Справа № 308/8736/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001291 про обвинувачення: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Явтухи, Деражнянського району, Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом ІНФОРМАЦІЯ_2 , інспектора прикордонної служби НОМЕР_1 категорії, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2015 року, близько 18.30 год. водій ОСОБА_5 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по правій смузі двосмугової автодороги «М-06 Київ-Чоп» в напрямку м. Ужгород, з метою здійснити розворот у зворотному напрямку, виконуючи маневр переходу з правої полоси на ліву полосу, в порушення вимог пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, внаслідок необережності, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не побачив автомобіль марки «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по лівій смузі руху у попутному напрямку позаду нього, на 804+100 км ділянки автодороги «М 06 Київ-Чоп», не надавши останньому перевагу у русі, під час здійснення маневру переходу з правої суги на ліву для подальшого розвороту, допустив з ним зіткнення.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, а пасажир автомобіля марки «Ауді-100» ОСОБА_7 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому акроміального кінця лівої ключиці без зміщення фрагментів.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та поданий цивільний позов не визнав. Пояснив, що того дня він їхав з ОСОБА_7 в м. Ужгород, та на виїзді з с. Барвінок він завчасно перестроївся у ліву смугу руху для розвороту. На перехресті стояв транспортний засіб «Мазда», та при розвороті отримав сильний удар ззаді. Зазначив, що після удару його автомобіль відкинуло та він втратив свідомість. Зауважив, що правила дорожнього руху не порушував, а обвинувачення ґрунтується на припущеннях, тому просив закрити провадження за відсутності в його діях доказів вини.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також вказав на відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що свідчить, зокрема, п. 3 висновку експерта №621. Враховуючи викладене, просив виправдати його підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що рухався із ОСОБА_5 в напрямку м. Ужгород та на виїзді із с. Барвінок вони вирішили повернутися. Зазначив, що ОСОБА_5 завчасно зайняв ліву смугу для розвороту, та при виконанні маневру в них в`їхав « ОСОБА_8 ». В результаті ДТП отримав перелом ключиці та зауважив, що претензій до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що того дня близько 18:30 год. рухався у с. Барвінок в напрямку м. Ужгород на автобусі «Мерседес Спрінтер» на швидкості близько 70 км./год., та на виїзді із села, під`їжджаючи до технологічного розриву, де дозволено розворот, він побачив, як із правої смуги руху без увімкненого покажчика повороту почала перестроюватися «Ауді», який його підрізав, внаслідок чого він застосував екстренне гальмування, проте зіткнення з «Ауді» все таки відбулося та внаслідок ДТП він отримав травму головного мозку. Підтримав заявлений ним цивільний позов.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується безпосередньо дослідженими у судовому наступними доказами.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.08.2015 року, план-схемою до протоколу місця ДТП та ілюстрованою таблицею, згідно з яким було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, а саме 804 км. + 100 м. на трасі Київ-Чоп, у с. Барвінок Ужгородського району, поворот на готельний комплекс «Золота гора», зафіксована загальна обстановка на місці події та слідоутворюючі сліди на автодорозі;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.10.2015 року з потерпілим ОСОБА_7 , та схемою до нього, в ході якого потерпілий вказав місце, де відбулась дорожньо-транспортна пригода, розташування транспортних засобів при перестроюванні автомобіля Ауді-100 та при зіткненні;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 02.10.2015 року з потерпілим ОСОБА_4 та схемою до нього, в ході якого останній вказав траєкторію руху керованого ним транспортного засобу та автомобіля Ауді-100, який рухався попереду, вказав місце зіткнення автомобілів;

