УХВАЛА
Іменем України

26 серпня 2021 року
м. Київ
справа № 542/730/21
провадження № 51-4078 ск 21
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянула касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року та на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 , засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України та

встановила:
Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КУ України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 06.05.2021 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки і покладанням обов`язків, визначених ст.76 КК України.
Судовий розгляд проведено у відповідності до положень ст. 349 КК України.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 липня 2021 року відмовлено потерпілому ОСОБА_4 у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року щодо ОСОБА_5 .

Із змісту касаційної скарги ОСОБА_4 вбачається, що він не погоджується із судовими рішеннями, просить їх уточнити в частині повернення речових доказів, які належать йому, а не іншій потерпілій ОСОБА_6 , та вважає, що суд першої інстанції не вирішив питання щодо гумового шлангу 20 метрів, який також є речовим доказом у справі.
Колегія суддів, перевіривши вимоги касаційної скарги, які по суті аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та долучені до неї копії судових рішень, дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК України з огляду на таке.
Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом, про що йдеться в офіційному тлумаченні положень ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011.
Згідно приписів ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Згідно положень ч.2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
В обґрунтування своєї ухвали суд апеляційної інстанції, послався на журнал судового засідання від 26 травня 2021 року та звукозапис судового засідання, який наявний в матеріалах провадження та вказав, що обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованих злочинах визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень та погодився на спрощений порядок розгляду провадження. Оскільки обставини провадження ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися, обвинувачений та інші учасники, в тому числі і потерпілий ОСОБА_4 , правильно розуміли зміст цих обставин, головуючим було їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку, та відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин провадження.

Отже, висновок апеляційного суду про те, що вирок місцевого суду з підстав, зазначених ОСОБА_4 в його апеляційній скарзі не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, є правильним, у зв`язку з чим суддя апеляційного суду обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілого, належним чином мотивувавши своє рішення, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Доводи ОСОБА_4 про те, що вирок місцевого суду слід переглянути в частині повернення речових доказів, які належать йому, а не іншій потерпілій ОСОБА_6 , та вирішення питання щодо гумового шлангу 20 метрів, який також є речовим доказом, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вказані недоліки є опискою суду та можуть бути усунуті в порядку ст. 379 КПК України.
Колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку такі порушення не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення в цілому, крім того вказане питання може бути вирішене за клопотанням учасників судового провадження у порядку виконання вироку.
Зміст оскарженої ухвали апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, вона є належним чином вмотивованою та обґрунтованою.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року та на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 , засудженого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3