Справа № 487/1957/20
Провадження № 1-кп/487/442/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2021 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000173 від 16.01.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаєва, українки, громадянка України, із середньою спеціальною освітою, одруженої, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, раніше не судимої, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що у період часу з 17.10.2019 по 21.10.2019 знаходячись за місцем проживання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 отримала у користування банківські картки, належну потерпілій, а саме банківську картку AT «ПУМБ» по рахунку № НОМЕР_1 та банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 під приводом допомоги потерпілій по догляду за квартирою та домашніми тваринами на час лікування потерпілої у лікарні. Маючи у розпорядженні вказані банківські картки, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами належними ОСОБА_4 за наступних обставин.
Так, 21.10.2019 в період часу з 10-10 год. по 10-12 год., ОСОБА_6 , зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами, які належать ОСОБА_4 , які знаходились на банківській картці по рахунку AT «ПУМБ» № НОМЕР_1 , знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату кредитні кошти в загальній сумі 2000,00 грн., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 21.10.2019 біля 12-36 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці по рахунку AT «ПУМБ» № НОМЕР_1 , знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місці, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату кредитні кошти в загальній сумі 1800,00 грн. чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 21.11.2019 біля 22-38 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 7950,00 гри., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 22.11.2019 біля 17-03 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 4950,00 грн., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 24.11.2019 біля 11-11 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, вул. Мала Морська 108/5, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 1000,00 грн., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 25.11.2019 біля 11-58 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 3900,00 гри., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 30.11.2019 біля 22-06 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 8400,00 грн., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 05.12.2019 біля 14-59 годин, ОСОБА_6 , діючи повторно, зловживаючи довірою, маючи умисел на заволодіння коштами належними потерпілій, які знаходились на банківській картці АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пров. Корабелів, 2, зняла з банківської пластикової картки шляхом отримання готівки з банкомату грошові кошти в загальній сумі 1400,00 грн., чим спричинила потерпілій шкоду на вищевказану суму.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину в скоєному визнала частково, суду пояснив, що у жовтні 2019 року до неї звернувся знайомий ОСОБА_8 з проханням доглянути за його матір`ю ОСОБА_4 , яка проживає по АДРЕСА_4 , на час його відсутності в країні. Приблизно в середині жовтня 2019 року ОСОБА_4 було госпіталізовано на стаціонарне лікування, у зв`язку з чим необхідно було провідувати її у лікарні, а також доглядати за домашніми тваринами, які залишились за місцем проживання останньої. Для цього ОСОБА_4 передала ОСОБА_6 свою банківську картку «Приватбанк» для здійснення розрахунків. Крім того, коли вона знаходилась за місцем проживання ОСОБА_4 , то там взяла банківську карту «ПУМБ». В ході спілкування ОСОБА_4 повідомила їй паролі від карт, щоб вона могла погашати заборгованість за кредитом. Оскільки на той час ОСОБА_6 ніде не працювала та перебувала у скрутному матеріальному становище, то їй необхідні були грошові кошти для забезпечення власних потреб та лікування родичів. У зв`язку з цим, вона знімала грошові кошти з банківських карток AT «ПУМБ» та АТ КБ «Приватбанк» у період з 21.10.2019 року по 05.12.2019 року, кількість транзакцій та точну суму по кожній із них зазначити не може. Коли цих коштів стало недостатньо, то вона попросила ОСОБА_4 сфотографуватись із паспортом, після чого оформила на її ім`я декілька онлайн кредитів, а після перерахування коштів на картку «Приватбанк», що належала ОСОБА_4 , вона знімала їх через банкомат, а гроші використовувала на власні потреби. Про те, що вона оформила кредити ОСОБА_4 нічого не сказала. Вважає, що основна сума знятих коштів не належать потерпілій, а належать банкам. Щодо заявленого цивільного позову то визнала його частково, а саме зазначила, що має намір повернути зняті кошти потерпілій щоб остання змогла погасити свої заборгованості, що стосується моральної шкоди зазначила, що вона перебуває у скрутному матеріальному становищі оскільки не має стабільного заробітку, крім того на її утриманні перебуває четверо неповнолітній дітей. Зазначила, що жалкує у зв`язку із скоєним.

Проте не дивлячись на часткове визнання вини ОСОБА_6 , її вина у вчинених кримінальних правопорушеннях в судовому засіданні, доведена такими доказами:
- показами потерпілої ОСОБА_4 яка суду показала, що за адресою: АДРЕСА_3 проживає разом із сином ОСОБА_8 , який працює за кордоном. З жовтня по кінець грудня 2019 року перебувала на стаціонарному лікування. За час лікування за нею доглядала ОСОБА_6 , за проханням її сина, якій вона дала ключі від квартири, оскільки вдома знаходились тварини за якими необхідно було доглядати під час лікування. Також коли необхідні були кошти, вона попросила ОСОБА_6 , щоб вона взяла вдома пенсійну банківську картку. Протягом часу перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 приходила до лікарні приносила гроші на обстеження та ліки, приносила їжу. Також під час перебування в лікарні, їй стало відомо, що син попросив ОСОБА_6 оформити валютну банківську картку, щоб він міг перерахувати гроші для того, щоб ОСОБА_6 оплатила наявні оформлені кредити в банках на ім`я потерпілої та сина. Одного разу в лікарню до неї приходила ОСОБА_6 з її паспортом громадянина України, сказала необхідно з ним сфотографувати для того, щоб вона змогла оплатити оформлений потерпілою кредит. Після повернення 27.12.2019 року з лікарні додому помітила, що немає банківських карток, а саме карток «Приватбанка» та «ПУМБ», на яких знаходились грошові кошти. 28.12.2019 року ОСОБА_6 принесла банківські картки. Після перевірки стану рахунків банківських карток виявила, що з карток на протязі її перебування у лікарні періодично ОСОБА_6 знімались кошти які використовувала на власні потреби. Також ОСОБА_6 оформила на її ім`я декілька онлайн кредитів.
- показами свідка ОСОБА_8 який показав суду, що у жовтні 2019 року, його мати ОСОБА_4 звернулась за медичною допомогою до лікарні, після чого її було госпіталізовано на стаціонарне лікування. В цей період часу він знаходився за межами України, тому попросив знайому ОСОБА_6 щоб вона доглянула за домашніми тваринами та відвідувала матір в лікарні, для чого перераховував їй грошові кошти, крім того окремо перерахував на її рахунок грошові кошти в сумі 950 доларів США щоб ОСОБА_6 здійснила погашення заборгованості по його кредитним зобов`язанням, однак коли він повернувся додому, то дізнався, що фактично його кредити не погашено, крім того, за час відсутності матері вдома ОСОБА_6 заволоділа її банківськими картками АТ КБ «Приватбанк» та АТ «ПУМБ», з яких нею було знято грошові кошти;
- витягами з ЄРДР (т.1 а.с. 192-203);
- звітом по транзакціях з використанням / без використання БПК, що були випущені до рахунку AT «ПУМБ» № НОМЕР_1 за період з 14.10.2019 року по 27.01.2020 року згідно яких з рахунків потерпілої 21.10.2019 року загалом була знята сума коштів в розмірі 3800,00 грн. (т.1 а.с. 205);

