Справа № 372/2569/21
Провадження 1-кс-820/21
ухвала
Іменем України

14 липня 2021 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області про арешт майна у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В:
Начальник Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні № 0000040, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Обухівського районного держгеокадастру в Київській області за попередньою змовою з службовими особами Головного управління держгеокадастру в Київській області, Обухівського районного держгеокадастру в Київській області, а також землевпорядних організацій, організували незаконну приватизацію земельних ділянок на території Обухівського районну Київської області. Встановлено, що розпорядженнями Обухівської районної державної адміністрації Київської області №№ 365, 366, 367, 368, 369, 370, 371, 372, 373, 374, 375 від 25 вересня 2020 року, громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою, щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 0,10 га кожна, для індивідуального дачного будівництва розташованих за межами с. Нещерів Обухівського р-ну Київської обл. Крім того розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області №13 від 22.01.2021 затверджено містобудівну документацію, а саме «Детальний план території для будівництва індивідуальних дачних будинків на земельних ділянках, розташованих за межами с. Нещерів Обухівського р-ну Київської обл. (в межах кадастрового кварталу :06:010). Однак, у подальшому, 26.05.2021 службовими особами Головного управління Держгеокадастру в Київській області видано наказ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», відповідно до якого земельні ділянки, що розташовувались в межах кадастрового кварталу :06:010 передано у власність іншим фізичним особам із зміною цільового призначення земельних ділянок - для індивідуального садівництва.

Встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :06:010:0219, :06:010:0209, :06:010:0214,

:06:010:0215, :06:010:0220, :06:010:0211, :06:010:0218, :06:010:0213, :06:010:0200:06:010:0210, :06:010:0217, :06:010:0207,

:06:010:0208, :06:010:0216, виділенні з порушенням земельного законодавства, та з використанням підроблених документів.

Так, в ході досудового розслідування допитано як свідків заявників колективної заяви про вчинення злочину, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , кожен з яких окремо надав аналогічні покази з яких вбачається, що розпорядженнями Обухівської районної державної адміністрації Київської області №№ 365, 366, 367, 368, 369, 370, 371, 372, 373, 374, 375 від 25 вересня 2020 року, громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою, щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею 0,10 га кожна, для індивідуального дачного будівництва розташованих за межами с. Нещерів Обухівського р-ну Київської обл.

Разом з тим, на вказану територію було надано дозвіл - розпорядження для розроблення містобудівної документації детальний план території під розміщення дачної забудови, Обухівською районної державної адміністрації Київської області №378 від 25.09.2020 та затверджено відповідно вимог ст. 19 Закону України

«Про містобудівну діяльність», розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 13 від 22.01.2021. Крім того, вищевказаними фізичними особами укладено відповідні договори з розробником проектної документації з землеустрою ФОП « ОСОБА_15 » від 07.10.2020 на виготовлення проектної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність для індивідуальної дачної забудови, орієнтовною площею 0.10 га.

Після отримання відповідних погоджень, згідно до вимоги ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» вищевказані проекти з землеустрою було направлено на проведення обов`язкової експертизи. Однак, враховуючи набрання чинності Закону України №1423-ІХ від 27.05.2021, проведення експертизи проектів з землеустрою скасовано.

Станом на 25.06.2021 на офіційному веб - ресурсі Держгеокадастру України (https://map.land.gov.ua/), на території котра передбачалась під відведення в приватну власність під індивідуальну дачну забудову згідно розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 369 від 25.06.2019, а також відповідно до затвердженого детального плану території, з`явилась приватна власність оформлена па невідомих нам осіб - земельні ділянки за кадастровими номерами: :06:010:0219, :06:010:0209, :06:010:0214, :06:010:0215, :06:010:0220, :06:010:0211, :06:010:0218, :06:010:0213, :06:010:0212, :06:010:0210, :06:010:0217, :06:010:0207, :06:010:0208, :06:010:0216 за цільовим призначенням - для індивідуального садівництва.

У подальшому, в ході моніторингу офіційних веб - ресурсів, свідками отримано копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 10-2409/15- 21-сг від 26.05.2021 про затвердження документації із землеустрою та падання зазначених земельних ділянок у власність (додаток) в супереч розробленої містобудівної документації - детального плану території під розміщення дачної забудови, затвердженого відповідно вимог чинного законодавства - розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 13 від 22.01.2021.

