Справа № 473/2042/21
Номер провадження1-кп/473/241/2021
Категоря: ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
іменем України

"07" липня 2021 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, освіта професійна технічна, сімейний стан не одружений, на утриманні дітей не має, не працює, зареєстрований за місцем проживання та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 03 лютого 2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186 КК України до 01 /одного/ року позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 01 /один/ рік 06 /шість/ місяців.

2. 17 грудня 2012 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.186, ст.69, ст.71 КК України до 03 /трьох/ років позбавлення волі, звільненого з місця позбавлення волі 18 липня 2014 року в порядку ст.86 КК України за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2014 року на підставі статті другої Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року, перебіг строку погашення судимості переривався за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2017 року, коли він був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 04 /чотирьох/ років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 01 /один/ рік, 15 листопада 2018 року був знятий з обліку органа пробації за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року в зв`язку з закінченням іспитового строку випробування. Відповідно до п.8 ст.89 та ч.5 ст.90 КК України судимість не погашена.

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

22 квітня 2021 року біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області, знаходячись біля крамниці «Везунчик» по вулиці Михайлівська, обвинувачений ОСОБА_7 помітив, як з провулку Ціолковського виходить його колишня співмешканка потерпіла ОСОБА_5 . Вона /тобто потерпіла ОСОБА_5 / повернула на вулицю Михайлівська та пішла в напрямку парку імені Горького, що розташований на перехресті вулиць Соборності та Михайлівська. Обвинувачений ОСОБА_7 пішов за потерпілою ОСОБА_5 та біля залізничного мосту на вулиці Михайлівська наздогнав потерпілу ОСОБА_5 та йшов поряд з нею. По дорозі, обвинувачений ОСОБА_7 провокував сварку з потерпілою ОСОБА_5 . Під час перебування на території парку імені Горького, між обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_5 відбулася сварка. При цьому потерпіла ОСОБА_5 тримала в руках мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi 9».
Надалі, перебуваючи на вказаному місці, у обвинуваченого ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 .
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди і бажаючи її настання, усвідомлюючи факт вчинення ним дій, в умовах очевидності, користуючись своєю фізичною перевагою, ігноруючи волю потерпілої ОСОБА_5 , шляхом виривання з рук потерпілої ОСОБА_5 , відкрито викрав її мобільний телефон моделі «Xiaomi Redmi 9», s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 4199 гривень з чохлом вартістю 149 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4348 гривень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Він погодився з вартістю та модельним видом мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9» з чохлом до нього, яким він відкрито заволодів шляхом виривання з рук потерпілої ОСОБА_5 . Він визнає що вчинив злочин, щиро розкаюється в скоєному, але відмовився в судовому засіданні давати більш детальніші показання з приводу відносин, які склалися між ним та потерпілою ОСОБА_5 , яка була його співмешканкою.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила факт відкритого викрадення її майна обвинуваченим ОСОБА_7 , який був її колишнім співмешканцем, який 22 квітня 2021 року біля 19 годин 00 хвилин в місті Вознесенську Миколаївської області, знаходячись в парку імені Горького, користуючись своєю фізичною перевагою, ігноруючи її волю, шляхом виривання з її рук, відкрито заволодів її мобільним телефоном моделі «Xiaomi Redmi 9», s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , вартістю 4199 гривень з чохлом вартістю 149 гривень, чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 4348 гривень.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_7 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Протоколом від 22 квітня 2021 року про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 звернулась до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та повідомила про відкрите заволодіння ОСОБА_7 її мобільного телефону моделі «Xiaomi Redmi 9» фіолетового кольору, яке мало місце 22 квітня 2021 року в вечірній час доби в місті Вознесенську Миколаївської області на території парку культури та відпочинку імені Горького. При цьому потерпіла ОСОБА_5 просила притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який був її колишнім співмешканцем. /а.к.п. 29/.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 22 квітня 2021 року з фототаблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 20 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин оглянуто територію парку культури та відпочинку імені Горького, де потерпілою ОСОБА_5 вказано місце, де саме 22 квітня біля 19 години обвинувачений ОСОБА_7 відкрито заволодів її мобільним телефоном моделі «Xiaomi Redmi 9». /а.к.п. 30 - 34/.

Відповідно до копії товарного чека від 13 грудня 2020 року, потерпілою ОСОБА_5 у приватного підприємця ОСОБА_8 були придбані: мобільний телефон фіолетового кольору моделі «Xiaomi Redmi 9» за 4199 гривень з чохлом вартістю 149 гривень. /а.к.п. 35/.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 23 квітня 2021 року з фототаблицею до нього, слідчим СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області в місті Вознесенську Миколаївської області з 07 годин 45 хвилин до 08 годин 15 хвилин оглянуто мобільний телефон фіолетового кольору моделі «Xiaomi Redmi 9», s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з сіліконовим чохлом до нього, які були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_7 /а.к.п. 38 41/.

Постановою органу досудового розслідування від 23 квітня 2021 року, відповідно до якої речовим доказом за кримінальним провадженням визнано: мобільний телефон фіолетового кольору моделі «Xiaomi Redmi 9», s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з прозорим сіліконовим чохлом до нього, які відповідно до зберігальної розписки від 23 квітня 2021 року повернуті потерпілій ОСОБА_5 /а.к.п. 42, 43/.

Таким чином дані докази за кримінальним провадженням, надані сторонами кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, так як вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, так як вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності належних та допустимих доказів, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 в межах обвинувачення за обвинувальним актом, затвердженим 02 червня 2021 року прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_9 за даним кримінальним провадженням. /а.к.п. 2 6/.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_7 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, вчинений повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуює покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , є щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за обвинувальним актом не зазначено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого умисного злочину та відповідно до розділу VI Особливої частини КК України є кримінальним правопорушенням проти власності.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_7 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має професійну технічну освіту, не працює, не одружений, на утриманні дітей не має, має непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, виключно за статтею 186 КК України грабіж, тобто за відкрите викрадення чужого майна, він не отримував амбулаторну допомогу лікарів психіатра та нарколога Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, і на теперішній час він не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради. /а.к.п. 46 54/.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин за обвинувальним актом, які б обтяжували покарання, а також позицію прокурора та потерпілої ОСОБА_5 , стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , які вважали за можливе призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в виді позбавлення волі, без застосування вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

При призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд приймає до уваги висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_7 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. /а.к.п. 70 71/.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Веховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону стороною захисту та органом пробації при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_7 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Наявність непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів проти власності, за які обвинувачений ОСОБА_7 відбував покрання як в місцях позбавлення волі, так і з випробуванням та звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком, та знову вчинив тяжкий злочин проти власності, після відбуття покарання та звільнення з місця позбавлення волі в порядку ст.86 КК України за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 липня 2014 року на підставі статті другої Закону України «Про амністію» від 08 квітня 2014 року, з перебігом строку погашення судимості, який переривався за вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2017 року, коли обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений за ч.2 ст.186 КК України до 04 /чотирьох/ років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 01 /один/ рік, та 15 листопада 2018 року був знятий з обліку органа пробації за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 листопада 2018 року в зв`язку з закінченням іспитового строку випробування. Відповідно до п.8 ст.89 та ч.5 ст.90 КК України судимість не погашена, і на переконання суду, жодним чином лані обставини не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, його наслідки для потерпілої ОСОБА_5 , та інші обставини, врахувавши думку прокурора та потерпілої ОСОБА_5 , які просили призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 без іспитового строку випробування, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі для даного виду покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.186 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_7 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні основного покарання обвинуваченому, суд виходить із обставин вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_7 , який був вчинений в громадському місці, відносно потерпілої жіночої статі, в умовах очевидності, з використанням фізичної переваги обвинуваченого ОСОБА_7 над потерпілою ОСОБА_5 , з ігноруванням її волі, що істотно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_7 .
При призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 42, 43/.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_7 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому основне покарання в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі.
Строк відбування основного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 липня 2021 року до виконання після набрання ним законної сили.

Речові докази за кримінальним провадженням: мобільний телефон фіолетового кольору моделі «Xiaomi Redmi 9», s/n: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з прозорим сіліконовим чохлом до нього, які відповідно до зберігальної розписки від 23 квітня 2021 року повернуті потерпілій ОСОБА_5 залишити потерпілій ОСОБА_5 , як законному власнику даних речей. /а.к.п. 42, 43/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1