ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1299/21 Номер провадження 11-сс/814/210/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
володільця майна ОСОБА_8 ,
представника володільця майна ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000136 від 12 лютого 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
за апеляційною скаргою прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 17 лютого 2021 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000136 від 12 лютого 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
Рішення слідчого судді мотивовано, тим що ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про проведення огляду. Крім, того в матеріалах клопотання про арешт майна, слідчим не обґрунтовано відповідність майна, на яке він просить накласти арешт, критеріям статті 98 КПК України, а саме не конкретизовано належність майна до провадження, тобто, чи воно було знаряддям вчинення злочину, зберегло на собі сліди злочину або було об`єктом злочинних дій, набуте злочинним шляхом (гроші, цінності та інші речі) або може бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних чи для спростування обвинувачення або пом`якшення відповідальності).
Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурором Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, та доповнення до апеляційної скарги. Просить його скасувати та постановити нове рішення, яким накласти арешт на майно, а саме на транспортний засіб «Тоуоtа Саmrу», в корпусі сірого кольору, д.н.з. « НОМЕР_1 », ключі від т/з, технічний паспорт № НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_11 , чорний полімерний кейс із металевим предметом, ззовні схожим на вогнепальну зброю, два патрони жовтого кольору калібром 9 мм, сигнал синього кольору, які належать ОСОБА_8 .
З рішенням районного суду не погоджується, оскільки останнє є незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.
Відзначив, що огляд транспортного засобу проводився на підставі письмової згоди його користувача ОСОБА_8 , та в клопотанні слідчим було зазначено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення належного збереження речових доказів.
Заслухавши доповідача, учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000136 від 12 лютого 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 лютого 2021 року, близько 11:54 год. під час проїзду повз будинок №4 по вул. Соборності, до проїзду навколо корпусного парку у м. Полтава, перебуваючи в громадському місці, невідома особа, рухаючись в автомобілі марки «Тоуоtа Саmrу» білого кольору, д.н.з. « НОМЕР_3 », грубо порушила громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосуванням зброї, здійснила неодноразові постріли з предмета ззовні схожого на вогнепальну зброю.

12 лютого 2021 року, за адресою: м. Полтава, вул. Вільямса, 16 було проведено огляд, в ході якого було виявлено та вилучено транспортний засіб «Тоуоtа Саmrу», в корпусі сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від т/з, технічний паспорт № НОМЕР_2 , чорний полімерний кейс із металевим предметом, ззовні схожим на вогнепальну зброю, два патрони жовтого кольору калібром 9 мм, сигнал синього кольору.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про проведення огляду. Рішення мотивовано тим, що огляд було проведено 12 лютого 2021 року, а з даними клопотанням слідчий звернувся до суду лише 15 лютого 2021 року, з пропуском строку подання клопотання до суду.

З огляду на вказані обставини, та відповідно до журналу судового засідання від 17 лютого 2021 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до правильного висновку відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

Згідно ч. ч. 1,2 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку з урахуванням, того що слідчим суддею 15 лютого 2021 відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на проведення огляду, за результатами якого й було вилучено зазначене у клопотанні слідчого майно, використання якого, згідно із вимогами ч. 3 ст. 233 КПК України, як доказів є недопустимим.

Крім того необхідно відзначити, що відповідно до висновку експерта Полтавського НДКЦ від 08 лютого 2021 року № СЕ-19/117-21/2079-БЛ наданий на дослідження пістолет, на який слідчий просить накласти арешт, до категорії вогнепальної зброї не відноситься, а є стартовим пістолетом «RETAY XR», надані на дослідження чотири гільзи, являються стріляними гільзами шумовими (холостими) пістолетними патронами калібру 9 мм Р. А.К, виготовлені промисловим способом, а чотири гільзи, являються стріляними гільзами шумових (холостих) пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А. К.

З огляду на викладене доводи апелянта, є безпідставними, необґрунтованим та не знайшли своє підтвердження при дослідженні клопотання слідчого.

Висновки слідчого судді щодо відсутності достатніх правових підстав для накладення арешту на все вказане в клопотанні майно відповідають як матеріалам доданих до клопотання так і вимогам КПК України, тому посилання прокурора в апеляційній скарзі про необхідність накладення арешту на все майно, не найшло свого підтвердження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2021 року - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4