ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/248/21 Справа № 707/2584/20 Категорія: ч.2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № 0000733 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки Чернігівської області, громадянина України, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту затримання, а саме з 01.09.2020.

Вирішена доля речових доказів в порядку ст. 100 КПК України,

в с т а н о в и л а :
Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він, 31.08.2020, близько 21-00 год., перебуваючи в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , схопив останню лівою рукою за плече та умисно наніс їй близько десяти ударів правою рукою в різні ділянки голови, в результаті чого заподіяв потерпілій наступні тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку, субдурального крововиливу, крововиливів під м`які оболонки головного мозку та мозочка, крововиливів під м`які тканини верхньої губи, лівого жувального м`язу, крововиливів в м`які тканини голови, крововиливу на верхній губі по центру, садна на верхній губі зліва, синця в лівій скроневій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 03-01/774 від 01.09.2020 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і виникли не менше як за 40 хвилин до настання смерті; синець по променевому краю нижньої третини правого передпліччя, який згідно вказаного висновку експерта відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_11 згідно зазначеного вище висновку судово-медичної експертизи є черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій лобно-скроневій ділянці, крововиливів під м`які оболонки головного мозку та мозочка.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , пом`якшивши його з 7 років 6 місяців позбавлення волі до 6 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання в достатній мірі не враховано: молодий вік обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність сталих соціальних зв`язків, родини та двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, активну допомогу односельцям, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а також мотив вчинення ОСОБА_7 злочину неприязні відносини викликані віктимною поведінкою потерпілої, яка нецензурно виражалась на адресу обвинуваченого та його дітей.

Вважає, що визнання вини, щире каяння, активне сприяння розкриттю злочину, свідчать про намір обвинуваченого стати на шлях виправлення та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, та дають підстави для застосування положень ст.. 69 КК України при призначенні покарання, нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, а саме - у виді 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити; думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

В ч.2 ст. 50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в наближеному до мінімального розміру, в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання, воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки покарання обвинуваченому призначено в розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, обвинувачений вчинив умисне тяжке кримінальне правопорушення щодо жінки, яка є значно старшою за нього, нанісши їй близько 10 ударів рукою в життєво важливий орган голову, внаслідок чого настала смерть потерпілої.

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що судом першої інстанції не враховано молодий вік обвинуваченого, наявність на його утримані двох неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки вказані обставини судом першої інстанції були в достатній мірі враховані при призначенні покарання ОСОБА_7 .

Твердження захисника про те, що у обвинуваченого є родина та наявні сталі соціальні зв`язки не підтверджені жодними доказами по справі.

Визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення не є обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та не дають підстав для застосування положення ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання, оскільки вказані обставини свідчать про усвідомлення обвинуваченим своєї протиправної поведінки, та наслідків, які настали від його дій у виді смерті потерпілої, і не можуть вважатися обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження районним судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним і обґрунтованим, а підстави для його зміни, пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання, в тому числі із застосуванням вимог ст. 69 КК України, як про це просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, ч. 1 п. 1 ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 18 січня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді