31.05.2021
1-кп/642/589/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000235 від 23.02.2021 відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.162, ч.2 ст.146, ч.2 ст.127 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадження суду надійшов вказаний обвинувальний акт 26.05.2021.
Відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.05.2021. Відносно ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.05.2021. Відносно ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 30.05.2021.
В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою.
В обгрунтування клопотання він послався на тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, який не працює, отримує дохід за рахунок протиправних дій, який стійких соціальних зв`язків у суспільстві не має, а тому вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , враховуючи тяжкість покарання та дані про осіб обвинувачених, які не працюють, отримують дохід за рахунок протиправних дій та не мають стійких соціальних зв`язків. На підставі викладеного, вказав на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, домашній арешт в нічний час доби. Також адвокат просила врахувати, що прокурором лише формально перелічені ризики, зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, однак, жодного доказу на їх підтвердження не надано та не зазначено. Так, в період досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_10 виконував всі обов`язки підозрюваного, покладеного на нього КПК України, жодного разу не порушив умови цілодобового домашнього арешту, який був застосований до нього ухвалою слідчого судді від 01.04.2021. Крім цього, захисник звернула увагу, що прокурором зазначені недостовірні дані про особу обвинуваченого, так як він працює, є ФОП, одружений, має на утриманні малолітню дитину та батьків-пенсіонерів, які проживають разом з ним, що свідчить про наявність заробітку та стійких соціальних зв`язків. При цьому, прокурором в клопотанні не розглянуто можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який знаходився на лікарняному та прибув для розгляду клопотання шодо нього.
Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_8 проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували та просили суд змінити запобіжний захід на домашній арешт. В обгрунтування клопотання захисник зазначив про завищення кваліфікації вчинених діянь, а також просив врахувати, що обвинувачений жодного разу не перешкоджав досудовому розслідуванню, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник проти клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували та просили змінити запобіжний захід на нічний домашній арешт. В обгрунтування клопотання адвокат зазначив, що за час досудового розслідування ОСОБА_12 виконував всі обов`язки підозрюваного, покладені на нього КПК України, а також жодного разу не порушив умови цілодобового домашнього арешту, застосованого ухвалою слідчого судді від 01.04.2021. 25.05.2021 ОСОБА_12 було госпіталізовано до КНП Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня», де він перебував на стаціонарному лікуванні, про що адвокатом надано відповідну довідку. При цьому, прокурором лише формально перелічені ризики, однак, не надано жодного доказу на підтвердження їх існування та не зазначено підстави неможливості продовження строку домашнього арешту та необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також адвокат просив врахувати, що обвинувачений ОСОБА_12 проживає разом з батьками, які перебувають на його утриманні.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою заперечували та просили суд змінити запобіжний захід на біль м`який, не пов`язаний з позбавленням волі. В обгрунтування клопотання адвокат зазначив, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, наразі зменшились. В той час, прокурором не зазначено та не підтверджено існування нових ризиків. Також, адвокат просив врахувати стан здоров`я обвинуваченого, який потребує лікування, та його сімейний стан, а саме, що він перебуває у цивільному шлюбі та має на утриманні доньку.
Вислухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.
Щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою та клопотання захисника про зміну йому запобіжного заходу.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 01.04.2021 відмовлено в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано цілодобовий домашній арешт. 17.05.2021 Харківським апеляційним судом апеляційну скаргу прокурора задоволено та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 30.05.2021.
Згідно з уставленою практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24.07.2003 у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»).
Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і може бути застосований лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України.
Відповідно до клопотання, прокурором були зазначені такі ризики, як можливість ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, інше перешкоджанню досудовому розслідуванню, ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, ризик незаконного впливу ним на потерпілого та свідків кримінального провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_10 працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце мешкання, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків.
Також, посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_10 ніде не працює та отримує дохід від протиправної діяльності спростовується встановленими в підготовчому засіданні даними про особу обвинуваченого, який є ФОП та займається підприємницькою діяльністю з розведення розсади за місцем свого мешкання, від якої отримує дохід.
Судом також береться до уваги, що ОСОБА_10 раніше не судимий, не перебував у розшуку, доказів його ухилення від явки до слідчого чи суду прокурором не надано, що, враховуючи тяжкість покарання, свідчить про мінімальний рівень ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім того, ризик, передбачений п.5 ст. 177 КПК України, на який посилається сторона обвинувачення відносно ОСОБА_10 , на думку суду є лише припущенням та нічим не підтверджується, враховуючи, що ОСОБА_10 раніше не судимий.
Також прокурором не зазначено та не надано доказів порушення ОСОБА_10 умов цілодобового домашнього арешту.
Перешкоджання встановленню істини за кримінальною справою за практикою ЄСПЛ, може здійснюватися шляхом «тиску на свідків», «знищення або фальсифікації доказів», «змовляння зі спільниками або свідками», «затягування і заплутування розслідування». Суд неодноразово вказував на те, що на її обґрунтованість впливає час. В даному конкретному випадку на час розгляду питання щодо міри запобіжного заходу, можливість здійснення тиску на свідків не може розглядатися як підстава утримання особи під вартою, оскільки докази у провадженні є закріпленими, отже, «ризик змовляння» завдяки цьому зменшується, при цьому, можливість обвинуваченого незаконно впливати на учасників процесу стороною обвинувачення не доведена.
Вважаючи необхідним залишення обвинуваченого під вартою, прокурор посилався на доцільність тримання під вартою та на наявність ризиків, які мали місце на досудовому слідстві та до теперішнього часу.
Однак, суд вважає, що не можна погодитись з таким твердженням прокурора та звертає увагу, що Вищі суди неодноразово відзначали, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятком абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Продовження строку тримання під вартою також не може застосовуватися як передбачення вироку у формі позбавлення волі. Рішення Європейського суду з прав людини «Мамедов проти Росії від 01 червня 2006 р».
Аналізуючи в сукупності вказані прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суд не сприймає як переконливі доводи сторони обвинувачення в частині аргументації неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить лише вказівку на їх недостатність, що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор), але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, або ризикам зазначеним у клопотанні), суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.
Разом із цим, при розгляді клопотання про продовження дії запобіжного заходу прокурором не доведено, що більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання ризикам, що є порушенням п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України.
ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності обґрунтування підстав обрання або продовження запобіжного заходу, так у Рішенні ЄСПЛ від 13.12.2007 року «Ткачов проти України» зазначив, що повторювання формальних підстав без будь-якої спроби продемонструвати, яким чином вони застосовуються відносно справи заявника, не може бути розцінено як «відповідні» та «достатні» підстави для застосування запобіжного заходу.
За вказаних вище обставин, з урахуванням відсутності у прокурора належних доказів на підтвердження заявлених ризиків щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , суд приходить до висновку, що продовження тримання останнього під вартою не є виправданим, оскільки прокурором не доведено недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, на які посилалася в судовому засіданні сторона обвинувачення.
Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_10 слід змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з покладанням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_11 строку тримання під вартою та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Відповідно до клопотання, прокурором були зазначені такі ризики, як можливість ОСОБА_11 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, інше перешкоджанню досудовому розслідуванню, ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, ризик незаконного впливу ним на потерпілого та свідків кримінального провадження.
Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, суд вважає, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність, на даному етапі, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 162, частиною 2 статті 146, частиною 2 статті 127 КК України.
Доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_11 , а також на неправильну правову кваліфікацію стороною обвинувачення обставин події, судом до уваги не приймаються, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду та дослідження доказів.
Посилання захисника на дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , зокрема те, що він одружений, має на утриманні дитину, має постійне місце проживання, а також належну процесуальну поведінку під час проведення слідчих дій, - заслуговують на увагу, проте не є безумовними підставами для зміни запобіжного заходу, оскільки не спростовують доводів прокурора про те, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.
Зазначені прокурором у клопотанні ризики були встановлені ухвалою Харківського апеляційного суду під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та на даний час, на думку суду, не перестали існувати.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Вирішуючи питання щодо можливості продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу суд, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи прокурора про те, що ризики, які мали місце на час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати, є обґрунтованими, а тому заявлене прокурором клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Посилання захисника та обвинуваченого на можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, суд вважає на даному етапі не обґрунтованим.
Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 та щодо клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд встановив наступне.
Відповідно до клопотання, прокурором були зазначені такі ризики як: можливість ОСОБА_12 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, інше перешкоджанню досудовому розслідуванню, ризик скоєння ним нових кримінальних правопорушень, ризик незаконного впливу ним на потерпілого та свідків кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 01.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано цілодобовий домашній арешт з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України. В апеляційному порядку ухвала не оскаржувалась. Строк дії ухвали закінчується 30.05.2021.
При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_12 в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце мешкання, проживає з батьками.
Крім того, судом встановлено, що 25.05.2021 ОСОБА_12 було госпіталізовано до КНП Мереф`янської міської ради «Мереф`янська центральна районна лікарня», де він перебував на стаціонарному лікуванні, про що адвокатом надано відповідну довідку від адміністрації лікарні. Також захисником подані до суду повідомлення про залишення ОСОБА_12 місця відбуття цілодобового домашнього арешту, у зв`язку із госпіталізацією, які були направленні уповноваженим органам, які здійснюють контроль за виконанням ОСОБА_12 ухвали слідчого судді від 01.04.2021. Що, на думку суду, свідчить про належну і сумлінну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_12 .
При цьому, прокурором не зазначено жодного посилання щодо порушення обвинуваченим ОСОБА_12 цілодобового домашнього арешту та обов`язків, покладених на нього ухвалою слідчого судді від 01.04.2021. Також прокурором лише перелічені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, однак, не вказано, які нові ризики з`явились після відмови слідчим суддею 01.04.2021 в застосуванні до ОСОБА_12 тримання під вартою, що було би підставою для застосування до нього більш суворого запобіжного заходу, аніж цілодобовий домашній арешт.
На підставі викладеного, суд не вбачає наразі підстав для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.
В той час, у зв`язку з не обґрунтуванням стороною захисту необхідності зміни цілодобового домашнього арешту на нічний, суд вважає необхідним продовжити ОСОБА_12 строк дії цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Щодо клопотання прокурора про продовження ОСОБА_13 строку тримання під вартою та клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.
Ухвалою слідчого судді від 02.04.2021 відносно ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 13.05.2021 апеляційну скаргу захисника залишено без задоволення, ухвалу слідчого судді від 02.04.2021 залишено без змін.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
Зазначені прокурором у клопотанні ризики були встановлені ухвалою слідчого судді та на даний час не перестали існувати.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_13 має неповнолітню дочку, але офіційно не одружений і не працевлаштований, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, востаннє 27.10.2011 Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.
Фактичні обставини справи свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, особливо злочинів проти життя, свободи, честі та гідності людини та інших особистих прав і свобод, враховуючи, що раніше він неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я людини, звільнившись з установи виконання покарань повторно вчинив тяжкий злочин проти здоров`я людини, що свідчить про те, що ОСОБА_13 на шлях виправлення та перевиховування не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив злочини.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочинів, які інкримінуються обвинуваченому, а саме того, що вони вчиненні в сфері злочинів проти життя та здоров`я людини, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, що не виключає можливість обвинуваченим вчинити інший злочин, враховуючи відсутність у нього постійного заробітку.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості, в суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує необхідність продовження строку такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки наразі ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження. Тому суд вважає, що в даному випадку жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Твердження захисника щодо наявності в обвинуваченого постійного місця проживання, цивільної дружини та неповнолітньої дочки, як показника міцних соціальних зв`язків, суд не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій.
Доводи захисника щодо неврахування судом стану здоров`я обвинуваченого та наявність у нього потреби в проведенні лікувальних процедур в умовах стаціонару, повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє процесуальної можливості суд враховувати зазначені доводи, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відтак, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.
За таких обставин, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 23 липня 2021 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1) Цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) Прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_11 - відмовити.

Продовжити ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 23 липня 2021 року, включно.

У клопотанні прокурора ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 - відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 - відмовити.

Продовжити ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів до 23 липня 2021 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такі обов`язки:

1) Цілодобово не залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) Прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_13 - відмовити.

Продовжити ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 23 липня 2021 року, включно.

Підготовче судове засідання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, відкласти на 09.06.2021 на 11-00 годину.

Термін дії ухвали закінчується - 23.07.2021 року.

Повний текст ухвали буде проголошений 31.05.2021 о 15 год. 00 хв.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1