ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-кп/818/1894/21 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 616/199/21 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000210 від 31.12.2020, за частиною 3 статті 187 КК України, -

встановила:
Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 відкладено підготовче судове засідання з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 за частиною 3 статті 187 КК України на 10 год. 00 хв. 05.05.2021, повторивши виклик учасників судового розгляду.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28.05.2021 включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28.05.2021 включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28.05.2021 включно.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено без змін у виді тримання (взяття) під вартою, продовживши строк цього запобіжного заходу до 28.05.2021 включно.

Зобов`язано керівництво Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» вжити всіх необхідних заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 згідно із законодавством та забезпечити проведення їх судово-медичного обстеження з наданням їм необхідної медичної допомоги.

Доручено Територіальному управлінню розташованому у м. Полтава Державного бюро розслідувань перевірити факти, викладені у поясненнях обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо можливого застосування відносно них фізичного насильства та побиття з боку працівників Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області під час їх затримання 31.12.2020 та під час перебування у ізоляторі тимчасового тримання № 3 ГУНП в Харківській області, по кримінальному провадженню № 0000210, внесеному 31.12.2020 року до ЄРДР.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу колегії суддів Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що проведення підготовчого засідання та продовження строку тримання під вартою відбувалося з грубим порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України. З прийнятим рішенням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 він категорично не згоден, вважає його незаконним та необґрунтованим.
Зокрема, зазначає, що ухвалою слідчого судді Великобурлуцького районного суду Харківської області від 24.02.2021 був продовжений строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до 31.03.2021 без визначення розміру застави.
25.03.2021 до Великобурлуцього районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт по вказаному кримінальному провадженню, підготовче засідання призначено на 30.03.2021 о 15.00 год. Ухвалою від 30.03.2021 клопотання обвинувачених про колегіальний розгляд справи у суді
задоволено і кримінальну справу направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання щодо подальшого розгляду даного кримінального провадження в одному з судів першої інстанції Харківської області колегіальним складом суду.
Розгляд у Харківському апеляційному суді відбувся 31.03.2021 о 17.00 год. і відповідною ухвалою дане кримінальне провадження було передано на розгляд до Вовчанського районного суду Харківської області.
Згідно зі звітом про автоматизований розподіл справи 31.03.2021 о 21.57 год. обрано учасників колегії з розгляду даного кримінального провадження у Вовчанському районному суді Харківської області.
В порушення вимог статті 314 КПК України судова колегія Вовчанського районного суду Харківської області без будь-якого належного і своєчасного повідомлення учасників і сторін кримінального провадження 31.03.2021 о 23.50 год. розпочала підготовче засідання у даній кримінальній справі.
Адвокат ОСОБА_8 був присутнім у підготовчому судовому засіданні тому, що самостійно, з метою встановлення місцеперебування його підзахисного ОСОБА_7 прибув до районного суду.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як у ОСОБА_7 , так і у інших обвинувачених по справі спливав 31.03.2021 о 24.00 год.
У зв`язку з закінченням строку дії попередньої ухвали суду про тримання під вартою 01.04.2021 о 0.15 год. ОСОБА_7 та інші обвинувачені були звільнені з-під варти в залі суду і продовжено підготовче засідання.
Після розгляду клопотань та вирішення відводів, близько 5.00 год., колегія суддів перейшла до розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, хоча строк дії попередньої ухвали суду про продовження строку тримання під вартою вже витік і на час розгляду клопотання ніякої міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та інших обвинувачених фактично не існувало.
При цьому, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, в порушення вимог частини 1 статті 199 КПК України було подане 29.03.2021, тобто менш, ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, копія клопотання отримана ним лише 30.03.2021 перед початком підготовчого засідання. Колегія судів Вовчанського районного суду Харківської області в оскаржуваній ухвалі на це порушення ніяк не відреагувала, зазначивши лише, що КПК України не передбачено таких наслідків пропуску зазначеного строку як нерозгляд питання щодо продовження строку тримання під вартою. Але ж це, на його думку, вказує на упередженість та небажання розглядати питання про застосування більш м`якої міри запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Звертає увагу, що 30.03.2021 відповідно до вимог статті 201 КПК України до Великобурлуцького районного суду Харківської області було подано письмове клопотання з додатками про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на домашній арешт.
Згідно з частиною 4 статті 201 КПК України суд зобов`язаний розв`язати клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання, але в оскаржуваній ухвалі суду про заявлене клопотання щодо зміни запобіжного заходу не згадано жодного слова, а в резолютивній частині ухвали відсутні наслідки його розв`язання.
Перелічені обставини, в тому числі і миттєва заміна прокурора ОСОБА_12 на ОСОБА_6 , вказують на те, що на меті проведення колегією суддів Вовчанського районного суду Харківської області 31.03.2021 01.04.2021 «нічного» підготовчого засідання було лише розгляд питання про продовження терміну тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та інших обвинувачених. Вважає, що відбулося формальне продовження строку тримання під вартою без надання належної оцінки всім обставинам, доказам, існування ризиків, можливості застосування інших запобіжних заходів.
Так, в оскаржуваній ухвалі колегія суддів Вовчанського районного суду Харківської області зазначила про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, чим ці ризики підтверджуються, в чому виражаються не було доведено прокурором у своєму клопотанні та не розкрито і не доведено судом взагалі. Але колегією суддів вважається встановленими факт продовження існування цих двох ризиків. Також, при вирішенні питання щодо продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд начебто врахував і дані про особи обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_7 , але які саме також судом не розкрито взагалі.
Судом не наведено жодної іншої обставини, яка б збільшувала ризик втечі або ризик повторного вчинення злочину ОСОБА_7 . Цих доводів не навів і прокурор у своєму клопотанні.
