Справа № 347/815/21
Провадження № 1-кс/347/240/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2021 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання старшого слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 28.04.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000043 від 28.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Із клопотання вбачається, що 28.04.2021 року до Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області надійшла протокол-заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який повідомив, що 27.04.2021 року приблизно о 19.00 годині знайомий ОСОБА_5 , житель с. Угорники Коломийського району Івано-Франківської області, переслідуючи корисливий мотив, таємне викрадення чужого майна, повторно, викрав із столу мобільний телефон марки NOKIA 200 із сім картою мобільного оператора «Київстар», спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 520 грн.
28.04.2021 року під час проведення огляду місця події в приміщенні адміністративної будівлі Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківської області, було виявлено та вилучено у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , викрадений ним мобільний телефон марки NOKIA 200 рожевого кольору, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд його задовольнити повністю та накласти арешт на речові докази у кримінальному провадженні з метою їх збереження та проведення відповідних судових експертиз.
Власник/володілець майна, на яке передбачається накласти арешт, в судове засідання не прибув, повідомлявся шляхом телефонограми про час та місце судового засідання. За змістом ч.1 ст.172 КПК України встановлено дводенний строк розгляду клопотання про арешт майна з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання осіб, вказаних у даній статті не є перешкодою для розгляду клопотання. Отже, суд вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутності власника речового доказу ОСОБА_4 .
Дослідивши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.3), копію протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення 28.04.2021 року (а.с.4), копію протоколу огляду місця події від 28.04.2021 року (а.с.5-6), копію заяви ОСОБА_5 (а.с.7), копію постанови про визнання речовим доказом від 28.04.2021 року (а.с.8), слідчий суддя вбачає підстави для задоволення даного клопотання, оскільки в даному випадку існують ризики зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи, що вказані в клопотанні речі мають значення речових доказів в межах кримінального провадження №0000043 від 28.04.2021 року, а тому, з метою їх збереження як доказів слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не закінчено, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України, а тому наразі існує необхідність такого арешту для збереження майна як речового доказу, що слідчим повністю доведено.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити повністю.
Накласти арешт на мобільний телефон марки NOKIA 200 рожевого кольору, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня її отримання.
Арешт може бути скасовано в порядку ст.174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1