Номер провадження: 11-кп/813/332/21
Номер справи місцевого суду: 522/6601/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуюча суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисниці ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 у кримінальному провадженні №0001380, внесеному до ЄРДР 30.03.2020, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в селі Грабове Кодимського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працюючого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покараня:
-за ч. 1 ст. 186 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України, призначено покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, і остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.04.2020 до набрання рішення чинності, - залишено без змін, після чого скасувати.
Строк відбування покарання обчислюється з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 01.04.2020. У строк відбування покарання зараховано час фактичного затримання особи з 30.03.2020 по 01.04.2020.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів у справі,-

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Відповідно до вироку районного суду встановлено, що 28.03.2020 ОСОБА_8 , перебуваючи у денний час поблизу скверу «Регенсбург», розташованого вздовж вулиць Мечникова та Старопортофранківська в місті Одесі, побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка розмовляла по мобільному телефону. В цей час, у ОСОБА_8 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення мобільного телефону, який належить ОСОБА_9

28.03.2020, приблизно о 13 год.10 хв., ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, обравши метою свого злочинного посягання мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , непомітно наблизився до потерпілої та продовжуючи реалізацію злочинного наміру, умисно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривка заволодів майном, належним ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «Honor», моделі: «8Х4/64GB Phantom Blue (JSN L21)», IMEI 1 НОМЕР_1 . IMEI 2 НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору, вартістю 5 129 грн., в якому знаходились сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» за абонентським номером НОМЕР_3 , що матеріальної цінності для потерпілої не становить, та сім-карта оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» з абонентським номером: НОМЕР_4 , що матеріальної цінності для потерпілої не становить.

Відкрито викравши майно ОСОБА_9 вартістю 5 129 грн, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальний збиток у розмірі 5 129 грн.

Крім того, 30.03.2020, приблизно о 13 год. 50 хв., знаходячись за адресою: Деволанівський узвіз 7, у місті Одеса, ОСОБА_8 помітив раніше незнайому йому ОСОБА_10 , яка в свою чергу рухалась по сходам в напрямку вул. Буніна в м. Одесі. У вказаний час ОСОБА_8 звернув увагу на те, що у руках потерплої наявна жіноча сумка з речами, в яких, на його думку, могли перебувати певні цінні речі та те, що ОСОБА_11 розмовляла в ході руху зі своєю знайомою.

В цей час у ОСОБА_8 раптово виник злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна. Переслідуючи корисливий мотив, визначивши предметом свого злочинного посягання, вищезазначені речі, та як спосіб досягнення своєї злочинної мети ОСОБА_8 вирішив заволодіти майном потерпілої шляхом ривку, з метою уникнення опору від останньої та присікання спробам чинити будь-яку протидію.

Діючи відповідно до вказаного наміру, ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, наблизився зі спини до потерпілої ОСОБА_10 та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, зненацька для потерпілої, шляхом ривку, вирвав з лівої руки потерпілої жіночу сумку світло-коричневого кольору марки «Lucky» вартістю 750 грн., в середині якої знаходились гаманець золотистого кольору «Stradivariys», вартістю 200 грн., грошові кошти у сумі 350 грн., шапка фірми «New Yoker», вартістю 200 грн., банківська картка МТБ банку, посвідчення водія, видане на ім`я потерпілої, дисконтні карти, ключі від квартири та посвідчення МТБ банку, які для потерпілої матеріальних цінностей не мають.

Після реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 , виконавши усі дії, які вважав за необхідне, разом з викраденим з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник.

Вимоги апеляційної скарги.
На даний вирок захисниця обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатка ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду змінити, в зв`язку з тим, що призначене обвинуваченому районним судом покарання, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, тапризначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробовуванням.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, обвинувачений визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні в повному обсязі, підтвердив усі обставини, які були встановлені досудовим слідством, надавши правдиві та детальні свідчення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину на досудовому слідстві. Всі перераховані обставини, є обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого при призначені покарання. Також судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений має постійне місце реєстрації, де мешкав протягом тривалого часу та характеризувався позитивно. Крім цього вказує, що до затримання ОСОБА_8 , на його утримані знаходився батько-інвалід.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисниці обвинуваченого, яка підтримала доводи апеляційної скарги; вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали провадження, вимоги апеляційної скарги; провівши судові дебати, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 2 КК України передбачено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального, кримінального процесуального Закону України та Конвенції.

Так, судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно досліджені докази у даному кримінальному провадженні, на підставі яких суд дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України.

Розгляд справи судом першої інстанції проведено відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, будь-яких процесуальних порушень застосування судом вказаних вимог закону апеляційним судом не встановлено (а. с. 89-90).

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правильність його кваліфікації в апеляційній скарзі не оспорюється, тому не перевіряється апеляційним судом.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисниці обвинуваченого про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання, з підстав його суворості, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, в повному обсязі врахував ступінь тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не судимий в силу ст. 89 КК України, має позитивну характеристику з місцем мешкання.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, районний суд вірно відніс щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, ставлення обвинуваченого до вчинених кримінальних правопорушень, думку прокурора, який вважав за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, районний суд вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише шляхом його ізоляції від суспільства, а тому призначив йому покарання у виді реального позбавлення волі.
Також районний суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, вірно застосував положення ст. 70 КК України та призначив останньому покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання в межах мінімального строку, передбаченого найтяжчою санкцією статті інкримінованого йому кримінального правопорушення, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисниці обвинуваченого про те, що судом не враховано, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання в Одеській області, в селі Грабове, Кодимського району, апеляційний суд, дослідивши оскаржений вирок, приходить до висновку, що вони спростовуються вступною частиною вироку, в якій зазначено місце реєстрації та проживання обвинуваченого.

Матеріали справи не містять підтвердження доводу апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_8 має на утриманні батька-інваліда ОСОБА_12 . Крім того, нема жодного підтвердження того, що ОСОБА_8 є єдиною дитиною в родині та тільки він може утримувати свого батька.

За наведених вище обставин, врахувавши наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, особу обвинуваченого, районний суд вірно призначив обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень покарання, яке за видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочинів, апелянтом не наведено та судом не встановлено, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 іншого більш м`якого покарання, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисниці обвинуваченого не містить жодних доводів для пом`якшення призначеного йому покарання, оскільки районним судом під час призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховані усі зазначені в апеляційній скарзі захисниці обставини.

Судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, і які б пом`якшували або суттєво могли знизити призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що просить захисниця обвинуваченого.

Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції та свідчили би про необхідність зміни або скасування оскарженого вироку, апеляційному суду надано не було.

Істотних порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни або скасування оскарженого вироку, апеляційним судом не встановлено.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50, 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що призначене покарання є явно несправедливим через його суворість.

За таких обставин, оскільки апеляційна скарга не містить у собі достатніх доводів для зміни або скасування вироку районного суду, та судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких нових обставин, які не були враховані судом першої інстанції при ухвалені вироку, апеляційний суд вважає необхідним вирок районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисниці обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатки ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 у кримінальному провадженні №001380, внесеному до ЄРДР 30.03.2020, відносно ОСОБА_8 , засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня отримання ним копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4