Висновком експерта №22/113 від 26.08.2015 року, відповідно до якого в момент первинного контактування автомобіль марки MERCEDES- BENZ Sprinter, р/н. НОМЕР_3 , передньою частиною контактував з лівим заднім кутом автомобіля AUDI-100, р/н НОМЕР_2 . Аналізуючи слідову інформацію, надану експерту для дослідження, експерт прийшов до висновку, що місце зіткнення транспортних засобів (автомобілів MERCEDES-BENZ Sprinter, р/н НОМЕР_3 та AUDI-100, р/н НОМЕР_2 ) розташоване на лівій смузі руху по напрямку до м. Ужгород в зоні, що передує розташуванню подряпин асфальтобетонного покриття, при цьому, слід гальмування автомобіля AUDI-100, р/н НОМЕР_2 розпочинається в межах осьової лінії і закінчується на лівому узбіччі$

Висновком експерта №903 від 22.09.2015 року, відповідно якого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ; забій головного мозку. Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів, якими найбільш імовірно могли бути виступаючі частини салону автомобіля по ударному механізму дії, які по своєму характеру потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості і вкладаються в час і місце пригоди (ДТП);

Висновком експерта №885/2015 від 22.09.2015 року, відповідно якого у гр. ОСОБА_7 встановлено діагноз: закритий перелом акроміального кінця лівої ключиці без зміщення фрагментів, з приводу чого накладена гіпсова пов`язка ДЕЗО. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару або при ударянні об такі, можливе їх виникнення у пасажира переднього сидіння в салоні автомобіля при ДТП. По давності виникнення можуть вкладатися в дату події, що мала місце 12.08.2015 р. і відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості;

Висновком експерта № 372 судової авто технічної експертизи від 20.10.2015 року, відповідно до якого в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки « Ауді-100», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог пунктів 9.4 та 10.1 ПДР України, а водій автомобіля марки « Мерседес-Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_3 , гр. ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДР України. 3 технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП стали обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля «Ауді-100», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , порушуючи вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху, виїхав на смугу руху автомобіля «Мерседес-Спрінтер», д.н.з. НОМЕР_3 , на такій відстані від останнього, на якій його водій гр. ОСОБА_4 вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху;

Висновком експерта № 10/5 від 23.11.2015 року та ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на лівій смузі руху в напрямку до м. Ужгород, при цьому, слід гальмування автомобіля AUDI-100, р/н НОМЕР_2 розпочинається в межах осьової лінії і закінчується на лівому узбіччі;

Висновком експерта №621 від 03.03.2016 року додаткової комісійної судової транспортно-трасологічної експертизи та таблицями №1,2,3, відповідно до якого у даному випадку мало місце попутне кутове зіткнення транспортних засобів, коли в первинний момент зіткнення у контакт увійшла передня права частина автомобіля «Мерседес Спрінтер» із задньою лівою кутовою частиною автомобіля «Ауді-100» і кут між повздовжніми осями автомобілів міг складати величину біля 40 градусів. Якщо рахувати, що два сліди заносу, які зафіксовані на місці пригоди, є слідами задніх коліс автомобіля «Ауді-100», то можна зробити висновок, що зіткнення автомобіля «Мерседес Спрінтер», номерний знак НОМЕР_3 , з автомобілем «Ауді-100», номерний знак НОМЕР_2 , могло відбутися на лівій смузі руху у напрямку до м. Ужгород на початку утворення сліду заносу заднього лівого колеса автомобіля;

Висновком №283 судової авто технічної експертизи від 08.06.2016 року та фото таблицею до нього, згідно якого водій автомобіля «Ауді-100», номерний знак НОМЕР_2 , гр. ОСОБА_5 здійснював маневр повороту ліворуч з правої смуги руху в напрямку м. Ужгород;

Висновком експерта №10/155 від 26.07.2016 року, згідно якого з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія автомобіля AUDI-100, р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , який не дотримавшись вимог пунктів 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України здійснив маневр перестроювання з правої смуги на ліву, не надавши перевагу в русі автомобілю MERCEDES-BENZ Sprinter, р/н НОМЕР_3 , який рухався по ній в момент, коли водій ОСОБА_4 був позбавлений технічної можливості зупинити свій автомобіль до місця зіткнення, шляхом застосування своєчасного гальмування. Автомобіль AUDI-100, р/н НОМЕР_2 , безпосередньо перед зіткненням, здійснював маневр ліворуч з правої смуги руху по напрямку до м. Ужгород;

Вказані висновки експерта в комплексі з іншими доказами беззаперечно вказують на наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Показання обвинуваченого щодо відсутності в його діях вини у вчиненні даного ДТП, суд до уваги не приймає у зв`язку з тим, що такі спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 та сукупністю досліджених та перевірених в ході судового розгляду належними та допустимими доказами.

