Справа № 308/5777/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
25.01.2021 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/1113/20 за апеляційними скаргами: обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2020, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Абрикосівка Херсонської області, мешканцю АДРЕСА_1 за ч.2 ст.28, ч.1 ст.14 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.258, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Кіровоград, мешканцю АДРЕСА_2 за ч.2 ст.28, ч.1 ст.14 ст.113, ч.2 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.258, ч.2 ст.28 ч.2 ст.194 КК України.
Прокурором ОСОБА_9 заявлено клопотання про продовження цим обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на наступне.
Строк дії обраного запобіжного заходу, який Ужгородським міськрайонним судом обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжено, закінчується 04.12.2020. Підставою для продовження даного запобіжного заходу є наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які існували під час застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вони обвинувачуються у вчиненні готування до вчинення з метою ослаблення держави вибухів, підпалів або інших дій, спрямованих на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, за попередньою змовою групою осіб, носіння, зберігання, придбання, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, вчиненні терористичного акту, тобто вибуху, що заподіяв значної майнової шкоди, з метою провокації міжнародного ускладнення, за попередньою змовою групою осіб, умисному знищенні та пошкодженні чужого майна, вчиненого шляхом вибуху, за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про можливість їх переховування від суду, враховуючи кількість та тяжкість злочинів та не допущення вчинення інших умисних кримінальних правопорушень. На даний час існують ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного ОСОБА_10 , який на даний час переховується від органів досудового розслідування, експертів, спеціалістів, у цьому кримінальному провадженні, є ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення. Вказує, що такі ризики з моменту обрання відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу на даний час не зменшились, а звільнення обвинувачених з-під варти створить передумови для продовження злочинної діяльності та впливу на інших осіб у даному кримінальному провадженні. Реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі може спонукати, не дивлячись на родинні зв`язки та суспільні стосунки, матеріальний стан, вживати всі можливі заходи, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховування від органів досудового слідства та суду, впливу на свідків та інших підозрюваних, тому тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу обвинувачених за межі України, вчинення нового кримінального правопорушення. Застосування обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів не усуне існування зазначених вище ризиків.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2020 продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 з посиланням на те, що небезпека переховування існує, вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень на території Закарпатської області, хоча мають зареєстроване місце проживання у Кіровоградській області.
Кожний з обвинувачених, перебуваючи на волі, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування). Фактичні обставини, якими суд раніше обґрунтовував існування такого ризику (характер групових протиправних дій, в яких вказані особи обвинувачуються, тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у вказаних злочинах; ухилення від слідства та суду інших осіб, які також підозрюються у вчиненні дій, що ставляться обвинуваченим у провину, на даний час можливо переховуються на території іншої держави), своєї актуальності не втратили. Обвинуваченим висунуте обвинувачення у вчиненні як тяжких, так і особливо тяжких насильницьких злочинів (ст.12 КК України).
Оцінюючи ризик того, що обвинувачені можуть впливати на свідків кримінального провадження, потерпілих, суд посилається також на те, що на даний час допитано свідків сторони обвинувачення.
На даний момент є необхідність проведення значного обсягу процедурних (процесуальних) дій.
Обвинувачені можуть прийняти заходи щодо перешкоджання кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження, а саме експертів, якими проведено ряд судових експертиз, які не досліджувались в судовому засіданні.
Крім того, судом враховано, що дослідження доказів обвинувачення може сприяти уяві та переконанню обвинувачених про невідворотність покарання.
Стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування цих обвинувачених, а також ризик їх впливу на інших учасників процесу, матеріали відносно яких було виділено в окреме провадження та на даний час знаходяться в розшуку або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший, не повязаний із позбавленням волі, здатний їм запобігти.
Обраний ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, а тому місцевий суд визнав клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший менш суровий (домашній арешт) необґрунтованим, з урахуванням сукупності викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .
Стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування обвинувачених, а також ризик їх впливу на інших учасників процесу або взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що й такий запобіжний захід як інший, не пов`язаний із позбавленням волі здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний із позбавленням волі суд не вбачав.
В матеріалах кримінального провадження містяться копії медичної документації обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , однак будь-яких висновків про неможливість перебування останніх під вартою в них не відображено, інших документів, що підтверджують неможливість перебування обвинувачених в умовах тримання під вартою, суду не надано.
Згідно наданих захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_11 довідки завідувача медичної частини № 9 та консультативного висновку спеціаліста від 01.02.2019 медичний стан ОСОБА_8 стабільний та продовжено курс медикаментозної терапії.
Згідно наданого захисником листів від 30.07.2019, 20.08.2020 з Закарпатської установи виконання покарань № 9 неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах СІЗО також не вбачається, вказується про виклики швидкої медичної допомоги останньому, стабільну стенокардію напруги ГХ ІІІ ст., ІХС.
Згідно листа від 10.04.2020 із Закарпатської установи виконання покарань № 9 неможливість перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах СІЗО також не вбачається, вказується про надання необхідної медичної допомоги, стан здоров`я відповідає перебігу наявних захворювань.
В той же час обставини, які зазначені вище, не можуть бути підставою для відмови прокурору у клопотанні про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доказів, що захворювання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виключають їх тримання під вартою.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вказану ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.12.2020, постановити нову, якою відмовити у задоволенні вказаного клопотання прокурора та звільнити його з-під варти.
В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_8 зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та таким, що підлягає скасуванню відповідно до ст.409 КПК України, оскільки недоведені прокурором відповідні ризики; головуючим умисно затягується судовий процес, проводяться судові засідання тільки під час продовження строків тримання під вартою (зокрема, ОСОБА_8 ); ігнорується судом необхідність його екстреного належного стаціонарного лікування у зв`язку з істотним погіршенням стану здоров`я ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 03.12.2020 та постановити нову, якою у клопотанні прокурора відмовити й звільнити цього обвинуваченого з-під варти.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною й невмотивованою, такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Ужгородським міськрайонний судом Закарпатської області ігноруються норми статей 184 та 199 КПК України, зокрема щодо обов`язку прокурора довести існування ризиків й неможливості їх запобігання із застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою однотипні й шаблонні: ні нових обставин, ні доказів, ні аналізу тільки відображення норм закону і не аргументовані висновки; основний довід тяжкість інкримінованих злочинів. Єдине, що змінено в останньому клопотанні прокурора це те, що ОСОБА_6 нібито на досудовому розслідуванні визнав свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, що на думку прокурора є підставою для подальшого його утримання під вартою
Твердження прокурора, що обвинувачений може переховуватися від суду чи залишити межі країни не витримує критики, адже перше нічим не підтверджене і є лише припущенням прокурора, неможливе, оскільки у ОСОБА_6 відсутній паспорт для виїзду за кордон.
Твердження прокурора про наявний ризик вчинення підзахисним злочину голослівні. Прокурор не наводить жодного аргументу щодо їх підставності. Підзахисний характеризується виключно позитивно, перебуває в шлюбі й має на утриманні двох неповнолітніх дітей; має постійне місце проживання; є досить відомою людиною з відзнаками й нагородами; до кримінальної відповідальності раніше не притягувався. Жодних фактів, які б свідчили про ймовірну можливість вчинення підзахисним злочину при зміні йому запобіжного заходу не існує.
Вже надали пояснення представники потерпілої сторони, допитані всі свідки, матеріали справи знаходяться в суді, а речові докази в камері зберігання. Твердження суду, що обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть тиснути на експертів є неспроможними, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях й не мають жодного змісту, жодна зі сторін не заявляла клопотання про допит експертів у судовому засіданні.
Прокурор не довів, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підзахисного ОСОБА_6 , який знаходиться під вартою близько тридцяти трьох місяців, що не може виправдатись ні завданням кримінального судочинства, ні інтересами суспільства. Таке тривале тримання особи під вартою є вже відбуванням особою покарання, вина якої не встановлена вироком суду. Це свавільне позбавлення особи її права на гарантовану Конституцією України свободу. При наявності цілого ряду альтернативних засобів, які здатні повністю забезпечити належну поведінку обвинуваченого, утримання в неволі особи протягом такого значного терміну є по суті катуванням.
Апеляційний розгляд за наведеними вище апеляційними скаргами сторони захисту відбувся без участі обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки він у своїй апеляційній скарзі не заявив відповідне клопотання, передбачене у ч.4 ст.401 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги останнього, а також щодо іншої апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 , посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді, обговоривши доводи сторін та вивчивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з таких підстав.
Під час розгляду клопотання прокурора про обрання та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суд правильно встановив, що надані прокурором докази, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, що стверджується матеріалами провадження так і ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, відповідно до якої запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 апеляційний суд вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні є висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону, узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.
Апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за вчинення яких може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, і які мають значний ступінь суспільної небезпеки та значний резонанс у суспільстві.
Обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, можуть ухилятися від явки до суду та виконання процесуальних рішень, а також перешкоджати встановленню істини у справі.
ОСОБА_8 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів на території Закарпатської області, хоча мають зареєстроване місце проживання у Кіровоградській області, існує реальна необхідність проведення необхідних процесуальних дій, і те, що інший підозрюваний ОСОБА_10 на даний час переховується від органів досудового розслідування.
Вищенаведене свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що встановлені при застосуванні запобіжних заходів щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ризики переховування їх від органу досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, на даний час не зменшилися й не відпали.
Сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст.177 КПК України ризики, встановлені при застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зменшилися або відпали.
На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційних скаргах.
Продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Застосований щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_6 запобіжний захід не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, з огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про їх особу є обґрунтованим клопотання прокурора про продовження строку їх тримання під вартою. Інші, більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, дієвості кримінального провадження.
Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не мають на меті переховуватися від суду та інші спростовуються вищенаведеними обставинами. А стосовного того, що обвинувачений ОСОБА_8 страждає на тяжкі хронічні захворювання, однак через утримання під вартою не має змоги пройти рекомендовані йому лікарями належні періодичні обстеження та курси лікування в умовах спеціалізованого стаціонару спростовуються зазначеними вище повідомленнями й не свідчать про неможливість їх перебування під вартою. Доказів, які б підтверджували факт наявності у обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, не встановлено. В копіях медичної документації обвинуваченого ОСОБА_8 не відображено будь-яких відомостей про неможливість його перебування під вартою, а будь-яких інших доказів, у яких би достовірно вказувалось на те, що обвинувачений з огляду на захворювання не може триматися під вартою не надано.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
За таких обставин, апеляційний суд визнає, що апеляційні скарги сторони захисту, доводи яких не знайшли свого підтвердження, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407 ч.3 п.1, 418,419,422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги: обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постановлену щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.12.2020 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: