КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2
- ОСОБА_3
за участю секретаря - ОСОБА_4
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора другого відділу процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за органами безпеки, фіскальною та прикордонною службами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_5
особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 0000112 від 23 квітня 2019 року, зобов`язано уповноваженого прокурора у вказаному кримінальному провадженні у найкоротший строк вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, та прийняти процесуальне рішення, у відповідності до ст. 110 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор обґрунтував право на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді тим, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 393 КПК України прокурор має право на апеляційне оскарження. З посиланням на ст. 129, 55 Конституції України, положення ст. 24. ч. 6 ст. 9, ст. 7, 8, 9, 22 КПК України, рішення Європейського Суду з прав людини, граматичне тлумачення частини 3 ст. 309 КПК України, викладене у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2018 року (справа № 752/11464/17-к), прокурор вважає, що на даний час можливість оскарження ухвал слідчого судді законодавчо не обмежена.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора, адвокат ОСОБА_6 подав заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора на ухвалу слідчого судді від 29 березня 2021 року.
Щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді, то в запереченнях вказується на те, що ст. 309 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, а згідно ст. 309 КПК України вищезазначена ухвала не підлягає апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи, які викладені в апеляційній скарзі та пояснив, що оскаржувана ухвала передбачена КПК України, а тому й підлягає оскарженню в апеляційному порядку, позицію захисника ОСОБА_6 , який зазначив, що прокурор неправильно трактує положення КПК України в частині оскарження даної ухвали, оскільки кримінальним процесуальним законом передбачено чіткий перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, а тому відсутні законні підстави для оскарження ухвали слідчого судді від 29 березня 2021 року, перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів судового провадження встановлено, що 22 лютого 2021 року до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 0000112 від 23 квітня 2019 року щодо не вчинення дій, передбачених ст. 283 КПК України, та зобов`язати уповноваженого прокурора у вказаному кримінальному провадженні вчинити дії, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, встановити процесуальний строк протягом 3 днів, з дня оголошення повного тексту ухвали слідчого судді, для вчинення, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 283, п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України (ас. 1-3).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:
1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;
1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;
4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року частково задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора в рамках кримінального провадження № 0000112 від 23 квітня 2019 року, зобов`язано уповноваженого прокурора у вказаному кримінальному провадженні у найкоротший строк вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 283, п. 1 ч. 2 ст. 283 КПК України, та прийняти процесуальне рішення, у відповідності до ст. 110 КПК України.
При цьому в ухвалі зазначено, що ухвала окремому оскарженню не підлягає (ас. 88-92).

Таким чином скарга адвоката ОСОБА_6 розглянута слідчим суддею по суті відповідно до вимог ст. 306 КПК України, з прийняттям рішення, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 4 квітня 2019 року у справі №494/6/18).
У Рішенні Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012 зазначено, що, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.
Отже, Конституцією України допускається можливість обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження рішення суду, однак воно не може бути свавільним та несправедливим. Таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією та законами України; переслідувати легітимну мету; бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, виступає КПК України.

Відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано Главою 26 КПК України.

Частиною першою статті 309 КПК України передбачений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (ч. 3 ст. 309 КПК України).

При цьому зміст вказаної норми закону кореспондується з положеннями ч. 3 ст. 307 КПК України, згідно з якою ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

З урахуванням наведеного, з огляду на те, що слідчим суддею постановлено рішення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України, в аспекті положень ст. 309 КПКУкраїни ухвала слідчого судді про задоволення скарги на бездіяльність прокурора та зобов`язання вчинити певні дії не підлягає апеляційному оскарженню.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Разом з тим, для прийняття відповідного рішення згідно зі ст. 422 КПК України, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.
Згідно з ч. 2 ст. 422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Однак, у зв`язку з несвоєчасним надходженням матеріалів у даному судовому провадженні, з метою дотримання строків, передбачених ст. 422 КПК України, справа призначена до судового розгляду.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді, на яку подана апеляційна скарга, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити колегія суддів апеляційного суду у такому випадку, колегія суддів керується ч. 6 ст.9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями), є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно з висновками, викладеними у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/18), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

З огляду на те, що прокурором подано скаргу на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, колегія суддів доходить висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 376, 399 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року закрити.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________________ ____________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3