ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1409/21
Провадження № 1-в/210/173/21

"16" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого, - адвоката: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває строк покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2018 року, за ст.115 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання засуджений ОСОБА_3 зазначає, що у нього фактично настало право на звернення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання подане в порядку ст.ст.537, 539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Присутні у судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 , та його захисник, адвокат ОСОБА_4 , кожен окремо надали пояснення по суті справи, підтримали клопотання у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у ньому, просили суд його задовольнити.

Крім того, захисником засудженого, - адвокатом ОСОБА_4 до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження наміру засудженого після звільнення з місць позбавлення волі бути залученим до суспільно корисної праці та підтримку в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування зі сторони депутатської групи «Рідне місто» Першотравенської міської ради Дніпропетровської області.

Прокурор проти клопотання засудженого ОСОБА_3 заперечував, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, засудженого таким, що на даний час не довів свого виправлення, а клопотання таким, що подано передчасно.

Представник адміністрації колонії вважав за можливе застосувати до засудженого положення ст.81 КК України, та звільнити його умовно-достроково з місць позбавлення волі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст.81 КК України і застосування до нього умовно-дострокового звільнення є те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Про вказане може свідчити його як сумлінна поведінка, так і ставлення до праці.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи клопотання засудженого щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

На час звернення засудженого ОСОБА_3 до суду, останній, з урахуванням зарахованого строку попереднього ув`язнення, відбув 3/4 строку призначеного покарання.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_3 засуджений вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2018 року, за ст.115 ч.1 КК України, до покарання у вигляді 11 років позбавлення волі. ОСОБА_3 взято під варту у залі суду. Строк відбуття покарання рахується з 27 березня 2018 року. Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 15 квітня 2015 року по 10 листопада 2017 року. Зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 15 квітня 2015 року по 20 червня 2017 року, згідно ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 серпня 2018 року, вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2018 року, залишено без змін.

Вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2018 року набрав законної сили 21 серпня 2018 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 грудня 2018 року, засудженому ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання, призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 березня 2018 року, строк попереднього ув`язнення з 20 червня 2017 року по 10 листопада 2017 року, та з 27 березня 2018 року по 21 серпня 2018 року, згідно ст.72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року).

Початок строку, - 27 березня 2018 року, кінець строку, - 10 вересня 2023 року.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності в їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Суд, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до висновку, що подане ним клопотання на даний час є передчасним, оскільки останній своїм ставленням до праці та поведінкою на даний час не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, за весь період відбування покарання не має жодного стягнення, має три заохочення протягом 2020 року, при цьому в місцях позбавлення волі перебуває з 27 березня 2018 року, тобто на протязі всього часу відбування покарання, протягом 2018-2019 років, не проявляв належних дій, спрямованих на доведення свого виправлення. Даний факт свідчить, що засуджений не довів своє виправлення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Згідно наявних у справі матеріалів що характеризують особу засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 27 березня 2018 року, на теперішній час характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок установи. До праці на виробництві установи не залучається, так як виконує роботи по благоустрою, доходу не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. До загальноосвітнього та професійно-технічного навчання не залучався так як має вищу освіту. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, отримання посилок та передач. Згідно вироку суду вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, не визнав, оскаржував вирок в апеляційному порядку, має позов, дій на погашення котрого не вчиняє, наявні витрати на залучення експерта, на профілактичному обліку установи не перебуває.

27 грудня 2018 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії установи відповідно до ст.101 КВК України позитивно, але згідно поданої заяви засуджений відмовився від переведення до дільниці соціальної реабілітації по сімейним обставинам.

16 січня 2020 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії згідно ст.82 КК України позитивно, але згідно поданої заяви засуджений відмовився від заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

14 січня 2021 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії згідно ст.81 КК України, але згідно з рекомендацією міжрегіонального управління йому було відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Згідно щоденника індивідуальної роботи зі засудженим ОСОБА_3 , останнім має оцінку ступеню виправлення станом на 27 листопада 2020 року, - «засуджений довів своє виправлення».

Таким чином, незважаючи на позитивну характеристику засудженого зі сторони адміністрації колонії, об`єктивно засуджений не довів свого виправлення, наявність заохочень, котрі мають не систематичний характер, ставлення до праці, свідчить про непослідовний процес виправлення і у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.

В сукупності із зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочину, за котрий засуджений відбуває покарання, обставини його вчинення, невизнання засудженим своєї вини при розгляді справи судом першої інстанції, оскарження вироку в апеляційному порядку, термін покарання, призначеного вироком суду, термін попереднього ув`язнення, зарахований засудженому в строк відбуття покарання, зарахування котрого значно скоротило строк покарання засудженого, невідбуту частину покарання, фактичний термін відбутого покарання, котрий на думку суду є незначним по відношенню до вчиненого ним злочину, не вчинення будь-яких дій щодо погашення наявного позову під час відбування покарання, об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що є підставою для застосування ст.81 КК України не встановлено.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_3 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що останнім не надано конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Щодо наданих суду документів зі сторони захисту, суд вважає за необхідне зазначити, що своє виправлення засуджений має доводити саме під час відбування покарання, а не після звільнення з місць позбавлення волі.

Згідно ст.50 ч.2 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, - залишити без задоволення.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та засуджений можуть подати апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1