Справа №477/326/21
Провадження №1-кс/477/8/21
УХВАЛА

02 березня 2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність службової особи Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, уповноваженої на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

В С Т А Н О В И В:

01 березня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій суб`єктом, бездіяльність якої оскаржується, зазначив Заводський відділ поліції ГУНП в Миколаївській області, однак в скарзі посилається на бездіяльність службової особи Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, уповноваженої на прийняття, реєстрацію та внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, та просить зобов`язати Вітовське ВП Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР на підставі його заяви від 19 січня 2021 року про кримінальне правопорушення та розпочати розслідування.
Вивчивши скаргу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні заявником чи його представником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Як визначено ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.
Глава 26 КПК України, яка регламентує порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, не містить прямої вказівки щодо суду, слідчий суддя якого повинен розглядати ці скарги.
Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (вих. № 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (ч. 2 ст. 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Вказане правило має застосовуватись і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України).
Відповідно до змісту Глави 26 КПК України та з врахуванням положень статей 7, 9 ч.6 КПК України скарги на дії чи бездіяльність слідчого та прокурора у кримінальному провадженні мають подаватись до слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
На це вказує і практика апеляційної судової інстанції Миколаївської області, висловлена, наприклад, у справі № 489/4836/18.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі Zand v.Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру суддів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції Європейський суд з прав людини розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (справа «Фельдман проти України»).
Вітовське відділення поліції Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 10-А, на території Інгульського району м. Миколаєва, що є територіальною юрисдикцією Ленінського районного суду м. Миколаєва.
За таких обставин, скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області.
Приписами частин 2, 3 статті 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Таким чином, дана скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області, і підлягає поверненню скаржнику для звернення до Ленінського районного суду м. Миколаєва за належністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність службових осіб Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУНП в Миколаївській області, повернути скаржнику в зв`язку з непідсудністю Жовтневому районному суду Миколаївської області.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1