Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1042/21
Провадження 1-кп/483/159/2021
ВИРОК
Іменем України

28 липня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 03 червня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Очакові Миколаївської області, є громадянином України, з вищою освітою, одружений, не судимий, не одружений, працює на посаді директора ТОВ «Агрофірма Лиманський», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_5 самовільно зайняв земельну ділянку, чим завдав значної шкоди її власнику за наступних обставин.

За змістом ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", а саме з 01.01.2019р., землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу (далі - ЗК) України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст.ст. 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
ОСОБА_5 в порушення вимог вищезазначених норм законодавства, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельної ділянки, розташованої в межах території Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади (далі - Куцурубська ОТГ) Миколаївської району Миколаївської області, за відсутності будь-якого правочину щодо неї, а також без державної реєстрації цих прав, діючи умисно, маючи єдиний корисливий мотив, за допомогою сільськогосподарської техніки та найманої праці, навесні 2021 року самовільно обробив та засіяв соняшником земельну ділянку розміром 42,7991 га без кадастрового номеру НВ 021 (невитребувані паї) за межами с. Яселка Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, внаслідок чого заподіяв її власнику - територіальній громаді в особі Куцурубської сільської ради об`єднаної територіальної громади шкоду (збитки) на загальну суму 171 667 грн 19 коп., що більше ніж у 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 197-1 КК України, як самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значну шкоду її власнику.

30 червня 2021 року, до підготовчого судового засідання, між ОСОБА_5 та прокурором Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 197-1 КК України, усіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_5 , а саме: призначення покарання у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того до угоди додано згоду на її укладення представником потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він повністю погоджується з підписаною угодою, розуміє наслідки укладення угоди, яка була добровільною, без будь-якого примусу, та просить затвердити укладену угоду.

Прокурор та захисник також просили затвердити угоду.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання та інші заходи, що будуть застосовані у разі затвердження угоди судом, обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не є очевидною неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для визнання винуватості наявні та правова кваліфікація кримінального правопорушення визначена вірно за ч. 1 ст. 197-1 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання судом встановлено наявність таких обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, як щире каяття та повне відшкодування завданих збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення обвинувального вироку з призначенням ОСОБА_5 міри покарання за ч. 1 ст. 197-1 КК України, визначеної сторонами в угоді - у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 468, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості від 30 червня 2021 року, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000031 від 03 червня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Головуючий: