Справа № 933/917/20 р.
Номер провадження № 1-кп/933/24/21 р.
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2021 року Олександрівський районний суд Донецької області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
законного представника неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
представників служби у справах дітей Олександрівської селищної ради ОСОБА_8 , ОСОБА_4 ,
представника відділу освіти Олександрівської селищної ради психолога ОСОБА_9 ,
представника уповноваженого підрозділу органу національної поліції дільничого офіцера сектору превенції ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000113 від 7 липня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що народилась в с. Золоті Пруди Олександрівського району Донецької області, освіта середня, не працюючої, розлученої , багатодітної матері, яка має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не засудженої, зареєстрованої в с. Громова Балка Олександрівського району Донецької області, фактично мешкаючої в АДРЕСА_1 , та
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, що народилась в м. Донецьку Донецької області, освіта неповна середня, учениці 11 класу Очеретинського ЗЗСО, раніше не засудженої , мешкаючої за місцем реєстрації в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В
Ввечері 17 червня 2020 року ОСОБА_4 разом з неповнолітньою ОСОБА_5 прийшли до ОСОБА_12 , який мешкає в АДРЕСА_1 , де в цей час знаходився ОСОБА_13 . Перебуваючи в гостях, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на викрадення мобільного телефону ОСОБА_13 задля отримання доступу до його грошових коштів на картці через особистий кабінет «Приват 24».
Реалізуючи злочинний намір, діючи за попередньою змовою групою осіб, обвинувачені, скористалися тим, що, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_13 залишив свій мобільний телефон «Nomi» без нагляду , забрали телефон та пішли додому до ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . Знаходячись за вказаною адресою, використовуючи мобільний телефон потерпілого, обвинувачені, діючи за

попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, увійшли до особистого кабінету потерпілого у «Приват 24» та в період часу з 20 години 03 хвилини до 20 години 58 хвилин 17 червня 2020 року здійснили 10 транзакцій грошових коштів з рахунку кредитної картки ОСОБА_13 на банківську платіжну картку ОСОБА_6 - матері неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 в розмірі 2214, 88 грн.
Здійснивши переказ коштів на картку ОСОБА_6 , обвинувачені підкинули мобільний телефон ОСОБА_13 на подвір`я будинку ОСОБА_12 .
Користуючись тим, що банківська картка ОСОБА_6 фактично знаходилась у володінні доньки останньої - ОСОБА_5 , обвинувачені, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, в ніч з 17 на 18 червня 2020 року приїхали до банкомату «Пумб», що знаходиться в см. Новодонецьке м. Добропілля Добропільського району Донецької області, вул. Ювілейна, 1а, де зняли перераховані на картку ОСОБА_6 грошові кошти потерпілого , якими розпорядилися на власний розсуд.
Завдана шкода не відшкодована.
Обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що 17 червня 2020 року разом із неповнолітньою ОСОБА_5 знаходились у ОСОБА_12 в гостях в АДРЕСА_1 , де також знаходився ОСОБА_13 , який випивав із ОСОБА_12 . Через деякий час вони позасинали, а телефон потерпілого залишився на видному місці. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 вирішили забрати телефон потерпілого задля викрадення його грошей з картки «Приватбанк». Скориставшись тим, що ОСОБА_13 із ОСОБА_12 не спостерігали за їх діями, бо були в стані сильного алкогольного сп`яніння, обвинувачені , залишаючись непоміченими, забрали мобільний телефон потерпілого та пішли додому до ОСОБА_4 .
Того ж дня, знаходячись в будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , в період часу з 20 по 22 годину, обвинувачені увійшли до «Приват 24», де змогли перерахувати кошти з картки ОСОБА_13 на картку матері ОСОБА_14 , що фактично знаходилась в користуванні останньої. Вони провели близько 10 транзакцій, поки не перерахували з картки потерпілого гроші в сумі біля 2200 грн.
Після цього вони пішли до двору ОСОБА_12 , де підкинули телефон ОСОБА_13 , нібито він сам його загубив.