Крім того, в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів помилково посилаючись на частину 3, а не на частину 4 статті 183 КПК України зазначає, що враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 при продовжені застосування запобіжного заходу.
Вважає, що в даному випадку, колегія суддів, не маючи на меті детально та предметно розглянути питання стосовно запобіжного заходу, зловживаючи наданим їм частиною 4 статті 183 КПК України правом, а не обов`язком, не визначати розмір застави, не розкривши та не обґрунтувавши ризики та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України безпідставно не визначила розмір застави.
Разом з цим, вважає, що рішення про продовження терміну тримання ОСОБА_7 під вартою є незаконним та необґрунтованим виходячи з наступного.
Так, за три місяця розслідування кримінального провадження слідчим поліції не було зібрано жодних доказів, які б вказували, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_7 раніше не судимий, не притягувався до кримінальної відповідальності. Дані про притягнення до адміністративної відповідальності також відсутні. Сторона обвинувачення посилалася лише на суворість покарання та на спосіб та засоби вчинення даного кримінального правопорушення. Також зазначає, що переховування від органів досудового слідства та суду вимагає наявності матеріальних ресурсів та міцних соціальних зв`язків не за місцем мешкання. У ОСОБА_7 відсутній не лише паспорт для виїзду за кордон, а і звичайний паспорт громадянина України, в зв`язку з його втратою. Відсутні докази наявності у ОСОБА_7 матеріальних та інших можливостей для переховування від суду.
Також відсутній і такий ризик, як незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні з боку ОСОБА_7 . На даний час виконані всі слідчі дії, а справа перебуває на розгляді у суді.
Звертає увагу, що усі потерпілі по справі значно старші за віком, ніж ОСОБА_7 . Так, потерпілому ОСОБА_13 майже 32 роки. При цьому, він мешкає з рідною сестрою ОСОБА_7 ОСОБА_14 і в них є спільний син Ростислав, тобто рідний племінник ОСОБА_7 . Потерпілому ОСОБА_15 30 років, а потерпілій ОСОБА_16 - 25 років. Останні двоє мешкають у с. Чорне Великобурлуцького району Харківської області. Доказу ризику, як можливого впливу на інших підозрюваних з боку ОСОБА_7 також не існує. Інші обвинувачені також значно старші за віком від ОСОБА_7 і знаходяться під вартою у «Харківському слідчому ізоляторі». Будь-яких інших свідків подій, що трапилися 31.12.2020, не існує, а тому і будь-який вплив є неможливим.
ОСОБА_7 з дня затримання надав всі свідчення і розповів про всі йому відомі обставини вчинення злочину, зареєстрований у АДРЕСА_2 , має багато братів і сестер, які проживають у м. Харкові та Харківській області. Останні роки ОСОБА_7 фактично мешкав разом зі своїм батьком ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що у ОСОБА_7 наявні міцні соціальні зв`язки. Відсутність у нього дітей і своєї власної сім`ї зумовлено його молодим віком. ОСОБА_7 має середню освіту, а відсутність постійного місця роботи також обумовлено його дуже молодим віком, а також тим, що останній рік в Україні, як і у всьому світі, діють жорсткі умови карантину через COVID-19, що ускладнюють можливість працевлаштуватися на постійне місце роботи. Також встановлено, що ОСОБА_7 на обліках у лікарів наркологів та психіатрів не перебуває.
Також звертає увагу на такі обставини, як відсутність судимостей у ОСОБА_7 , відсутність повідомлень про підозру останньому у вчинені іншого кримінального правопорушення, повернення значної суми грошей потерпілому.
На думку сторони захисту, застосування до ОСОБА_7 домашнього арешту буде достатнім в даному випадку. Ризик впливу на потерпілих, свідків, підозрюваних можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, у тому числі пунктом 4, тобто шляхом зобов`язання утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням зазначених вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, який відповідно до частини 6 статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тих обставин, що незаконні дії, які інкримінуються ОСОБА_7 , вчинено з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб, із проникненням у житло, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів не приймає до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності або недоведеності ризиків, які існували на час продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Посилання сторони захисту в апеляційній скарзі на недоведеність існування ризиків колегія суддів вважає безпідставним, оскільки існування ризиків, в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду, об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні та на час апеляційного розгляду вони не зникли та не змінилися.

Отже, на час проведення апеляційного перегляду ризики, що існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників процесу, не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи вищенаведені відомості, колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними ризики, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження.

З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 щодо недотримання прокурором строку звернення з клопотанням про продовження строку тримання під вартою судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно з частиною 3 статті 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Зазначених вимог суд першої інстанції дотримався у повному обсязі, що свідчить про дотримання порядку продовження строку дії запобіжного заходу.

Посилання адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на відсутність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на закінчення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 31.03.2021 о 24:00 год., апеляційним судом до уваги не приймається, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000210 від 31.12.2020, відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК України, підготовче судове засідання призначено на 22 год. 30 хв. 31.03.2021.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_7 закінчувався 01.04.2021 о 00:00 год.

Відповідно до частини 1 статті 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно.

З досліджених журналу та диску з відеофіксацією судового засідання від 31.03.2021 вбачається, що судове засідання, в якому розглядалось питання продовження запобіжного заходу, було розпочате під час дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а його тривалість зумовлена вирішенням відводів.

Колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги самі по собі не можуть бути підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не можуть зменшити доведені ризики та враховуються у сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_7 не зможе забезпечити виконання ним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування ухвали Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.177, 178, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 01.04.2021 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: