Справа № 182/4403/21
Провадження № 1-кс/0182/886/2021
У Х В А Л А
Іменем України
12.07.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі

Слідчий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції у Дніпропетровської області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000498 про накладення арешту,-
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль FORD FUSION д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яким фактично користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні і знаходиться на майданчику тимчасово вилученого майна Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

В клопотанні зазначено, що 07.07.2021 о 19:29 год. до Нікопольського РУП надійшло повідомлення про те, що 07.07.2021 о 19.28 год. у дворі будинку №23 по вул. В. Усова в м. Нікополь, стоїть автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 , в якому ймовірно можуть бути наркотичні речовини.

За даним фактом, слідчим внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000498 від 07.07.2021 р. за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України старшим слідчим СВ Нікопольського ВП ОСОБА_6 07.07.2021 року на місці паркування проведено обшук автомобіля марки «FORD» моделі «FUSION» д.н. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору.

В ході обшуку автомобіля «FORD FUSION» д.н. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору, було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет чорного кольору у якому знаходився великий сліп. пакет з подрібненою речовиною рослинного походження, зеленого кольору, предмет схожий на пістолет з 8 предметами схожими на патрони, перцем схожий на пістолет з 3 предметами схожими на патрони, сліп. пакет з кристалічною речовиною світло кольору, сліп пакет у якому знаходиться 26 предметів схожих на патрони. 08 липня 2021 року у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 03.02.2021 автомобіль «FORD FUSION» д.н. НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 , який був вилучений і зберігається на спеціальному майданчику Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровський області і визнаний постановою слідчого від 08.07.2021 р. речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, належить ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, посилаючись на те, що в ході обшуку зазначеного автомобіля, були вилучені речі, які заборонені у вільному обігу. Сам автомобіль, на якому пересувався ОСОБА_7 , містить на собі сліди вчинення злочину, оскільки ці предмети, пістолети, наркотичні речовини, були вилучені у зазначеному автомобілі. До того ж, ОСОБА_7 вже оголошено про підозру і стосовно зазначеного автомобіля, який визнано речовим доказом, може бути застосовано спеціальну конфіскацію майна. Тому, на думку прокурора, необхідно накласти арешт на зазначений транспортний засіб для його збереження. Прокурор повідомив, що стосовно вилученої в автомобілі речовини наразі триває хімічна експертиза.
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 заперечував проти клопотання щодо накладення арешту на автомобіль, який належить матері підозрюваного, яка не є учасником у розпочатому кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_7 повідомлено про підозру лише за ч.1 ст. 263 КК України і санкція статті не передбачає конфіскації майна в тому числі і спеціальної. До того ж, автомобіль не був спеціально пристосований і використаний для перевезення зброї або наркотичної речовини, він не містить на собі жодних слідів будь-якого злочину і не є необхідним навіть для організації досудового розслідування, зокрема щодо проведення експертиз у кримінальному провадженні. І як, встановлено в судовому засіданні, вилучені в автомобілі заборонені предмети належать навіть не ОСОБА_7 , а його знайомому ОСОБА_8 , який випадково опинився в автомобілі, яким підозрюваний ОСОБА_9 навіть не керував, бо автомобіль був під керуванням його дружини ОСОБА_10 .
Власниця вилученого автомобіля ОСОБА_5 , повідомила, що ОСОБА_7 є її сином, але автомобіль купувала вона і її чоловік у той час, коли син знаходився за гратами, на власні кошти. Користується цим автомобілем здебільшого її невістка і враховуючи, що її син заарештований, автомобіль їм вкрай необхідний для використання за призначенням у родині. Крім того, обшук автомобіля проведено без її відома і без її дозволу, але вона не заперечує зберігати цей автомобіль до завершення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні і готова надати його за потреби за першою вимогою слідчого. Про те, що було вилучено у автомобілі їй відомо лише зі слів невістки. Просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора і повернути тимчасово вилучене майно особисто їй як власниці.
Перевіривши матеріали, надані в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання, заявлене прокурором не обґрунтоване належним чином, тому воно не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
В судовому засіданні не встановлено належних обґрунтувань для необхідності арешту вищезазначеного майна та прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого Парижі 20 березня 1952 року, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».
Як встановлено в судовому засіданні, 07.07.2021 року розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000498 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309, ч.1 ст. 263 КК України. 08.07.2021р. у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 оголошено підозру лише за ч.1 ст. 263 КК України, санкція за вчинення якого не передбачає конфіскації майна.
Автомобіль FORD FUSION д.н.з НОМЕР_1 не є предметом вчинення злочину, передбаченого ст.263 КК України або ст. 309 КК України ( підозру за яким ОСОБА_7 не оголошено). Зазначений автомобіль не визнаний знаряддям злочину. Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що на момент скоєння злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , він особисто навіть не керував зазначеним транспортним засобом, а перебував у ньому в якості пасажира.
Власником автомобіля FORD FUSION д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_5 , яка не є стороною у розпочатому кримінальному провадженні і навіть не допитана у якості свідка. Тому, вилучення транспортного засобу та безпідставне накладення арешту на вказане майно обмежить її законні права.
До того ж, відповідно до п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно було пристосовано або використане як засіб чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. Ці обставини прокурором не спростовані в судовому засіданні.
З урахуванням викладеного, є очевидним, що прокурором не доведено мету і цілі накладення такого арешту саме на транспортний засіб, що належить третій особі. Вважаю, що арешт зазначеного транспортного засобу лише з метою забезпечення збереження його як речового доказу, порушить баланс розумності і спів розмірності права власності. Тому, клопотання слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на автомобіль FORD FUSION д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Тимчасово вилучений транспортний засіб: автомобіль FORD FUSION д.н.з НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 повернути власнику.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1