№ 1-кп/756/816/21
В И Р О К
іменем України

02 квітня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець, Сумської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 22.12.2020 вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком в 2 роки,
що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:

15 жовтня 2020 року, близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 5-А, з метою пограбування штовхнув потерпілого ОСОБА_5 від чого останній впав, одразу ж обвинувачений відкрито викрав мобільний телефон потерпілого: «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартістю 22 999 грн. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 22 999 грн

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав, покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини справи викладені у вироці вище, зокрема показав, що дійсно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , штовхнув потерпілого ОСОБА_5 від чого останній впав. Після чого заволодів мобільним телефоном останнього.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає; останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, доведена в повному обсязі.
Дії ОСОБА_4 повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він вчинив дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро покаявся.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, зокрема, що останній на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_4 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом із тим, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 злочину, дані про особу останнього, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування основного покарання з випробуванням з визначенням максимальної тривалості іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, оскільки, на переконання суду, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з цим, при застосуванні ст. 75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує висновок щодо застосування норми права, який викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23.09.2019 (справа № 199/1496/17; провадження № 51-2631кмо19) з якого убачається наступне.
Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.
Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
При вирішенні питання про речові докази, суд враховує положення ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 124, 370, 374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 22.12.2020 більш суворим за даним вироком, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон «Iphone 11», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 залишити за належністю ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання його копії.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1