ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хорол, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , судимого вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 23.10.2020 за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн, який сплачено 23.12.2020
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
29.01.2020 близько 10 год. 02 хв. ОСОБА_6 перебуваючи у магазині «Єва №612», розташованому по вул.Небесної Сотні, 61 у м.Полтаві, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що його дії ніхто не помічає, таємно викрав з торгівельної полиці туалетну воду «Трусарді Донна» об`ємом 30 мл, вартістю 643,49 грн, що належить ТОВ «РУШ».
Після того ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій особі ТОВ «РУШ» матеріального збитку у вказаному розмірі.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у встановлений судом спосіб, час і місці скориставшись відсутністю сторонніх осіб, викрав з торгівельної полиці жіночу туалетну воду, яку потім подарував своїй цивільній дружині. Пояснив, що зайшовши до магазину «Єва», який розташований поряд із зупинкою «Мельзавод» у м.Полтаві, він виявив відсутність у торгівельному залі продавців та інших покупців, тому вирішив скористатись можливістю і шляхом вільного доступу з торгівельної полиці взяв тестер жіночої туалетної води, який забрав із собою. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що повністю відшкодував заподіяні ним збитки і осуджує свою протиправну поведінку.
Обвинувачений ОСОБА_6 не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактом таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, об`єм викраденого та його вартість не заперечував.
Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи представник потерпілої особи ОСОБА_7 в судове засідання не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У наданій на адресу суду заяві представник потерпілої особи зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого щодо відшкодування шкоди, питання про призначення покарання залишив на розсуд суду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності. Його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_6 неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, займається підробітками, під спостереженням у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, покарання за який відбув повністю.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Згідно із складеної стосовно обвинуваченого досудової доповіді, органом пробації ОСОБА_6 визначено середній рівень ризику вчинення кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку представника потерпілої особи, який питання про призначення покарання залишив на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України, суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення та принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.
Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність у нього негативних характеристик та негативних наслідків вчиненого кримінального правопорушення, його вік, ставлення до вчиненого, дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини та осуд своєї поведінки, наявність постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків та перебування на його утриманні малолітньої доньки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.
Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 23.10.2020 ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який сплачено 23.12.2020 за квитанцією №23-9099062/С.
Враховуючи ту обставину, що за цим вироком судом призначається покарання у виді позбавлення волі, раніше призначене покарання у вигляді штрафу не підлягає складанню (покарання у вигляді штрафу мало б виконуватися окремо), але оскільки штраф сплачений, тобто покарання повністю виконано, в даному випадку призначення покарання за сукупністю злочинів не застосовується.
За таких обставин, оскільки на час постановлення цього вироку суду ОСОБА_6 повністю відбув покарання за вироком Ленінського районного суду м.Полтави від 23.10.2020, підстави для застосування положень ч.4 ст.70 КК України відсутні. Аналогічний висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 372/417/19 (провадження №51-1020км20).
Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України. Згідно із долученими до справи матеріалами, витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні складають 628,04 грн.
За ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.03.2020 у даному кримінальному провадженні було застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, який підлягає скасуванню.
Цивільний позов до обвинуваченого пред`явлено не було, запобіжний захід не застосовувався і з урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченого та виду призначеного покарання, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.373, 374 КПК України, суд
Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 01 (одного) року позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_6 від цього покарання, на підставі ст.ст.75,76 КК України якщо він протягом однорічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього наступні обов`язки:
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.03.2020 на майно ТОВ «Руш».
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 628,04 грн.
Речові докази у справі:
- туалетну воду «Трусарді Донна», яка передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, - залишити ТОВ «РУШ», як йому належну.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м.Полтави.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.
Суддя
Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих