Справа № 562/691/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2021 року Здолбунівський районний суд
Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000011 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, із середньою освітою, неодруженого, українець, громадянин України, не судимого-,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України -
встановив:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 10 січня 2020 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи на АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення поліції № 6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , який знаходився при виконанні ним службових обов`язків передбачених Законом України «Про національну поліцію», а саме здійснення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант» на підставі наказу № 22 від 08.01.2021 «Про проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП його дядьком ОСОБА_6 , підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, усвідомлюючи що його дядько ОСОБА_7 знаходиться в автомобілі спільно з ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч законних вимог працівників поліції припинити протиправну поведінку, з метою отримання його дядьком ОСОБА_6 можливості втечі із автомобіля та, відповідно, уникнення адміністративної відповідальності, почав шарпати дільничного офіцера поліції ОСОБА_5 за одяг, після чого застосувавши силу, витягнув ОСОБА_5 з автомобіля, чим надав ОСОБА_7 можливість втікати з автомобіля.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 2 ст. 342 КК України вчинення опіру працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним і підтвердив, що злочин вчинив за обставин зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення. Щиро розкаявся.
17 лютого 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000011 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України була укладена угода про примирення.
В угоді про примирення потерпіла та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 342 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також розмір шкоди, завданої злочином.
Згідно угоди про примирення, ОСОБА_4 під час досудового розслідування та в судовому засіданні, повністю визнав вину у зазначеному злочині.
В угоді про примирення потерпілий та обвинувачений узгодили призначення покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 ( одна тисяча двісті)неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 20400 ( двадцять тисяч чотириста ) гривень.
( одна тисяча двісті) гривень а також зазначили про роз`яснення їм наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України , та наслідків невиконання угоди.
В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч. 2 ст. 342 КК України .
У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.
Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.
Керуючись ст.ст.369-371,374,376,475 КПК України, суд -
засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 лютого 2021 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000011 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання у вигляді виді штрафу в розмірі 1200 ( одна тисяча двісті)неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 20400 ( двадцять тисяч чотириста ) гривень.
Речові докази: відсутні.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Суддя