УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

представника власника майна адвоката - ОСОБА_3
власника майна підозрюваної - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві клопотання старшого слідчого Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором, на яке накладено арешт в рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 07 червня 2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 313; ч. З ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , що погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 передачу речових доказів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління, для реалізації або передачі в управління за договором у рамках кримінального провадження № 0000605, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 313 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що СУ ГУНП у Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000605, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 червня 2019 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307 та ч. 3 ст. 313 КК України.

З метою забезпечення збереження речових доказів та збереження їхньої економічної вартості, виникла необхідність у отриманні рішення слідчого судді про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , автомобіль марки Hyundai Coupe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску мотоцикл марки Bajaj Dominar D400. реєстраційний номер НОМЕР_2 2019 року випуску автомобіль марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску автомобіль марки Daewoo Matiz, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2011 року випуску для здійснення заходів з управління вказаним арештованим майном.

Слідчий у судове засідання не з`явився.

Представник власника майна заперечував з приводу задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про визначення порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 7 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що обов`язковою умовою для передачі активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, є наявність сукупної вартості майна понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.7 ст.100 КПК України у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої цієї статті, слідчий за погодженням із прокурором або прокурор звертається з відповідним клопотанням до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до слідчого судді Вищого антикорупційного суду, або до суду під час судового провадження, яке розглядається згідно із статтями 171-173 цього Кодексу. Прокурор у випадку, передбаченому абзацом сьомим частини шостої цієї статті, не пізніше наступного робочого дня з моменту постановлення ухвали слідчого судді, суду надсилає копію цієї ухвали Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, із зверненням щодо прийняття активів, а також вживає невідкладних заходів щодо передачі цих активів Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Положеннями абзацу 2 частини 1 статті 170 цього КПК України встановлено, що ризиками, існування яких слідчий повинен доводити при вирішенні питання про арешт майна і, відповідно при вирішенні питання про його передачу в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів є: можливість приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Так ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.05.2020 року у справі № 761/13319/20 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 на частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року у справі № 761/14074/20 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 на автомобіль марки Hyundai Coupe, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року у справі № 761/14070/20 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 на мотоцикл марки Bajaj Dominar D400. реєстраційний номер НОМЕР_2 . 2019 року випуску, що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року у справі № 761/14073/20 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 на автомобіль марки Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску, що належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19.05.2020 року у справі № 761/14071/20 накладено арешт у кримінальному провадженні №0000605 від 07.06.2019 на автомобіль марки Daewoo Matiz, реєстраційний номер НОМЕР_4 , 2011 року випуску, що належить ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Тобто, слідчим у клопотанні, не було доведено існування ризиків приховування арештованого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Також клопотання слідчого та долучені до клопотання документи, не містять відомостей про вартість майна, про яке йдеться у клопотанні.

Так само, додані до клопотання матеріали не містять відомостей про те, що вищезгадане майно здобуте злочинним шляхом, або як таке, як що використовувалося у відповідній злочинній схемі.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слід звернути увагу на те, що статтею 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантовано право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Тлумачення положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції при застосуванні її до вилучення майна під час кримінального провадження, надано Європейським судом з прав людини, зокрема, у Рішенні від 23 січня 2014 року у справі ««EAST/WEST ALLIANCE LIMITED» проти України»:

«…1. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series AN 296-A, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62 від 10 травня 2007 року).

2. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series AN 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series AN 98)…».

Таким чином, враховуючи положення Кримінального процесуального кодексу України, практику Європейського суду з прав людини, а також те, що втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним, а тому за відсутності об`єктивних даних, про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, звернення з даним клопотанням не може вважатись законним втручанням, у зв`язку із чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 2, 26, 100, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотанні старшого слідчого Головного управління Національної поліції міста Києва ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів в управління для реалізації або передачі в управління за договором майна, на яке накладено арешт в рамках кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000605 від 07 червня 2019 року за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 313; ч. З ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголосити 12.08.2020 року о 08 год. 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1