Справа № 579/450/19

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.21 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

особи, у відношенні якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Глухові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_5 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2019 року до Глухівського міськрайонного суду дійшло клопотання слідчого СВ Кролевецького ВП ГВП ГУНП в Сумській області, яке погоджене із прокурором Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури Сумської області ОСОБА_6 , про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації її до психіатричної лікарні із звичайним наглядом за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. 01 квітня 2019 року ухвалою судді це клопотання призначене у підготовче судове засідання.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку учасників судового провадження про можливість призначення даної справи до судового розгляду, які вважають можливим призначити її до судового розгляду, суд вважає необхідним повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного:

Так, відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України (тобто відповідати вимогам, які ставляться до обвинувального акта), а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Також, за змістом п.5 ч.2 ст.291 та п.1 ч.1 ст.505 КПК України таке клопотання повинно містити виклад фактичних обставин суспільно небезпечного діяння, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію вчиненого суспільно небезпечного діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, вищевказане клопотання мотивується тим, що 05 січня 2019 року, близько 18 год. ОСОБА_5 , після розпивання спиртних напоїв у будинку свого знайомого ОСОБА_7 , що розташований по АДРЕСА_1 , скориставшись тим, що ОСОБА_7 заснув, реалізовуючи свій злочинний намір, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому, діючи умисно, таємно викрала у потерпілого 400 грн. При цьому в клопотанні слідчого зазначено, що такими діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, що передбачене ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В той же час, в самому клопотанні зазначено, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи в період часу до якого відноситься інкриміноване ОСОБА_5 діяння, остання не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вона потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Тобто, у випадку встановлення під час досудового розслідування, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, то воно має кваліфікуватися як суспільно небезпечне діяння, а не як кримінальне правопорушення.

Суд вважає, що клопотання про застосування у відношенні ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру не відповідає вимогам КПК України, оскільки спочатку в ньому слідчий зазначив, що ОСОБА_5 усвідомлювала та бажала настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 та вказав, що дії останньої містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Але тут же в своєму клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_5 не є суб`єктом вищевказаного злочину, оскільки на час його вчинення вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними через психічну хворобу і ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Таким чином, при викладенні фактичних обставин справи слідчий прийшов до абсолютно протилежних висновків, щодо кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 діяння, а саме спочатку зазначивши, що ОСОБА_5 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, а далі зазначив, що остання вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене щойно вказаною статтею КК України.

Зважаючи на те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст.292 КПК України, то його необхідно повернути прокурору, який затвердив це клопотання.

На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3.ст.314, ст. 372 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відношенні ОСОБА_5 повернути прокурору через його невідповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_1