Справа №362/1980/17 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2448/2021 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
17 червня 2021року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року , яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 307 КК України у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією належного йому майна.
Зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 26.10.2016 по 26.12.2016 року.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат,-
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду І-ї інстанції, ОСОБА_8 26.10.2016 р., о 06 год 15 хв, за місцем проживання, у АДРЕСА_2 , діючи незаконно, з прямим умислом, з метою використання вогнепальної зброї та бойових припасів в особистих цілях, без передбаченого законом дозволу, у порушення Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.92 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.98 № 622, зберігав пістолет «STALKER 917-8» калібру 9 мм Р.А.К. № НОМЕР_1 , який є короткоствольною, гладкоствольною вогнепальною зброєю, придатною для проведення пострілів, виготовленою промисловим способом зі змінами в конструкції частин, унесеними саморобним способом, та 8 пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., які є боєприпасами до вогнепальної зброї, що саморобним способом споряджені метальними снарядами з еластичного матеріалу (гумовими кулями) та пороховим зарядом з використанням капсульованих гільз від шумових пістолетних патронів промислового способу виробництва фірми «Sellier&Bellot», виготовленими саморобним способом, придатними для стрільби.
Крім того, ОСОБА_8 26.10.2016 р., о 06 год 15 хв, за місцем проживання, у АДРЕСА_2 , діючи умисно, незаконно, з метою збуту зберігав 69,66 г порошкоподібної речовини, у складі якої міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, амфетамін масою 43,19 г.
Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року скасувати і закрити кримінальне провадження за відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.
Зазначає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а висновки, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 здійснювалося з порушенням правил підслідності, оскільки розслідування злочинів, передбачених статтями 263 і 307 КК України віднесена до підслідності органів Національної поліції, а перелік злочинів, розслідування яких віднесено до повноважень Військової прокуратури є вичерпним. Таким чином вказує, що у зв`язку з порушенням правил підслідності в даному кримінальному провадженні, всі докази, які здобуті слідчим органом є недопустимими, проте суд першої інстанції не надав належної правової оцінки даним порушенням з боку органу досудового розслідування.
Також, захисник зазначає, що обшук у квартирі ОСОБА_8 було проведено неуповноваженою особою, оскільки ухвалою слідчого судді дозвіл на обшук було надано прокурору військової прокуратури ОСОБА_9 , проте фактично обшук було проведено прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_10 , а тому докази отримані під час обшуку у квартирі ОСОБА_8 також є недопустимими.
Зокрема, на недопустимість як доказу захисник вказує на банку від чіпсів, в якій містилося два пакети з білою речовиною та пістолет, яка окрім вказаної вище підстави для визнання її недопустими доказом, не містить жодної ідентифікуючої ознаки, яка може ідентифікувати її з обвинуваченим ОСОБА_8 . Крім того, вона вилучена з квартири, де обвинувачений проживає разом зі своїми батьками.
Захисник звертає увагу на те, що судом невірно надано оцінку показам свідків. Так, вказує, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 були присутні під час проведення обшуку, та підтвердили доводи сторони захисту про те, що вилучені в квартирі речі знаходились в загальнодоступних місцях та ідентифікувати їх з обвинуваченим неможливо, оскільки в квартирі проживають, ще дві людини, а тому втановити кому саме належать вилучений пістолет, набої та пакети з білою речовиною неможливо. Проте судом дані покази свідків проігноровано та надано їм оцінку саме з обвинувальним ухилом.
З приводу показів свідка ОСОБА_13 захисник вказує, що даний свідок на стадії досудового розслідування не допитувався, крім того є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні, процесульне керівництво якого здійснюється також військовою прокуратурою Київського гарнізону.
Також, захисник зазначає, що судом першої інстанції зроблено висновок про те, що мета збуту ОСОБА_8 психотропної речовини, підтверджується її особливо великим розміром та способом фасування. Проте, сам факт того що обвинувачений не є наркозалежним ні нащо не вказує, а сам спосіб фасування, навпаки спростовує висновок суду про те, що дана речовина зберігалась з метою збуту.
В запереченнях на подану апеляційну скаргу прокурор вказує, що вирок суду першої інстанції є законним, обгрунтованим і вмотивованим, а тому доводи апеляційної скарги захисника є безпідставними.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дійшов обгрунтованого висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , правильно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
В оскаржуваному вироку судом наведено всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також викладено оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судах першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнав, пояснив, що ніколи не купував, не зберігав і не збував психотропні речовини та зброю. Вилучені в ході обшуку за місцем його проживання, психотропна речовина амфетамін, пістолет та 8 патронів йому не належать. Амфетамін можливо залишив у нього вдома його знайомий ОСОБА_13 , про походження пістолету з патронами йому невідомо, можливо підкинули під час обшуку співробітники СБУ.
