Справа № 192/765/21
Провадження № 1-в/192/173/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
представника ДУ СВК №21 ОСОБА_4
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, засудженого:
- 26.12.2017 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст. 289, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
Початок строку: 07.09.2017 року
Кінець строку: 12.07.2023 року
ВСТАНОВИВ:
До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому засуджений зазначає, що своєю добросовісною поведінкою та сумлінною працею довів своє виправлення, режиму не порушує, неодноразово заохочувався, працює над самоосвітою, в установі отримав суміжну професію муляра, підтримує зв`язки з рідними.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні зазначив, що адміністрація установи вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що клопотання засудженого не обґрунтоване, оскільки він намагається зменшити свою провину у вчиненому, що свідчить, що він не усвідомив та не виправився.
Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.12.2017 року, яким він засуджений за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, який змінено в частині призначення покарання ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.05.2018 року.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби №19, погодженої заст. начальника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» та довідки по особовій справі, ОСОБА_5 за час перебування у слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 31.05.2018 року. Працевлаштований на підприємстві установи вантажником СГП, до праці має посереднє відношення. За час відбування покарання характеризується посередньо, не допустив порушень режиму утримання, має два заохочення, стягнень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. Відповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, але під наглядом адміністрації. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в роботі самодіяльних організацій, у реалізації програм диференційованого виховного впливу не бере. Підтримує зв`язки з рідними.
06.09.2019 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.
24.04.2020 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
28.05.2021 комісією установи відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не довела свого виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується дослідженими судом матеріалами ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення значної кількості умисних корисливих злочинів проти власності. ОСОБА_5 звільнявся умовно-достроково, однак після знов вчиняв аналогічні злочини проти власності. ОСОБА_5 призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України, однак ухвала про звільнення від відбування покарання судом не виносилась.
За судимістю за якою ОСОБА_5 відбуває покарання в СВК №21 відбув 2/3 частини строку покарання, має два заохочення, які застосовані до нього 21.01.2020 року та 12.04.2021 року, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має.
Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений за вчинення тяжкого злочину, суд враховує, що він має два заохочення, які застосовані до нього в 2020 та 2021 роках, не має стягнень, працевлаштований на підприємстві установи вантажником СПГ.
Разом з тим, суд вважає, що застосовані до ОСОБА_5 заохочення не мають системного характеру, оскільки застосовані за підсумками роботи за відповідний квартал року, та із значним проміжком часу понад рік, що є недостатнім для оцінки його сумлінності ставлення до праці.
Судом також враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому, який раніше неодноразово судимий за вчинення ряду умисних злочинів проти власності, до нього застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, йому призначалось покарання зі звільненням від його відбування відповідно до ст. 75 КК України.
Разом з тим, ОСОБА_5 за весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Доводи ОСОБА_5 щодо отримання освіти муляра не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, тому з огляду на суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_5 злочинів, його особу в цілому та поведінку протягом всього строку відбування покарання, враховуючи відсутність беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_5 є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1