- виписками по картці AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 за період з 20.10.2019 року по 13.01.2020 року згідно з якої з рахунків потерпілої 21.11.2019 року, 22.11.2019 року, 24.11.2019 року, 25.11.2019 року, 30.11.2019 року та 05.12.2019 року загалом була знята сума коштів в розмірі 27600,00 грн (т.1 а.с. 206 211);

- копіями анкети клієнта AT «ПУМБ» від 12.01.2018 року, заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб AT «ПУМБ» від 12.01.2018 року, паспорта споживача кредиту AT «ПУМБ» від 12.01.2018 року відповідно до яких ОСОБА_4 стала клієнтом банку та відкрила рахунок (т.1 а.с. 212 214);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 14.02.2020 року з описом та CD диском згідно яких на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2021 року були вилучені копії документів, що перебували в володінні AT «ПУМБ» які містять інформацію про рух коштів за банківськими картами які відкриті на ім`я ОСОБА_6 (т.1 а.с. 226 229);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.02.2020 року з описом згідно яких на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2021 року були вилучені копії документів, що перебували в володінні AT «ПУМБ» які містять інформацію про рух коштів за банківськими картами які відкриті на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.с. 233 235);

- протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 27.02.2020 року з описом та CD диском згідно яких на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.01.2021 року були вилучені копії документів, що перебували в володінні AT КБ «ПриватБанк» які містять інформацію про рух коштів за банківськими картами які відкриті на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.с. 239 242)

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю. Дії обвинуваченої, суд вважає за необхідне кваліфікувати за епізодом від 21.10.2019 року в період часу з 10-10 год. по 10-12 год. за ч.1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство); по епізодам від 21.10.2019 року біля 12-36 год., від 21.11.2019 року, від 22.11.2019 року, від 24.11.2019 року, від 25.11.2019 року, від 30.11.2019 року та від 05.12.2019 року за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує вимоги пунктів 1 та 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених нею кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше не судима. Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить часткове визнання вини, бажання відшкодувати спричинену шкоду, наявність на утриманні чотирьох дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.2 а.с. 3 6)

Враховуючи вищевикладені обставини, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання з урахування положень ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень у виді громадських робіт, визначеному санкцією ч.1 ст.190 КК України та у виді позбавлення волі за ч.2 ст.190 КК України, призначивши остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі, та приходить до висновку про можливість її виправлення без реального відбування покарання.

Вказане покарання на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_6 , попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Що стосується цивільного позову, суд приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За вимогами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом та із застосуванням норм Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ч. 1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Представником потерпілої, адвокатом ОСОБА_5 , було подано позовну заяву про відшкодування майнової і моральної шкоди. Просить стягнути зі ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 31400,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Щодо стягнення майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи той факт, що судом під час розгляду справи встановлено факт не законного заволодіння ОСОБА_6 грошовими коштами ОСОБА_4 з банківських карток AT «ПУМБ» по рахунку № НОМЕР_1 та АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , що належали потерпілій на загальну суму 31400,00 грн. то цивільний позов в цій частині підлягає задоволенню в повному розмірі.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При розв`язанні цивільних позовів потерпілих суд виходить з вимог ст. ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає, що незаконними діями обвинуваченої ОСОБА_4 , заподіяна моральна шкода.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої суд виходить із меж заявлених вимог та враховує, що внаслідок протиправних дій останньої потерпілій заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок якої потерпіла зазнали моральних страждань. При цьому, суд також враховує те, що для останньої завдання обвинуваченою моральної шкоди як наслідок стала зміна життєвого циклу, що підвищило внутрішнє емоційне напруження, знизило її емоційну стійкість та призвело до душевних переживань, які порушили звичайне функціонування потерпілої як особистості та вимагало додаткових зусиль для продовження звичайної життєдіяльності.

З огляду на викладене, виваженим і справедливим розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди суд оцінює в сумі 10000,00 грн., що підлягає стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання:

- по ч.1 ст. 190 КК України у виді 200 (двісті) годин громадських робіт;

- по ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо вона протягом цього строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 та ч.3 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_6 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід не застосовувати.

Речові докази по справі CD диски з інформацією з AT «ПУМБ» та AT КБ «ПриватБанк» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 31400 (тридцять одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Дата складання вироку 20.07.2021 року.

Суддя ОСОБА_1