Так, під час аналізу зазначеного наказу та дій посадовців Держгеокадастру України, свідки та інші учасники колективної заяви дійшли висновку, що невідомі

їм особи, а можливо і «підставні», нібито, звернулись на адресу Головного управління Держгеокадастру у Київській області 25.05.2021 року з клопотаннями №№ 6476/0/94-21, 6463/0/94-21, 6464/0/94-21, 6465/0/94-21, 6466/0/94-21, 6467/0/94-21, 6468/0/94-21, 6469/0/94-21, 6470/0/94-21, 6471/0/94/-21, 6472/0/94-21, 64/0/94-21, 6475/0/94-21

та фактично за одну добу, за допомогою незаконних дій збоку посадовців Обухівського відділу та Головного управління Держгеокадастру у Київській області, всупереч вимогам Земельного законодавства здійснили незаконне відведення ділянок у приватну власність.

Крім того, відповідно до інформації з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, усі проекти, нібито, виконувались інженером-землевпорядником ГОВ «Кадастр Ф» ОСОБА_16 (сертифікат № 000038 від 24.12.2012 року), а державна реєстрація права власності проводилася в Білогородській сільській раді Бучанського району Київської області.

Окрім того, відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Однак, у порушення вищевказаної норми Закону України, Головним управлінням Держгеокадастру в Київській області було змінено цільове призначення вищевказаних земельних ділянок та безпідставно передано їх у власність громадян.

Ураховучи вищевикладене, земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0207, :06:010:0208, :06:010:0209, :06:010:0210, :06:010:0211, :06:010:0212, :06:010:0213, :06:010:0214, :06:010:0215, :06:010:0216, :06:010:0217, :06:010:0218, :06:010:0219, :06:010:0220 у кримінальному провадженні, є матеріальними об`єктами та такими, які незаконно вибули у приватну власність і стали об`єктами злочинних дій, а тому на підставі викладеного 01.07.2021 начальником Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області винесено постанову про визнання вище вказаних земельних ділянок речовими доказами.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Державним реєстратором є особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус. Оскільки саме державна реєстрація на право власності на земельні ділянки є моментом переходу права власності від однієї особи до іншої вбачається необхідним також застосування заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0207, :06:010:0208, :06:010:0209, :06:010:0210, :06:010:0211, :06:010:0212, :06:010:0213, :06:010:0214, :06:010:0215, :06:010:0216, :06:010:0217, :06:010:0218, :06:010:0219, :06:010:0220.

Незастосування засобу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вище зазначені земельні ділянки та заборони державним реєстраторам у проведенні реєстраційних дій щодо внесення змін щодо права власності на них, може призвести до їх відчуження (зникнення), втрати або настання інших наслідків.

У зв`язку з чим подальше користування та розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами: :06:010:0207, :06:010:0208, :06:010:0209, :06:010:0210, :06:010:0211, :06:010:0212, :06:010:0213, :06:010:0214, :06:010:0215, :06:010:0216, :06:010:0217, :06:010:0218, :06:010:0219, :06:010:0220 призведе до їх псування.

Прокурор в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні слідчого.

Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000040, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01.07.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. 01.07.2021 начальником Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області винесено постанову про визнання вище вказаних земельних ділянок речовими доказами, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :06:010:0207, :06:010:0208, :06:010:0209, :06:010:0210, :06:010:0211, :06:010:0212, :06:010:0213, :06:010:0214, :06:010:0215, :06:010:0216, :06:010:0217, :06:010:0218, :06:010:0219, :06:010:0220.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог частини другої вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Частиною 10 вказаної статті передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1, 2 ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що матеріали клопотання не містять доказів, які б свідчили, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає ознакам речового доказу, а саме, що воно є об`єктом злочинних посягань, предметом злочину, знаряддям вчинення злочину, здобуто злочинним шляхом, тощо.

Крім того, матеріали клопотання не містять достатніх доказів заволодіння зазначеним майном внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання прокурора про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Разом з цим, слідчим не доведено та слідчим суддею не встановлено жодної з підстав, визначених ч. 2 ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно.

Посилання прокурора на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України є помилковим, з огляду на те, що постанова начальника Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області від 01.07.2021 року про визнання вказаних у клопотанні прокурора земельних ділянок речовими доказами не містить за своїм змістом жодних доказів того, що майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане свідчить про формальність винесеної постанови.

Іншої мети накладення арешту на майно органом досудового розслідування не доведено та слідчим суддею не встановлено.

Клопотання прокурора не містить за своїм змістом правових підстав, за якими арешт майна в даному випадку є необхідним з метою виконання завдань в даному кримінальному провадженні.

Як встановлено в судовому засіданні з наданих до клопотання документів, що у кримінальному провадженні № 0000040, від 01.07.2021 р., жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, які розслідуються в даному кримінальному провадженні, тобто власники майна, на яке просив прокурор в клопотанні накласти арешт на майно, на час розгляду клопотання перебувають в статусі третіх осіб.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 171, 172,173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області про арешт майна у кримінальному провадженні, відмовити повністю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя