справа № 165/603/19
провадження №1-кс/165/14/21
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02 березня 2021 року м. Нововолинськ
Вказує, що 07 березня 2019, приблизно о 20 годині, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Фіат-Скудо» д.р.н. НОМЕР_1 , по вулиці Автобусній в м.Нововолинськ, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого остання отримала тяжкі тілесні ушкодження і була доставлена в Нововолинську ЦМЛ.
Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 наголошує, що на його неодноразові вимоги, лише 17 грудня 2020 отримав від слідчого копію оскаржуваної постанови, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах провадження.
Відповідно до постанови, прийнятої 18.08.2020, в діях водія ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Вважає, що досудове розслідування проведено не повно, оскільки не досліджені всі обставини ДТП, в зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати проведене досудове розслідування об`єктивним, повним та неупередженим,а оскаржувану постанову законною і обґрунтованою з огляду на таке.
У постанові слідчим вказано, що небезпека для водія ОСОБА_6 виникла з моменту виходу пішохода ОСОБА_3 на проізну частину дороги, тобто за 2 м. до місця наїзду.
У висновку експерта від 03.08.2020 з врахуванням наданих слідством вихідних даних, вказано, що водій ОСОБА_6 не мав можливості уникнути наїзду на потерпілу ОСОБА_3 .
Відповідно до вказаного висновку експерта водій ОСОБА_6 повинен був рухатись зі швидкістю 50 км/год і в момент виникнення небезпеки для руху негайно вжити заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.
Поряд з цим, у оскаржуваній постанові вказано, що слідчим експериментом від 27.02.2020, з врахуванням протоколу огляду відеозапису від 16.10.2019 встановлено швидкість автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 , яка складала близько 81 км/год.
З огляду на це, адвокат ОСОБА_4 наголошує, що слідством об`єктивно встановлено, що водій ОСОБА_6 допустив суттєве перевищення швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті, тобто грубо порушив п.12.4 та 12.9 «б» ПДР України.
Зазначає, що швидкість руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_6 була вирахувана шляхом ділення відстані з моменту фіксування автомобіля відео реєстратором до місця наїзду на час, який пройшов з моменту фіксації автомобіля відео реєстратором до моменту наїзду. Вказує, що за даними слідчого експерименту ця відстань склала 179 м. Згідно даних огляду відеозапису від 16.10.2019, час, який пройшов з моменту фіксації автомобіля відео реєстратором до моменту наїзду на пішохода становить 8 секунд. Шляхом ділення відстані на час, і встановлено швидкість руху автомобіля 179 м.: 8 сек. = 22.3 м/сек. або 80.5 км/год.
Звертає увагу, що слідством не досліджувалася можливість водія уникнути наїзду на пішохода при швидкості руху 50 км/год., тобто з швидкістю, якої мав дотримуватись водій під час руху у населеному пункті.
Наголошує, що при швидкості руху 50 км/год., автомобіль проїзжає 13.8 м./сек. Тобто, за 8 сек. автомобіль під керуванням ОСОБА_6 подолав би відстань 110,4 метри.
Вказує, що разом з тим встановлено, що відстань з моменту фіксації автомобіля відео реєстратором до моменту наїзду на пішохода становить 179 метрів.
Таким чином, відстань, коли виникла небезпека для руху водію ОСОБА_6 становить 179 м.-110.4 м.=68,6 м., тобто зазначає, що якби водій дотримувався ПДР України щодо швидкості руху транспортного засобу, то в момент виходу пішохода ОСОБА_3 на проїзну частину автомобіль знаходився б на відстані 68 метрів від місця наїзду.
Представник звертає увагу суду на ту обставину, що сам водій ОСОБА_6 у своїх показаннях вказує про те, що він рухався зі швидкістю 50 км/год.
Наголошує, що слідчим не ставилося, а відповідно і експертом не досліджувалося питання чи мав можливість водій ОСОБА_6 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 коли небезпека для руху водієві виникла на відстані 68,6 метра.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив її задоволити. Наголосив, що звернувся до суду у встановлені кримінально процесуальним законом строки, оскільки, йому, як представнику потерпілої допущеного до провадження з 19.03.2019, слідчим не було надіслано копії оскаржуваної постанови. Отримавши копію постанови від 18.08.2020, тільки 17.12.2020, звернувся до суду зі скаргою, направивши її поштовим зв`язком 24.12.2020. Просить скаргу задоволити з наведених у ній підстав.
Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу представника підтримала в повному обсязі, наголосивши, що не отримувала копії постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2020. Пояснила, що проживає в селі Менчичі Іваничівського району, а з наданого слідчим відстеження поштового відправлення вбачається Ю що їй 17.09.2020 особисто вручено кореспонденцію за вихідною датою від 18.09.2020 за адресою: с.Соснина Іваничівського району.
Представник потерпілої звертає увагу суду, що слідчим надано недостовірні відомості про надіслання копії оскаржуваної постанови потерпілій, а відтак вважає безпідставним його клопотання про залишення скарги без розгляду в зв`язку із пропуском строків звернення до суду.
Слідчий ОСОБА_5 , окрім заявленого клопотання про залишення скарги без розгляду в зв`язку із пропущенням строків звернення до суду, подав слідчому судді письмову заяву, в якій повністю заперечив підстави, на які посилається представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 , просив у задоволенні скарги відмовити. Наголошує, що під час проведення досудового розслідування були проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії, пов`язані із з?ясуванням обставин вчинення ДТП, а також оцінено дії кожного з учасників пригоди. Зазначає, що експертом досліджувалась обставина, про яку говорить представник потерпілої у скарзі, зокрема щодо можливості водієм ОСОБА_6 при дотриманні ПДР, тобто при дотриманні швидкості руху автомобіля 50 км/год., уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 . Вважає, що слідством допустимими доказами правильно визначено момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_6 , що становить відстань 2 м. від місця наїзду та визначається з моменту виходу пішохода на проїзджу частину, який був визначений під час проведення слідчого експерименту. В зв`язку з цим, вважає, що представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 безпідставно вказує у скарзі, що момент виникнення небезпеки виникає за 68 м., оскільки він при розрахунку моменту виникнення небезпеки не враховує дії пішохода ОСОБА_3 , які суперечать ПДР України. А тому вважає, що саме дії пішохода, зокрема раптовий вихід потерпілої ОСОБА_3 на проізджу частину у невстановленому місці, знаходяться у причсинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП. Враховуючи наведене, просить у задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Зазначена постанова слідчого не містить належного обґрунтування у прийнятті такого рішення.
У судовому засіданні встановлено, що матеріалами, зібраними під час досудового розслідування провадження на підставі яких прийнята оскаржувана постанова, не спростовані доводи сторони захисту, викладені у скарзі представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 .
Висновок за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи, що покладений в основу прийнятого слідчим рішення про закриття провадження, зроблено з врахуванням вихідних даних, наданих слідчим.
При цьому слідчим не ставилося, а відповідно експертом не досліджувалось питання, чи мав можливість водій уникнути наїзду на пішохода при дозволеній швидкості руху автомобіля в населеному пункті 50 км/год.
Як зазначено у висновку експерта, водій повинен був рухатись з такою швидкістю, однак виходячи із даних про швидкість автомобіля наданих слідством така значно перевищувала дозволену.
Відтак, винесена у кримінальному провадженні оскаржувана постанова порушує вимоги КПК України, оскільки під час досудового розслідування не були з`ясовані усі обставини, які підлягають доказуванню та мають значення для кримінального провадження (ст.91 КПК України).
Керуючись ст.7, ст.9, ст.ст.303-307, ст.309, ст.372, ст.392, ст.395 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_7 -Піжук