Справа № 751/1171/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/85/21
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

особи, відносно якої застосовано арешт ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 про наявність підстав для подальшого тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації.

Строк дії ухвали встановлено до 22 квітня 2021 року включно.

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , щодо перевірки наявності підстав для звільнення ОСОБА_8 з-під варти (в порядку ч. 12 ст. 584 КПК України) відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що екстрадиційна перевірка відносно ОСОБА_8 . Чернігівською обласною прокуратурою на даний час не завершена, обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 на цей час не встановлено, рішення про його видачу Офісом Генерального прокурора не прийнято, а підстави для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит компетентних органів Російської Федерації відсутні і стороною захисту не надано даних про наявність обставин для заміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не дано оцінки доводам сторони захисту, на підтвердження яких було надано ряд документів, які підтверджують міцність соціальних зв`язків ОСОБА_8 в Україні, наявність постійного житла у його сім`ї в м. Києві, намірів постійно проживати в Україні, а також, що останній не ухилявся від правосуддя в Російській Федерації, йому стало відомо про порушене відносно нього кримінальне провадження та перебування його у міжнародному розшуку лише після затримання в Україні, йому не вручалися процесуальні документи, які б свідчили про наявність кримінального провадження щодо нього. Зхаисник стверджує, що факт переміщення членів сім`ї ОСОБА_8 країнами світу не свідчить про існування ризику його втечі, оскільки згідно відомостей прикордонної служби, дружина ОСОБА_8 покидає територію України короткостроково та завжди повертається. Апелянт, в обґрунтування міцності соціальних зв`язків її підзахисного зазначає, що останній має сина, тривалий час винаймав одну і ту ж квартиру, його син пішов до навчального закладу, а його дружина придбала житло. Крім того, в апеляцій скарзі захисник вказує, що ОСОБА_8 було подано заяву до Управління ДМС у Чернігівській області про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту. Також вважає, що сама наявність запиту від Російської Федерації щодо видачі ОСОБА_8 та триваюча процедура його екстрадиції не означає безумовного продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.9 ч.1ст. 541 КПК України екстрадиційний арешт застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 ст. 584 КПК України передбачено, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно ч.ч. 6, 10, 11 ст. 584 КПК України строки тримання особи під вартою та порядок їх продовження визначаються цим Кодексом; екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців; у межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Відповідно до положень ч. 9 цієї ж статті ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором, крім ухвал слідчого судді про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію) та застосування екстрадиційного арешту, про затвердження згоди особи на її видачу (екстрадицію), відмови особи від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності та застосування екстрадиційного арешту, які оскарженню не підлягають.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених Розділом ІХ КПК України або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Правовідносини між Україною та Російською Федерацією щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.

Крім того, відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) "постанова про утримання під вартою" означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.

При цьому слідчому судді слід враховувати, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону, дослідив належним чином всі надані йому матеріали, в тому числі й ті, що стосуються даних про особу ОСОБА_8 , на підставі чого дійшов обґрунтованого рішення щодо того, що підстави для застосування до останнього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення його видачі на запит компетентних органів Російської Федерації відсутні.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділом Відділу поліції № 1 слідчого управління Управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації у місті Владивосток Приморського краю здійснюється досудове розслідування у кримінальній справі № 035860 від 15.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_8 ( ОСОБА_11 ) у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228.1 КК Російської Федерації.

Слідчим відділом Управління ФСБ Росії по Приморському краю 08.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 в якості обвинуваченого за вчинення зазначених злочинів. Проте, пред`явити обвинувачення ОСОБА_8 особисто не виявилося можливим, у зв`язку з чим його 08.06.2016 оголошено у міжнародний розшук.

Постановою Фрунзенського районного суду міста Владивостока від 24.06.2016 у справі № 3/11-88/2016 обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Працівниками прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України 05.06.2020 о 23 годині 20 хвилин розшукуваного ОСОБА_8 затримано.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.06.2020, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19.06.2020, до ОСОБА_8 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб, а саме до 23 години 20 хвилин 15.07.2020, до отримання запиту про видачу російської сторони з утриманням ОСОБА_8 в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

До Офісу Генерального прокурора надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_8 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Офісом Генерального прокурора 08.07.2020 прокуратурі Чернігівської області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_8 , в порядку ст. 587 КПК України, а також звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_8 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 307 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Крім того, колегія суддів враховує, що згідно повідомленням УДМС України в Чернігівській області № 111 від 24 лютого 2021 року ОСОБА_8 відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, як особі, стосовно якої встановлено, що умови, передбачені пунктами 1, 13 частини першої статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», відсутні.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації виходячи з тих обставин, що попередній строк тримання ОСОБА_8 під вартою закінчується та прокурором наведено у відповідності до ст. 584 КПК України підстави для подальшого утримання останнього під вартою. При цьому встановлено, що продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам Російської Федерації є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Крім того, колегія суддів, погоджується з висновками, які викладені в ухвалі слідчого судді, а саме те, що слідчий суддя, під час розгляду вказаного клопотання, не досліджує питання про винуватість особи і не перевіряє законність рішень прийнятих компетентними органами інших іноземних держав, а лише перевіряє наявність підстав, достатніх для застосування чи продовження щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив компетентний орган держави відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Врахувавши характеризуючі дані про ОСОБА_8 , а саме перебування останнього у розшуку, тяжкість кримінального правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, що свідчить про наявність реального ризику, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування екстрадиційного арешту, належним чином дослідив матеріали провадження, та дійшов обгрунтованого висновку про те, що екстрадиційний арешт ОСОБА_8 є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам останнього переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має постійне житло в м. Києві, міцні соціальні зв`язки, дружину, виховує малолітню дитину, за станом здоров`я не може перебувати під вартою, не спростовують ризиків ухилення останнього, з метою уникнення передачі його компетентним органам Російської Федерації і не можуть бути самостійною підставою для застосування відносно останнього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 від правосуддя у запитуючої стороні не ухилявся, колегія суддів не може визнати переконливими з урахуванням доданих до клопотання матеріалів на його обґрунтування, зокрема даних про оголошення останнього у федеральний та міжнародний розшук.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких апелянт просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Апеляційний суд дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, а також матеріали судового провадження вважає, що зазначені висновки в ухвалі слідчого судді є законними та обґрунтованими, оскільки знаходять підтвердження зазначеними матеріалами та відповідають вимогам 584 КПК України.

За таких обставин, згідно вимог ст. 409 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли, передбачених законом підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, так як судове рішення відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а також чинним міжнародним договорам України.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2021 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_10 та визнано наявність підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_8 під вартою до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його видачу та фактичну передачу до Російської Федерації без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3