Провадження № 1-кс/686/5065/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу ГУНП в Хмельницькій області внести відомості за її заявою від 05.03.2021 про кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.366, ч.5 ст.191 КК України ознаки яких вбачає у діях колишнього начальника Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА ОСОБА_4 і керівництвом відокремленого структурного підрозділу Кам`янець-Подільського фахового коледжу харчової промисловості

ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що 05.03.2021 вона засобам поштового зв`язку звернулася із указаною заявою про вчинення кримінального правопорушення директором Департаменту освіти і науки ОСОБА_4 , директора коледжу ОСОБА_5 ..

Проте відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою не внесені, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, подала заяву про розгляд її скарги за її відсутності, вимоги скарги підтримує.
Уповноважена особа ГУНП в Хмельницькій області у судове засідання не з`явилася, не зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду скарги.

Від Хмельницького районного управління поліції надійшли матеріали перевірки за завою ОСОБА_3 №1132-21, зареєстрованих в ЖЄО за №5196.

На підставі положень ч.1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_3 №1132-21 Хмельницького районного управління поліції, зареєстрованих в ЖЄО за №5196 не спростовано моменту поінформованості скаржника із датою прийняття рішення про відсутність у поданій заяві ознак кримінального правопорушення, а відтак слідчий суддя вважає скаргу поданою скаржником у встановлений ст. 304 КПК України десятиденний строк.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

Слідчий суддя дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки, які надішли від органу досудового розслідування дійшов такого висновку.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст. 214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналогічні за змістом норми містяться у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (далі Положення), затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020, згідно з яким відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Вказане слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Розглядаючи скаргу, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), №15007/02, пп.74-75, рішення від 7 грудня 2006), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985, п.57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.

Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку без належних на те підстав.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

За положеннями ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Як вбачається з матеріалів скарги та матеріалів перевірки, які надійшли від органу досудового розслідування, №5196 від 11.03.2021, ОСОБА_3 у скарзі зазначає, що 05.03.2021 вона засобам поштового зв`язку звернулася із указаною заявою, у якій зазначила, що під час проходження атестації у квітні 2020 року їй безпідставно було відмовлено у підтвердженні раніше присвоєного педагогічного звання «викладач-методист», як атестаційною комісією І рівня, так і атестаційною комісією ІІІ рівня. На засіданні атестаційної комісії III рівня не розглядались результати її педагогічної діяльності згідно з пунктом 3.3 Типового положення про атестацію викладачів, а також не було здійснено запит для надання запису засідання атестаційної комісії 1 рівня і тих матеріалів, які вона надала зазначеній комісії для розгляду.

Згідно з відповіддю директора Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА , голови атестаційної комісії ІІІ рівня ОСОБА_4 від 23.06.2020 №1502-41/2020, педагогічне звання «викладач-методист» ОСОБА_3 не підтвердила.

Після отримання рішення ОСОБА_3 звернулася з листом (апеляційною заявою) до атестаційної комісії ІІ рівня Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА, проте отримала відмову. При цьому заявниця зазначає, що апеляція розглядалася без її присутності, не повідомили про дату розгляду апеляції, рішення було прийнято не на її користь.

24.04.2020 відбулося засідання атестаційної комісії ІІІ рівня, за результатом якого ОСОБА_3 підтверджено раніше присвоєну кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії».

Рішенням атестаційної комісії ІІІ рівня запропоновано закладу освіти атестувати ОСОБА_3 на раніше присвоєне звання «викладач-методист» у 2020/2021 навчадбном у році.

У зв`язку з цим ОСОБА_3 просила притягнути до адміністративної відповідальності за ст..172-7, ст..172-9 КУпАП директора Департаменту освіти і науки Хмельницької ОДА ОСОБА_4 тимчасового виконувача обов`язків директора Кам`янець-Подільського коледжу харчових технологій ОСОБА_5 , а також секретаря атестаційної комісії І рівня ОСОБА_6 .

У викладених у вказаній заяві фактах відсутні конкретні дані, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення безпосередньо вищевказаними особами.
ОСОБА_3 у поданій заяві зазначає виключно власні доводи, міркування щодо упередженого до неї ставлення під час проходження атестації, зазначаючи що інші педагогічні працівники пройшли атестацію.

Указане не свідчить про вчинення кримінального правопорушення будь-якою особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, обґрунтованими та допустимими доказами.

У тексті заяви не вказані жодні конкретні обставини, які б вказували на їх злочинний характер, а тому неможливо зробити висновок про те, що у цій заяві містилось повідомлення про вчинення злочину.
Заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за вищевказаними складами кримінальних правопорушень.

Аргументи ОСОБА_3 у скарзі зводяться до її незгоди із не проходженням атестації на педагогічне звання «викладач-меиодист» та є аналогічними викладеним у поданій заяві на ім`я начальника ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 , у якій вона просила притягнути указаних осіб до адміністративної відповідальності.

За наведених обставин,слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 не містить інформації, яка б вказувала на наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Доводи, яка подала скаргу, про допущення бездіяльності та невиконання вимог частини 1 статті 214 КПК України після отримання його заяви про вчинення кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження.
Під час розгляду заяви ОСОБА_3 уповноваженою особою органу досудового розслідування правильно встановлена відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР, що вказує на її необґрунтованість.
За таких обставин, підстав для задоволення скарги та процесуального реагування слідчим суддею, немає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1