При цьому, суд також не бере до уваги покази потерпілого ОСОБА_7 , оскільки даний потерпілий є близьким знайомим обвинуваченого ОСОБА_5 та розцінює такі покази як форму захисту обвинуваченого для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Судом було досліджено всі докази, надані учасниками кримінального провадження.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Згідно ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

Оцінюючи кожний досліджений в судовому засіданні доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що відповідно до ст. 25 КК Українидане кримінальне правопорушення є вчинене з необережності та передбачає необережну форму вини, а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, вік та стан його здоров`я.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що «особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів», враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України з позбавленням права керування транспортними засобами.

Разом з тим, виходячи з положень пункту 1 частини 2 статті 284, частини 3 статті 285, частини 4 статті 286, частини 3 статті 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у статті 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Якщо ж обвинувачений, щодо якого передбачено звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку. У цьому разі, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок, призначає покарання і на підставі частини 5 статті 74, статті 49 КК України звільняє від нього засудженого.

Згідно з приписами пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини 5 статті 74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до статті 49 КК України. Зокрема у випадку, якщо особа заперечує проти закриття справи за нереабілітуючою обставиною та вимагає закриття справи у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдання. Тоді суд за наявності підстав визнає особу винною у вчиненні злочину, виносить обвинувальний вирок і звільняє її від покарання, керуючись зазначеною нормою матеріального права та частини 5 статті 74 вказаного Кодексу.
Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності №12 від 23.12.2005 року судам роз`яснено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що вчинене кримінальне діяння відноситься до злочину невеликої тяжкості у відповідності до ст. 12 КК України (станом на момент вчинення), з дати вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення 12.08.2015 року, до винесення судового рішення минуло більше 3 років, а тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню загальний термін звільнення від кримінальної відповідальності, який відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (станом на момент вчинення) становить три роки. Будь-яких підстав для перерви чи зупинення перебігу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 49 КК України судом не встановлено, сторонами в судовому засіданні відповідних зауважень не подано, а відтак, на переконання суду, наявні підстави, передбачені ст. 49 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Водночас, слід зазначити, що звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 230043 (двісті тридцять тисяч сорок три) грн., дослідивши надані докази, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.
Згідно ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Положеннями ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.
Основними умовами пред`явлення цивільного позову в кримінальному процесі є подання позовної заяви; процесуальна правоздатність позивача; відсутність винесеного судом рішення за тією ж підставою та предметом позову.
Як встановлено судом, обвинуваченим внаслідок вчинення кримінального правопорушення завдано матеріальну шкоду власнику автомобіля «Мерседес Спрінтер», номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_9 , підтвердженням чого є висновок судової авто товарознавчої експертизи №11/224 від 06.04.2016 року.
До спірних правовідносин слід застосувати норми ЦК України.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За приписами ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Аналізуючи докази, надані позивачем у судовому засіданні на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.
За таких обставин суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги до особи, яка завдала шкоду його майну, шляхом заявлення цивільного позову до ОСОБА_5 щодо стягнення суми завданого матеріального збитку у розмірі 230043 (двісті тридцять тисяч сорок три) гривень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.
Розподіл витрат на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 /два/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від призначеного судом покарання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину) у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 230043 (двісті тридцять тисяч сорок три) гривень.
Судові витрати віднести на рахунок держави.
Речові докази:
1)автомобіль марки «Мерседес Спрінтер» реєстраційний номер НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 ;
2)автомобіль марки «Ауді-100», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути ОСОБА_5 або іншій уповноваженій на те особі.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1