УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/859/21

Номер провадження 1-кс/495/492/2021

18 лютого 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , перевіривши клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

18.02.2021 слідчий відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що 02.02.2021 до чергової частини відділення поліції №2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області надійшли матеріали з Білгород-Дністровської місцевої прокуратури щодо ймовірного самовільного будівництва без дозвільних документів на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що розпорядженням Татарбунарської районної державної адміністрації в Одеській області №378/А-2010 від 19.10.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення в довгострокову оренду терміном на 20 років земельної ділянки загальною площею 0,15 га фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих, а саме: водяних гірок, бази-стоянки водяних велосипедів, шезлонгів для відпочиваючих шляхом розширення існуючого землекористування на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області.

На підставі зазначеного розпорядження 24.02.2011 між Татарбунарською районною державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди землі.

У подальшому, рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.01.2012 у справі №2-110/1529/12 визнано право власності ОСОБА_3 на житлову будівлю, розташовану на території 1-го км піщаної коси Чорного моря Татарбунарського району Одеської області. Відповідно до описової частини рішення суду у справі №2-110/1529/12 ОСОБА_3 самочинно побудував на орендованій земельній ділянці нежитлову будівлю (магазин).

На підставі договору дарування від 19.03.2019 серії ННО №816968, зареєстрованого в реєстрі за №136, ОСОБА_3 подарував зазначену самочинно побудовану нежитлову будівлю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Розпорядженням Одеської обласної державної адміністрації від 20.06.2019 за №741/А-2019 припинено право користування земельною ділянкою (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га ОСОБА_3 згідно з договором оренди землі від 24.02.2011 (номер запису про інше речове право :18306621 від 21.12.2016); надано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в оренду на 49 років земельну ділянку (кадастровий номер :01:003:0012) загальною площею 0,1495 га із земель рекреаційного призначення для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення (вид користування для розміщення рекреаційного комплексу для відпочиваючих), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

17.02.2021 в період часу з 12.10 год по 13.01 год слідчим відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості розташованої на відстані 14 метрів від урізу обриву зі східної сторони на піщаній косі Чорного моря в с. Лебедівка, Тузлівської сільської громади Білгород-Дністровського району Одеської області. На вказаній території розташована будівля, стіни якої виготовлені з каменю та бетонну та пофарбовані в синій колір. Розміри вказаної будівлі складають 5,94 метри на 3,06 метри. З південної сторони розташовані двостворчасті металеві двері, розмірами 1,25 метри на 2 метри, які пофарбовані також в синій колір. Також з південної та західної сторони розташовані вікна, одне з яких закрите металевим листом а інше металевою решіткою. До вказаної будівлі з південної сторони примикає залізобетонний помост довжиною 9,45 метри на 6 метрів, який встановлений на відстані 95 см від рівня піску та тримається на саморобних бетонних плитах.

Вхід до вказаної будівлі було опечатано для заборони входу до вказаної будівлі.

На даний час, документів які підтверджували б, що вказана будівля була побудована на цій земельній ділянці (кадастровий номер :01:003:0012) законно не надано.

Для всебічного повного та неупередженого проведення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення та для припинення продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий вважає, що необхідно обмежити доступ до вищевказаної будівлі та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0012, для користування та відчуження або продовження будівельних робіт.

17.02.2021 року слідчим ОСОБА_2 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га та будівлю розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0012.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважаю, що воно не відповідає вимогам, передбаченим статтею 171 КПК України, а тому підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.
Згідно із ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог ст. 171 КПК, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження,підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статі 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 КПК України, повертає його прокурору, цивільному позивачу для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Під час вивчення клопотання та доданих до нього документів, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, відомості про яке 02.02.2021 внесено до ЄРДР за № 0000059.
Відповідно до вимог клопотання слідчий просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку кадастровий номер :01:003:0012, загальною площею 0,1495 га та на будівлю розташовану на земельній ділянці кадастровий номер :01:003:0012 розташовану на відстані 14 метрів від урізу обриву зі східної сторони на піщаній косі чорного моря в с. Лебедівка, Тузлівської сільської громади Білгород-Дністровського району Одеської області. Розміри вказаної будівлі складають 5,94 метри на 3,06 метри з примикаючим залізобетонний помостом довжиною 9,45 метри на 6 метрів, який встановлений на відстані 95 см від рівня піску, тримається на саморобних бетонних плитах.
Вивчивши клопотання та надані слідчому судді матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення його недоліків, виходячи з наступного.
Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Однак, в клопотанні слідчого не зазначено підстав та мету відповідно до положень ст.170 КПК України.
Зазначені обставини підлягають обов`язковому доведенню слідчим, прокурором при судовому розгляді клопотання та мають бути перевіренні та дослідженні слідчим суддею при вирішенні клопотання про арешт майна.
У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, в клопотанні містяться тільки посилання на норми закону, якими передбачена підстава для забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно, без її обґрунтування, а тому при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч.2 ст.173 КПК України.
На підставі наведеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, оскільки в ньому містяться лише загальні посилання на законодавство для накладення арешту на майно, однак без конкретного обґрунтування підстав, мети та інших вищезазначених обставин, наявність яких прямо передбачена положеннями ст.171 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст.170-172, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ № 2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про накладення арешту на майно повернути прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні, для усунення недоліків, встановивши строк 72 години з моменту отримання прокурором копії зазначеної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1