Справа № 166/1442/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/59/21 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000419 від 21 вересня 2018 року про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за апеляційними скаргами прокурора Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року щодо ОСОБА_6 ,-

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_10 ,

встановила:

вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк ? 3 (три) роки. Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов ОСОБА_8 в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування моральної шкоди 65000 (шістдесят п`ять тисяч) грн.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області до ОСОБА_6 про стягнення витрат, понесених Ратнівською районною центральною лікарнею на лікування потерпілих від злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави в особі управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області 12398 (дванадцять тисяч триста дев`яносто вісім) гривень.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Волинської обласної ради до ОСОБА_6 про стягнення витрат, понесених Волинським обласним дитячим територіальним медичним об`єднанням на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ОСОБА_11 , задоволено повністю.
Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави в особі Волинської обласної ради 6661 (шість тисяч шістсот шістдесят одну) гривню.
Стягнуто із ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати у сумі 6864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні.
Вирішено питання з речовими доказами
Згідно вироку, ОСОБА_6 , 21 вересня 2018 року, приблизно о 19 год. 30 хв., керуючи у стані алкогольного сп`яніння власним технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Партизанська в напрямку до вулиці Центральна в смт. Ратне Волинської області, всупереч вимогам пунктів 2.3б, 2.9а, 12.3, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не прослідкував за безпекою руху, не простежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, рухаючись зі швидкістю більше ніж 50 км/год., внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та її малолітнього сина ОСОБА_11 , 2010 року народження, які рухалися в попутному напрямку по правому краю проїзної частини.
Внаслідок вказаних вище порушень Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а малолітньому потерпілому ОСОБА_11 ? середньої тяжкості тілесні ушкодження.
На вказаний вирок прокурор Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить, вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, покликається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Зазначає, що хоча суд у вироку і вказав на врахування при призначенні покарання обвинуваченому тяжкості злочину, однак не надав належної оцінки обставинам і наслідкам злочину, зокрема, вчинення останнім тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, негативні наявні наслідки завданих тілесних ушкоджень, заподіяних як потерпілій, так і малолітньому потерпілому, відношення обвинуваченого до вчиненого злочину. У період з грудня 2018 року по травень 2019 року обвинуваченим відшкодовано лише 15 тисяч гривень матеріальної шкоди, що, на думку прокурора, свідчить про небажання виплачувати призначену судом суму завданих моральних та матеріальних збитків та ухилення ОСОБА_6 від відповідальності.
Вважає, що наведене не дає підстав дійти переконливого висновку про можливість виправлення обвинуваченого за умови звільнення від відбування покарання з випробуванням.
На вказаний вирок потерпіла ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить, вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 в частині звільнення останнього від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України скасувати, в решті вирок суду залишити без змін.
Потерпіла ОСОБА_8 в апеляційній скарзі на вирок суду першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Зазначає, що її малолітній син ОСОБА_12 , внаслідок ДТП також отримав тілесні ушкодження, проте, оскільки ним отримані легкі тілесні ушкодження, то він не визнаний потерпілим.
Вважає, що суд першої інстанції не врахував її думку щодо призначення обвинуваченому більш суворого покарання.
Вказує, що ОСОБА_6 на відшкодування заподіяної шкоди для неї та її дітям сплачено, починаючи з грудня 2018 року лише 15 000 грн., що свідчить про недостатнє усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого ним злочину та не бажання їх усунути.
На думку потерпілої, суд першої інстанції не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки даний злочин хоча і необережний, однак тяжкий, вчинений в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого вона отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознаками небезпеки для життя в момент заподіяння, а її діти, відповідно, середньої тяжкості та легкі.
Наголошує, що судом також не було враховано, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого вона перенесла декілька операцій та потребує їх проведення у майбутньому, через отримані під час ДТП травми, втратила можливість нормально пересуватись і по цій причині отримала інвалідність. На даний час постійно продовжує відвідувати лікувальні заклади та потребує довготривалого реабілітаційного процесу.
17 березня 2021 року надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_8 про розгляд справи у відсутності її та представника, згідно якого подану апеляційну скаргу підтримує.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги потерпілої, обвинуваченого та його захисника на заперечення поданої прокурором та потерпілою апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду, що ніким не оспорюються.
Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з ухваленням вироку в апеляційному порядку, про що обґрунтовано ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора та потерпілої.
Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 , 21 вересня 2018 року, приблизно о 19 год. 30 хв., керуючи у стані алкогольного сп`яніння власним технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вул. Партизанська в напрямку до вулиці Центральна в смт. Ратне Волинської області, всупереч вимогам пунктів 2.3б, 2.9а, 12.3, 12.4, 12.9б Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не прослідкував за безпекою руху, не простежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, рухаючись зі швидкістю більше ніж 50 км/год., внаслідок чого здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 та її малолітнього сина ОСОБА_11 , 2010 року народження, які рухалися в попутному напрямку по правому краю проїзної частини.
Внаслідок вказаних вище порушень Правил дорожнього руху України ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а малолітньому потерпілому ОСОБА_11 ? середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Проте суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 не дотримався наведених вимог закону в повній мірі, мотиви суду при призначенні покарання ОСОБА_6 є недостатніми.
Суд першої інстанції не оцінив в повній мірі і не врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких.
Крім того, суд не дав оцінки конкретним обставинам справи, тому, що злочин було вчинено ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, встановлено 1,7 проміле алкоголю в крові.
На думку колегії суддів, ці обставини у сукупності свідчать про те, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки, зі звільненням від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням є явно м`яким і не буде сприяти виправленню засудженого.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, про що і не заперечили учасники процесу як зі сторони обвинувачення, так і захисту ОСОБА_6 лише частково відшкодовувано завдані збитки потерпілим.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуваний вирок суду на підставі ч.2 ст.409, ст.414 КПК України в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням за правилами ч.2 ст.420 КПК України апеляційним судом у цій частині нового вироку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, тяжкість наслідків від порушень правил дорожнього руху, внаслідок грубого порушення 5 пунктів Правил дорожнього руху двом особам завдано тілесні ушкодження: тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, у якої внаслідок отриманих травм встановлено інвалідність, а також тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому, який є малолітнім, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується задовільно, утримує трьох малолітніх дітей, досудову доповідь органу з питань пробації, в якій зазначено, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення з боку обвинуваченого та ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середній. Обставини, які пом`якшують покарання, а саме сприяння розкриттю злочину, каяття, часткове відшкодування потерпілим завданих злочином збитків. Обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, з застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів -

постановила :

апеляційні скарги прокурора Ратнівського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 задоволити.
Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 червня 2019 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України скасувати в частині призначеного покарання.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4