ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000124 від 04.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, не є інвалідом, працюючого охоронником в ТОВ «Ходинг охоронних підприємств «Шериф» , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2020 приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в с. Мотовилівка Фастівського району Київської області, вирішив незаконно проникнути до житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що перебуває у володінні ОСОБА_5 , з метою забрати особисті речі.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, відразу ж після цього, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, ОСОБА_4 , діючи умисно, порушуючи ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканість житла, а саме, не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, шляхом пошкодження вікна, керуючись мотивом незаконного вторгнення до чужого житла, проник до будинку АДРЕСА_2 , де в подальшому перебував на протязі тридцяти хвилин.
Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані як незаконне проникнення до житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що разом зі своєю сім`єю знімав у потерпілого будинок АДРЕСА_2 . Протягом останніх чотирьох місяців, що передували події у нього утворилась заборгованість перед господарем з оплати оренди в сумі близько 11 тис грн. у зв`язку із відсутністю на той час постійної роботи та народженням дитини. В один із днів він з дружиною і дітьми пішли у гості до батьків в с. Мотовилівка та залишились у них ночувати. На наступний день від господаря дізнались, що він змінив замки у дверях будинку та заборонив забирати особисті речі до розрахунку та попередив, що якщо спробую забрати речі, то він звернеться у поліцію. Через кілька тижнів, як пояснив обвинувачений, а саме, 30.12.2020 близько 22 год. 00 хв., з метою забрати свої особисті речі, у тому числі дитячі, пошкодивши вікно, він проник до будинку АДРЕСА_2 , взявши з собою попередньо мішки, та спакував свої речі до мішків, виставив їх через вікно, частину заховав неподалік подвір`я за деревом, а частину в руках забрав із собою. Шкодую про вчинене, зобов`язується розрахуватись із потерпілим.
З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.
Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла.
Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , він раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно працює, за місцем проживання скарг не надходило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься кримінального проступку, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим, позицію потерпілого ОСОБА_5 , який просив суворо покарати обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання серед альтернативних санкцій визначених ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі.
На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6 -Тьолушкіна