Тієї ж ночі обвинувачені разом поїхали на таксі до смт. Новодонецьке , де з банкомату «Пумб» зняли кошти з картки ОСОБА_6 . Надалі вони поїхали до смт.Олександрівка, де ОСОБА_4 придбала продукти харчування, спиртні напої, цигарки, розплатившись викраденими грошима.
ОСОБА_5 вину у вчиненні крадіжки визнала, підтвердивши, що ввечері, у червні 2020 року, перебуваючи в гостях у ОСОБА_12 , вона з ОСОБА_4 були свідками того, що чоловіки спільно вживали спиртні напої, аж поки позасинали. Разом з ОСОБА_4 вони вирішили забрати мобільний телефон потерпілого ОСОБА_13 , задля викрадення грошей з картки останнього. Скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігав, обвинувачені забрали телефон та пішли додому до ОСОБА_4 .. Остання увійшла до «Приват 24» та декількома транзакціями перевела гроші на картку матері обвинуваченої ОСОБА_5 . Ця картка знаходилась у неї, бо мати зловживає спиртними напоями і могла пропити соціальні виплати, що надходили на карту. Перевівши гроші, вони вирішили позбутися телефону потерпілого, підкинувши його у двір ОСОБА_12 . Потім ОСОБА_4 замовила таксі і вони поїхали до смт. Новодонецьке, де ОСОБА_4 зняла кошти з картки,яка і розпорядилася вирученими грошима.Вона придбала продукти та цигарки в супермаркеті «Апрель», розплатилася за таксі.
Суд вважає, що вина обвинувачених підтверджена повністю поясненнями потерпілого, свідків, письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_13 підтвердив, що дійсно у червні 2020 року він перебував вдома у ОСОБА_12 , де вони разом вживали спиртні напої. До ОСОБА_12 також завітали односельці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вони прийшли із пляшкою, але самі не вживали. Під впливом випитого ОСОБА_13 заснув в будинку ОСОБА_12 , а наступного дня , прокинувшись, не міг знайти свій мобільний телефон, хоча залишив його поруч із собою. Через деякий час виявилось, що з його картки зникли гроші в сумі понад 2200 грн. В подальшому була встановлена причетність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до викрадення грошей з картки. На думку потерпілого, ОСОБА_4 , скористалась довірою ОСОБА_5 , на картку матері якої і були перераховані кошти, щоб уникнути відповідальності. Викрадені кошти обвинувачені не повернули до цього часу.
Свідок ОСОБА_12 підтвердив в судовому засіданні обставини перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нього в будинку у червні 2020 року, коли він разом з ОСОБА_13 вживали спиртні напої. Під впливом випитого потерпілий заснув, а телефон був поруч з ним. Прокинувшись наступного дня, вони не знайшли телефон, тому підозра впала на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які також були присутніми під час розпиття. Через деякий час ОСОБА_12 , пораючись на городі, знайшов телефон ОСОБА_13 . Виявилось, що за допомогою телефону обвинувачені зняли гроші з картки потерпілого.
Свідок ОСОБА_15 підтвердив, що дійсно, в червні 2020 року, за дзвінком ОСОБА_4 , він, як водій таксі, возив її та ОСОБА_5 в смт. Новодонецьке в нічний час, де ОСОБА_4 з банкомату знімала гроші з картки, а потім, за її вказівкою, вони поїхали до супермаркету «Апрель», де ОСОБА_4 придбала продукти, після чого свідок відвіз їх додому до останньої.