Незважаючи на невизнання, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України повністю доводиться і ґрунтується на зібраних і ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка у вироку, зокрема:
Показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , які в суді першої інстанції пояснили, що були понятим під час обшуку квартири в м. Васильків Київської області. Під час обшуку вказаної квартири було знайдено банку з-під чіпсів з пакетами із порошкоподібною речовиною білого кольору, у великій кімнаті за диваном - згорток із порошкоподібною речовиною білого кольору, а також пістолет з патронами. Потім батько обвинуваченого приніс ще один пістолет. Всі ці речі, мобільні телефони та записні книжки були вилучені та запаковані.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду першої інстанції повідомив, що він знайомий із ОСОБА_8 . За місцем проживання останнього, за адресою: АДРЕСА_1 , він ніколи не перебував, психотропну речовину амфетамін чи інші наркотичні засоби за вказаною адресою не залишав та йому не передавав. Про походження амфетаміну, вилученого 26.10.2016 р. у ході обшуку за вказаною адресою, йому нічого невідомо;
На думку колегії суддів, судом першої інстанції надано належну оцінку зазначеним показанням свідків, оскільки вони є несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які цілком узгоджуються між собою та у сукупності з дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, які докладно наведені у вироку суду вказують на вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
Вина ОСОБА_8 підтверджується також і дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, які не викликають сумніву у суду апеляційної інстанції щодо їх належності та допустимості, зокрема: протоколом обшуку від 26.10.2016 р. (т. 2 а.с. 49-59); висновком експерта від 20.12.16 № 364/5 з ілюстративною фототаблицею (т. 2 а.с. 75-80); висновком експерта від 05.01.17 № 1018 (т. 2 а.с. 89-95); висновком експерта від 10.11.2016 № 1020 (т. 2 а.с. 104-108); речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у відповідності до вимог закону, провів оцінку кожного із доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, які прямо і опосередковано, як кожен окремо, так і в сукупності доводять вину ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України.
Зважаючи на вищевикладене, твердження захисника щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Твердження захисника про порушення правил підслідності у даному кримінальному провадженні були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також ретельно перевірені апеляційним судом, проте не знайшли свого підтвердження.
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснювалося слідчими Військової прокуратури Київського гарнізону, відповідно до вимог ст. 216 та Перехідних положень КПК України, з урахуванням п. п. 7, 8 Наказу Генерального прокурора України від 29.08.2014 № 12гн «Про особливості діяльності військових прокуратур».
У ході досудового розслідування даного кримінального провадження, на основі зібраних доказів, встановлена причетність ОСОБА_15 до постачання військовослужбовцю Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ОСОБА_13 психотропної речовини амфетамін.
26.10.2016 ОСОБА_15 та ОСОБА_13 затримано у порядку ст. 208 КПК України та останнім повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 307 КК України.
Таким чином, досудове розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_15 здійснювалося слідчими військової прокуратури Київського гарнізону з дотриманням підслідності та загальних засад кримінального провадження, а тому твердження захисника про порушення правил підслідності, та, як наслідок, недопустимість здобутих досудовим розслідуванням доказів є безпідставними.
З приводу доводів апеляційної скарги про визнання недопустимими доказів отриманих в ході обшуку квартири ОСОБА_8 , у зв`язку з тим, що вказана слідча дія проведена не уповноваженою особою, а саме прокурором, який не зазначений в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Так, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року було задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_9 та надано дозвіл на обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 48).
Аналіз процесуальних норм, передбачених статтями 236, 37, 39 КПК вказує на те, що ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана прокурором, призначеним здійснювати процесуальне керівництво в порядку ст. 37 КПК, або слідчим, визначеним керівником органу досудового розслідування в порядку ст. 39 цього Кодексу.
Відповідно до протоколу обшуку від 26 жовтня 2016 року(т. 2 а.с. 49- 59), обшук було проведено прокурором першого відділу військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_10 , який здійснював досудове розслідування кримінального провадження та входив до групи прокурів, відповідно до постанови військового прокурора Київського гарнізону від 26 лютого 2016 року.
Таким чином, обшук 26.10.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , був проведений повноважною особою з дотриманням як порядку, встановленого статтями 40, 234, 235, 236 КПК, так і загальних засад кримінального провадження, закріплених в статтях 9, 13 цього Кодексу, а тому доводи про недопустимість доказів, отриманих в результаті зазначеного обшуку, є надуманими.
Доводи захисника про те, що органом досудового розслідування та судом не підтверджено жодним чином мету збуту ОСОБА_8 наркотичних речовин, колегія суддів вважає неспроможними.
Відповідно до пупнкту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року "Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів" у відповідності до якого про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, тощо.
На думку колегії суддів, судом вірно зроблено висновок про те, що підтвердженням мети обвинуваченого ОСОБА_8 на збут психотропної речовини, є її особливо великі розміри, спосіб фасування, а також те, що сам обвинувачений ОСОБА_8 на обліку лікаря-нарколога не перебуває, не працює.
З урахуванням викладеного, посилання захисника на неналежну оцінку доказів, які покладені у основу вироку, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи при розгляді даного провадження в суді першої інстанції, є безпідставними.
Переконливих доводів на спростування висновків суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннь в апеляційній скарзі не наведено.
Також, колегія суддів вважає, погоджується призначеним ОСОБА_8 покаранням, оскільки воно в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження скоєння ним нових злочинів і домірне скоєному.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 26 лютого 2021 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 КК України - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: