Справа № 307/3709/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/494/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2019 року,
з участю прокурора ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Строк відбування призначеного ОСОБА_7 покарання постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 14 жовтня 2018 року, приблизно о 06 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно- справним автомобілем марки "Opel Т98" моделі "Astra", реєстраційний номер НОМЕР_1 Чеської Республіки, рухаючись по вул. Грушевського в с. Нересниця, в напрямку с. Вільхівці, Тячівського району, навпроти будинку № 201, діючи всупереч вимогам п.п. 2.3"б", 2.9"а", 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху та виїхав на зустрічну смугу руху і ліве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час знаходився на лівому узбіччі, відносно напрямку руху вказаного автомобіля. В подальшому, після вказаного наїзду, водій ОСОБА_7 , в стані некерованого заносу, повернувся у свою смугу руху, звідки з`їхав на праве узбіччя та кювет, де допустив наїзд на бетонний паркан. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 155 від 08 листопада 2018 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепу з переходом ліній на основу з частковим розміжженям речовини головного мозку, множинних переломів ребер справа - 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 по навколо хребтовій лінії та 2, 3, 4, 5 ребра по середньо- підпахвинній лінії з крововиливами в м`які тканини, поперечного перелому хребта на рівні тіла 6-го грудного хребця з пошкодженням спинного мозку, закритого поперечного перелому правого стегна в верхній третині, закритого уламкового перелому великогомілкової та малогомілкової кісток лівої гомілки у верхній третині, забійно-рваної рани тильної поверхні правої ступні, смугастого характеру садно передньої поверхні грудної клітки. Вказані тілесні ушкодження знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю потерплого і могли виникнути в момент ДТП, тобто 14 жовтня 2018 року, і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 2.3 "б", 2.9 "а", 12.1 та 12.3 Правил дорожнього руку України, якими визначено: п.2.3. ПДР - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9. ПДР - водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння; п.12.1 ПДР - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п.12.3 ПДР - У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Невиконання водієм ОСОБА_7 вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отриманням ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до його смерті.

В апеляційній скарзі прокурор Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 не оспорюючи висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що визначаючи розмір покарання ОСОБА_7 , суд не взяв до уваги, що останній, грубо порушив «Правила дорожнього руху», керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння і в результаті його дій загинула людина.

Просить скасувати вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким останнього визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Також просить дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 покликається на те, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості

Звертає увагу на неповноту і однобічність судового слідства.

Вважає, що суд не навів мотивів щодо призначення покарання пов`язаного з позбавленням волі без застосування положень ст.75 КК України.

Акцентує, що ОСОБА_7 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні винуватим себе визнав частково та заперечив вчинення ним такого в стані алкогольного сп`яніння. Обіцяв не вчиняти злочинів, шкодує про скоєне. Також обвинувачений у своїх поясненнях зазначає про те, що не пам`ятає обставин дорожньо-транспортної пригоди та подій, які відбувалися до неї, оскільки отримав травму голови. Ствердив, що ніколи не вживав алкоголь, перебуваючи за кермом авто, а пляшки від пива в автомобілі залишили його друзі.

Наголошує, що потерпіла ОСОБА_11 жодних претензій до обвинуваченого не має, так як він відшкодував їй завдану шкоду та просила суворо не карати ОСОБА_7 і не позбавляти його волі.

Звертає увагу на те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 було проведено з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, останнє калібрування приладу якого відбувалось поза межами шестимісячного строку. Наведене, на думку захисника, позбавляє суд можливості визнати результати огляду за допомогою газоаналізатора "Drager Alcotest 6810", як беззаперечний доказ того, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зазначає, що суд не взяв до уваги висновок експерта №1839 від 26 жовтня 2018 року, згідно якого в результаті проведеної судово-токсикологічної експертизи крові з вени ОСОБА_7 , в крові не виявлено метиловий, етиловий, пропіловий, аміловий спирти та їх ізомери.

Вважає, що вищенаведене свідчить про відсутність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Просить змінити вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 вересня 2019 року, призначити ОСОБА_7 більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, виступ захисника адвоката ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту та заперечили апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що такі задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам місцевий суд дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з апеляційних скарг, сторона обвинувачення не погоджується із мірою призначеного обвинуваченому покарання та вважає таке занадто м`яким, а сторона захисту, у свою чергу, заперечує наявність обтяжуючої покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обставини, а саме перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння та вважає за доцільне призначити йому більш м`яке покарання, застосувавши при цьому положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи та різного роду факторів і критеріїв, що впливають на покарання.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених, а також для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню суспільної небезпеки та даним про особу винного.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, його наслідки у вигляді смерті потерпілого, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченому, а також дані про його особу. При цьому, суд першої інстанції врахував і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зазначивши це в мотивувальній частині вироку, і призначив таке в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, і яке він має відбувати реально.

Ті, пом`якшуючі покарання обставини, на які покликається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі, місцевим судом теж враховані.

Висновок суду першої інстанції щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованим та таким, що не викликає сумніву і підтверджуються даними перевірки на стан алкогольного сп`яніння з допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», тест № 3000 від 14 жовтня 2018 року, за результатом якої, вміст алкоголю в організмі ОСОБА_7 становить 0,49 ‰ і не спростовується висновком судово-токсикологічної експертизи № 1839 від 26 жовтня 2018 року, про що мотивовано у вироку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Безпідставними є доводи захисника обвинуваченого щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 з порушенням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, що стосується калібрування приладу, оскільки з виписки результату огляду на стан сп`яніння ОСОБА_7 за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» вбачається, що датою калібрування приладу є 13 лютого 2018 року. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 року № 1747 становить один рік, тобто до 13 лютого 2019 року (огляд проводився 14 жовтня 2018 року), а відтак, підстави для визнання результатів приладу недійсними відсутні.

Таким чином, застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 інституту, так званого, умовного звільнення, на переконання колегії суддів, в даному конкретному випадку, суперечить загальним засадам призначення покарання і не забезпечить досягнення його мети. При цьому, думка потерпілої щодо даного питання сама по собі не може бути вирішальною, оскільки це відноситься до дискреційних повноважень суду.

Отже, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційні скарги прокурора Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2019 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4