ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/454/21

Номер провадження 1-кп/495/482/2021

01 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгороді-Дністровському кримінальне провадження № 0001649 від 17.11.2020 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освіта, офіційно не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 17 листопада 2020 року в період часу з 08 години до 09 години 50 хвилин, маючи злочинний намір на таємне викрадення майна, виниклий в нього з корисливих мотивів, перебуваючи по АДРЕСА_1 , підійшов до закритої, але не замкненої хвіртки та відкривши її, потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , та далі підійшовши до металопластикових дверей, розбив скло на дверях, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливою метою та прямим умислом, направленим на викрадення чужого майна через розбите скло на дверях проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 . Далі, перебуваючи в приміщенні будинку, таємно викрав ноутбук марки «Acer» чорного кольору, модель № 19Н1, серійний номер NXHE3EU16003000FFN00 вартістю 7166,67 гривень та годинник чоловічий «Oukeshi» чорного кольору вартістю 38,33 грн., що належать ОСОБА_6 , та покинув приміщення будинку, після чого, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, намагався покинути територію домоволодіння з викраденим, але був викритий сусідами, на території домоволодіння, у зв`язку з чим, не довів свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, повністю підтвердивши обставини обвинувачення та показав, що дійсно, 17 листопада 2020 року десь після 8 ранку перебуваючи в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, проникнув на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , розбив скло на дверях та увійшов до будинку, в якому побачив ноутбук та годинник і викрав їх. Намагаючись покинути подвір`я, був викритий сусідами.

Обвинувачений щиро розкаявся, запевнив суд, що більше не вчинятиме злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши заяву щодо розгляду обвинувального акта за його відсутності.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у приміщення. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою - злочин, поєднаний з проникненням у житло.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує таке.

Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Згідно із ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Максимальна санкція за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років.

Відповідності до ч. 3 ст. 68 КК України максимальне покарання, яке можливо призначити ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України є позбавлення волі строком на 4 роки.

Обираючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, дані про його особу, зокрема те, що він, відповідно до характеристики, наданої Білгород-Дністровським ВП ГУ НП в Одеській області характеризується посередньо, скарги від сусідів на нього не надходили, при спілкуванні з громадянами поводиться адекватно, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 119 КУпАП та кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітнього сина.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку в сумі 7205 грн.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Враховуючи обставини злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Оскільки встановлені обставини, свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд приймає рішення на підставі ст. 75 КК України про його звільнення від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Речові докази: ноутбук марки «Acer» чорного кольору із зарядним пристроєм та ЮСБ кабелем і годинник чоловічий «Oukeshi» чорного кольору, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 у відповідності до норми ст. 100 КПК України слід залишити у власника ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені відповідними довідками витрати на проведення товарознавчої та трасологічної експертиз у кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 ухвалою від 08.02.2021 скасувати.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Речові докази: ноутбук марки «Acer» чорного кольору із зарядним пристроєм та ЮСБ кабелем і годинник чоловічий «Oukeshi» чорного кольору, які були передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у власника ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 1961,40 грн. та на проведення трасологічної експертизи в розмірі 1307,60 грн.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати. Звільнити ОСОБА_4 з під варти у залі суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальну провадженні з моменту затримання 20.01.2021 до 01.03.2021.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1