ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8773/21
провадження № 1-кс/753/1750/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" травня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000081 від 01.03.2021 про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою в порядку ст. 206 КПК України -
ВСТАНОВИВ:
Суть питання, що вирішується ухвалою.
05.05.2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшласкарга ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000081 від 01.03.2021 про забезпечення прав і свобод особи, яка тримається під вартою в порядку ст. 206 КПК України.
Встановлені судом обставини.
05.05.2021 відповідно до ст. 35 КПК України, автоматизованою системою документообігу Дарницького районного суду м. Києва, було визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 та передано матеріали.

Згідно даних скарги вбачається, що слідчою групою Головного слідчого управління Національної поліції України проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000081 від 01.03.2021 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України, підозрюваним по якому є ОСОБА_5
24.03.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартоюдо 22.05.2021 включно.

02.04.2021 слідчою ГСУ НП України ОСОБА_4 винесено постанову про забезпечення безпеки та утримання підозрюваного в ізоляторі тимчасового тримання Головного управління Національно поліції у м. Києві (далі - ІТТ ГУНП у м. Києві).

08.04.2021 ОСОБА_5 поміщено до ІТТ ГУНП у м. Києві, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Ремонтна, 7, що належить до території Дарницького району м. Києва.

ОСОБА_5 та захисник останнього зазначають, що застосовані заходи безпеки є не обґрунтованими та не переслідують законної мети, порушують вимоги законодавства про попередньо ув`язнених осіб та як наслідок відповідні права ОСОБА_5 . Крім того, підозрюваний має ряд захворювань та потребує систематичного лікування, що не може бути реалізовано в ізоляторі тимчасового тримання. Також, у ІТТ особи повинні перебувати виключно для проведення слідчих дій, проте по вище вказаному кримінальному провадженню слідчі дії з ОСОБА_5 не проводяться.

Враховуючи зазначене, ініціатор клопотання просить поновити права підозрюваного, як попередньо ув`язненої особи та зобов`язати уповноважених осіб вжити заходів для негайного переведення ОСОБА_5 до Київського слідчого ізолятора на строк дії запобіжного заходу застосованого на підставі ухвали слідчого судді.

Слідча ОСОБА_4 пояснила, що підозрюваний був переведений до ІТТ на підставі винесеної нею постанови про застосування заходів безпеки, у зв`язку з повідомленою оперативною інформацію про те, що підозрюваному в умовах тримання у слідчому ізоляторі загрожує небезпека його життю та здоров`ю.Крім того, слідча зазначила, що за питання про поміщення підозрюваного до одиночної камери слідчого ізолятору, нею не порушувалось, а за час перебування підозрюваного в ізоляторі тимчасового тримання, слідчі дії з підозрюваним не проводились. Також слідча не надала відповіді, чому заходи безпеки у вигляді переведення підозрюваного до ізолятора тимчасового тримання мали місце через шість днів, після винесення нею постанови.
Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення»,попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законноїсили.

Тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення»,підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», взятих під варту осіб тримають у маломісних або загальних камерах. У виняткових випадках, з метою збереження таємниці досудового розслідування, захисту ув`язнених від можливих посягань на їх життя чи запобігання вчиненню ними нового кримінального правопорушення, або за наявності на те медичних підстав за відповідним рішенням особи або органу, які здійснюють кримінальне провадження, чи начальника установи для попереднього ув`язнення, санкціонованою прокурором, їх можуть тримати в одиночних камерах.

З моменту поміщення ОСОБА_5 до ізолятора тимчасового тримання і на час розгляду даної скарги,слідчі дії з підозрюваним, які б виправдовували, а також давали підстави для тримання підозрюваного в ІТТ слідчим надано не було.
Крім того, місцем забезпечення безпеки ОСОБА_5 , як особи якій обрано запобіжний захід тримання під вартою, повинна бути одиночна камера у Державній установі Київський слідчий ізолятор.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що перебування ОСОБА_5 в ізоляторі тимчасового тримання прямо суперечить нормам вище наведеного закону, що свідчить про порушення прав підозрюваного, як попередньо ув`язненої особи, які підлягають негайному відновленню.

Керуючись ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод,

п. 18 ч. 1 ст. 3,ст. 206 КПК України, ч. ч. 1, 3 ст. 1, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», п. 2.1. розділу 2 правил внутрішнього розпорядку в ІТТ органів внутрішніх справ, затвердженого Наказом МВС України 02.12.2008 № 638, зареєстрованого в МЮ України, 12.02.2019 за № 137/16153, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити.
Зобов`язати слідчого Головного слідчу управління Національної поліції України ОСОБА_4 негайно вжити заходів для переведення ОСОБА_5 , підозрюваного по кримінальному провадженню №0000081 з Ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» на строк дії запобіжного заходу обраного ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 24.03.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1