Обставини, місце та спосіб вчинення 17 червня 2020 року обвинуваченими крадіжки грошових коштів з картки для виплат «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_13 підтверджені виписками з карткового рахунку банку, за якими переказ здійснювався за допомогою додатку «Приват 24» на картку «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_6 такими транзакціями:
-о 20 годині 03 хвилини 100,5 грн.,
- о 20 годині 05 хвилини 201,01 грн.,
- о 20 годині 06 хвилини 251,26 грн.,
- о 20 годині 09 хвилини 201,01 грн.,
- о 20годині 13 хвилини 251,26 грн.,
- о 20годині 14 хвилини 251,26 грн.,
- о 20годині 18 хвилини 201,01 грн.,
- о 20годині 19 хвилини 251,26 грн.,
- о 20годині 20 хвилини 252,52 грн.,
- о 20годині 21 хвилини 253,79 грн. ( а.с.124-125)
Обставини зняття коштів підтверджено випискою по картці - рахунку банку «Приват банк» на ім`я ОСОБА_6 , що відбулось з банкомату , розташованого смт. Новодонецьке такими транзакціями:
17 червня 2020 року - 1200 грн.,
18 червня 2020 200+ 200+200+300+50 грн. ( а.с.131)
Таким чином, загальна сума викраденого майна, разом із комісіями за зняття складає 2214,88 грн.
Відповідно до протоколу доступу до речей та документів від 20 листопада 2020 року з

додатком, під час досудового розслідування були отримані відеозаписи з камери відеоспостереження банкомату банку «Пумб» за адресою, вул.. Ювілейна, 1а, смт.Новодонецьке м. Добропілля Донецької області на підставі ухвали слідчого судді Олександрівського районного суду Донецької області від 21 жовтня 2020 року. Було переглянуто знімки відеоспостереження під час зняття коштів з 17 на 18 червня 2020 року(а.с.142-144).
За протоколом огляду комп`ютерного диску від 20 листопада 2020 року,було вилучено 3 комп`ютерні диски, що оглянуті за попереднім протоколом тимчасового доступу до речей і документів, долучені фототаблиці( а.с . 145-147).
За протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 26 листопада 2020 року, ОСОБА_15 впізнав на фото № 2 за рисами обличчя мешканку с. Золоті Пруди Мороз Людмилу, яку він з незнайомою йому молодою дівчиною возив як водій таксі до банкомату «Пумб» смт. Новодонецьке ( а.с. 148-149)
Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, бо вони умисно, із корисливих спонукань за попередньою змовою групою осіб здійснили таємне викрадення чужого майна .
Суд, призначаючи покарання, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченими кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжких , особи обвинувачених , обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до вимог ст. 485 КПК України, суд, під час судового розгляду кримінального провадженняи з`ясував обставини, що підлягають встановленню у провадженні щодо неповнолітніх.
Так, неповнолітня ОСОБА_5 задовільно характеризується за місцем проживання. В громадських місцях та побуті вона поводиться урівноважено, навчається в 11 класі вечірньої школи.
За висновком судової психолого-психіатричної експертизи № 839 від 15 грудня 2020 року, ОСОБА_5 на період вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення була психічно здоровою, виявляла ознаки акцентуації особистості за нестійким типом на тлі соціальної занедбаності. За психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період вчинення інкримінованого правопорушення не перебувала у тимчасово-хворобливому стані.
У теперішній час ОСОБА_5 є психічно здоровою, виявляє ознаки акцентуації особистості за нестійким типом на тлі соціальної занедбаності. За психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.
У ОСОБА_5 відзначаються ознаки затримки психологічного розвитку, пов`язаного з психічним інфантилізмом, з ознаками акцентуації особистості за нестійким типом на фоні вираженої соціальної занедбаності.
Проте відзначається достатній інтелектуальний потенціал, здатність до формування когнітивних навичок. Тобто дані явища не пов`язані з психічним розладом ( розумова відсталість), але так чи інакше, є причиною недостатнього розуміння деяких подій та їх наслідків.
За сукупністю вищевказаних індивідуально-психологічних характеристик, загального рівня психологічного розвитку, ОСОБА_5 могла правильно розуміти фактичний характер і суспільну небезпеку своїх дій та передбачати їх наслідки, але скоїла свої протиправні дії під впливом та керівництвом дорослої особи ( а.с 151-157).
За довідкою Олександрівської лікарні планового лікування від 9 липня 2020 року № 01-11/444, ОСОБА_5 , 2004 року народження,на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває( а.с. 168).

Опитана в якості свідка законний представник неповнолітньої обвинуваченої - ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_14 народилась в м. Донецьку . Батько дитини помер через 9 місяців після її народження . Після цього законний представник проживала із співмешканцем, вимушена була продати будинок своїх батьків, які померли. У 2013 році законний представник з донькою та співмешканцем переїхали до с. Громова Балка Олександрівського району до тітки співмешканця. Після смерті співмешканця, вона з донькою переїхала жити до подруги в м.Соледар, де відносини не склалися і вона знову повернулась до с. Громова Балка. Надалі вони переїхали до села Золоті Пруди і знову повернулись до с. Громова Балка , бо не мають ні житла, ні рідних. На цей час сім`я проживає у знайомої, яка прихистила їх в своєму будинку в АДРЕСА_2 , де вони і зареєстровані. Умови проживання незадовільні, бо знайома має лише одну кімнату та одне ліжко, на якому вони сплять вдвох із знайомою. Даріна спить на кухні, там, же , на табуретці робить уроки. Школа знаходиться в с. Очеретино. У зв`язку з відсутністю транспортного сполучення між селами, ОСОБА_14 не може кожного дня ходити до школи і навчається у вечірній школі, приходить на навчання декілька разів на місяць. Навчається погано, бо не проявляє інтересу до навчання та не має умов , зокрема, у них відсутній Інтернет. Матеріальний стан сім`ї незадовільний, бо законний представник працює за наймом, переважно випасає корів, за що отримує невеличку платню, крім того, вона отримує соціальні виплати на ОСОБА_14 . Законний представник визнала, що зловживає спиртними напоями, через що ОСОБА_14 стала більше спілкуватися із ОСОБА_4 , яка допомагала їм, дозволила свого часу проживати у своєму будинку. Даріна дружила з дітьми ОСОБА_4 , часто ночувала у неї вдома. Законний представник вважає, що ОСОБА_14 попала під вплив ОСОБА_4 , тому здійснила крадіжку. Раніше вона крадіжок не вчиняла, більше довіряла матері.
Свідок ОСОБА_16 класний керівник неповнолітньої ОСОБА_5 ,пояснила, що дівчинка знаходиться в складних життєвих умовах, має несприятливі умови для навчання. Так, мати дитини разом з дівчинкою проживає у знайомих в с. Громова Балка. Транспортне сполучення в цьому селі відсутнє, дитина не має змоги відвідувати школу, навчається у вечірній школі. Показники у навчанні нижчі за середні, ОСОБА_14 має погану пам`ять, не має хисту до точних наук, віддає перевагу гуманітарним предметам. Домашні завдання виконує на рівні, що нижче за середній. Мати цікавиться навчання доньки, спілкується з вчителями, турбується , щоб донька мала умови до навчання. В той же час, сім`я не має належних умов до життя, низький рівень матеріального забезпечення.
Свідок ОСОБА_17 провідний спеціаліст Олександрівської селищної ради, пояснила, що ОСОБА_18 проживає разом із матір`ю. Сім`я не має постійного місця проживання, живуть періодично у тих чи інших знайомих. Мати не має постійної роботи, наймається до місцевих жителів на тимчасові роботи, зловживає спиртними напоями.
За актом обстеження матеріально-побутових умов від 4 грудня 2020 року , посадові особи Олександрівської селищної ради обстежили будинок АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_14 разом із матір`ю. Житлове приміщення складає 40 кв.м. В будинку брудно, посуд брудний. Одяг і взуття у дитини наявні ( а.с. 174).
Як пом`якшуючу покарання ОСОБА_5 обставину суд враховує щире каяття, вчинення правопорушення будучи раніше не засудженою, у неповнолітньому віці, її другорядну роль у скоєнні правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 досудовим слідством не виявлено.
Суд враховує, що, відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Мета покарання за злочин, вчинений неповнолітнім, має істотні відмінності від наведеного вище загального правила, оскільки, в кримінальних провадженнях щодо осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку, на перше місце виходить їх реабілітація (виправлення) як реалізація принципу найкращих інтересів дитини.

Призначаючи покарання неповнолітній особі, суд,за приписами ст. 103 КК України, крім врахування ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також бере до уваги умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Відповідно до вимог ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
В силу пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Суд приймає до уваги викладені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_5 раніше не засуджену , яка вчинила нетяжке кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці , за наданою характеристикою з місця проживання проявила себе із задовільної сторони, є ученицею 11 класу, та обставини скоєного правопорушення, за якими вона підпала під вплив дорослої особи та відігравала у вчиненні злочину другорядну роль, вчинила злочин внаслідок складних життєвих умов .
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України , тобто, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті, що не пов`язане з ізоляцією від суспільства - у виді громадських робіт .
Суд враховує також думку потерпілого, який просить суворо не карати обвинувачену ОСОБА_5 , яка, на його думку, була використана значно старшою обвинуваченою ОСОБА_4 та, за можливості, звільнити неповнолітню від покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , суд виходить з положень ст.100 КК України , за якою громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.
Призначаючи покарання, суд враховує висновок досудової доповіді Олександрівського районного сектору з питань пробації, за яким виявлена можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства з огляду на те, що вона щиро розкаялась, усвідомлює свою вину, не перекладаючи її на інших, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності. На думку органу пробації, бажано відбуття покарання у громаді.
Обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується задовільно, скарг на її поведінку не надходило, не працює, виховує трьох неповнолітніх дітей ( а.с.164).
За довідкою Олександрівської селищної ради від 10 липня 2020 року № 194/11-15, ОСОБА_4 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , разом із трьома неповнолітніми дітьми:
-синами ОСОБА_19 , 2007 року народження, та ОСОБА_20 , 2008 року народження,
-донькою ОСОБА_21 , 2010 року народження.

За довідкою Олександрівської лікарні планового лікування від 9 липня 2020 року № 01-11/443, ОСОБА_4 , 1986 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Як пом`якшуючу покарання ОСОБА_4 обставину суд враховує вчинення нею кримінального правопорушення вперше.
Суд не може врахувати щире каяття, як пом`якшуючу покарання ОСОБА_4 обставину , з огляду на те, що обвинувачена лише визнала свою вину та розповіла обставини вчинення кримінального правопорушення . З огляду на її поведінку після вчинення крадіжки, її ставлення до потерпілого, в тому числі і під час судового засідання, формально висловлюючи каяття, обвинувачена фактично не визнала та не усвідомила негативних наслідків для потерпілого, не виявила бажання виправити наслідки скоєного, не намагалась відшкодувати завдані злочином збитки хоча б частково, посилаючись на складний матеріальний стан. Обвинувачена навіть не намагалась будь-яким чином компенсувати завдану шкоду.
Така правова позиція щодо застусування пом`якшуючої обставини висловлена у постанові ВС від 18 вересня 2019 року у справі № 166/1065/18.
У цій постанові зазначено, що факт щирого каяття повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах даної справи відсутні такі дані.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 досудовим слідством не виявлено.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги обставини скоєного правопорушення, те, що обвинувачена ОСОБА_4 відігравала головну роль у вчиненні кримінального правопорушення та його наслідки, що залишились не відшкодованими, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи на те, що вчинений злочин, є нетяжким , відповідно до положень ст.12 КК України, ОСОБА_4 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, будучи матір`ю- одиначкою, за місцем проживання характеризується задовільно, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, в зв`язку з чим вважає за необхідне, на підставі положень ст. 75 КК України, звільнити її від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Суд приймає до уваги висновки досудової доповіді, за якою визначена середня ймовірність вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 повторного правопорушення та за обставинами справи є підстави для призначення покарання обвинуваченій, що не пов`язане з реальним відбуттям .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 370, 371,374,484, 485, 487 КПК України, ст.ст. 100, 103 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 ( один) рік .
На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 1(один)рік.
Відповідно до положень ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_5 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69, ст. 100 КК України, у виді 50( п`ятидесяти ) годин громадських робіт.
Вирок може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1