові докази у кримінальному провадженні № 0000093 від 20.01.2020 року, а саме на автомобіль марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 ..
Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням захисника якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Так, станом на 10.06.2021 року, судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, тому потреби у подальшому обмеженні прав власника майна суд не вбачає.
Таким чином, суд, прийшов до висновку про необхідність скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2020 року по справі № 367/499/20 на речові докази у кримінальному провадженні № 0000093 від 20.01.2020 року, а саме на автомобіль марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 ..
На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 131, 174, 369, 370-374, 394 КПК України, ЦК України, ЦПК України, КК України (в ред. Закону № 586-VI від 24.09.2008 року), суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 4 250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень з позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в сумі 41 227 (сорок одна тисяча двісті двадцять сім) гривень 90 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 975 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз № 12-1/275 від 10.03.2020 року в розмірі 1 570,10 гривень та № 12-1/666 від 05.03.2020 року в розмірі 1 570,10 гривень, а разом в сумі 3 140 (три тисячі сто сорок) гривень 20 копійок.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 30.01.2020 року по справі № 367/499/20 у кримінальному провадженні № 0000093 від 20.01.2020 року, а саме на автомобіль марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 .
Речовий доказ по кримінальному провадженню автомобіль марки «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_6 , повернути власнику.
Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Ірпінського міського суду Київської області.
Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1