Провадження №1-кс/127/6886/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про арешт грошових коштів.
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000055 від 26 травня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №1928 від 07.11.2007, ОСОБА_4 , було виготовлено та видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №412490, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також 07.11.2007, за реєстраційною карткою земельної ділянки серія АБВ №703098, Центром державного земельного кадастру, як підставу виникнення права власності ОСОБА_4 , вказаній вище земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :01:008:0027, з посиланням на номер розпорядження Вінницької районної державної адміністрації №1928 від 07.11.2007.

В подальшому 17.05.2021 на сайті ДомРіа Вінниця під ID 19648052, ОСОБА_4 виявив оголошення про продаж належної йому земельної ділянки із кадастровим номером :01:008:0027, за ціною 24 тис. доларів США, представником GrandCiti на ім`я ОСОБА_5 .

20.05.2021 року, під час зустрічі із представником GrandCiti на ім`я ОСОБА_5 , остання повідомила, що власником земельної ділянки є ОСОБА_6 .

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки №1083 від 21.12.2018, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_7 , ОСОБА_6 став власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:008:0027.

Так, враховуючи викладене та вимоги п. 4 ч. 1 ст. 167 КПК України, земельна ділянка з кадастровим номером - :01:008:0027, є предметом злочину, а тому з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування, виникла необхідність у накладені арешту на вказану земельну ділянку з кадастровим номером - :01:008:0027, яка на даний час належить ОСОБА_6 . При цьому, слід зазначити, що закон не пов`язує можливість накладення арешту на предмет злочину виключно з наявністю в особи конкретного процесуального статусу, тому слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність в зв`язку із службовою зайнятістю. Клопотання підтримував та просив задовольнити.

В силу ч.2 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання про арешт майна у відсутність власника земельної ділянки, з метою забезпечення накладення арешту майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
З матеріалів долучених до клопотання, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту земельної ділянки встановлено, що вони можуть бути одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому можуть підлягати спеціальній конфіскації.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання приходить до висновку про наявність у органу досудового розслідування достатньої інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено необхідність арешту земельної ділянки, яка зазначена слідчим у клопотанні, оскільки вона являється речовим доказом у кримінальному провадженні, при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером - :01:008:0027 шляхом позбавлення права на її відчуження, розпорядження та коритування.

Виконання ухвали доручити слідчому СВ Відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 .

Зобов`язати слідчого повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на нерухоме майно.

Ухвала слідчого судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя