справа № 677/140/21
У Х В А Л А
іменем України

15 лютого 2021 року м. Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Красилові підготовче судове засідання кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2021 року з Старокостянтинівської місцевої прокуратури до Красилівскього районного суду Хмельницької області надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

В наданому слові прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в яке викликати учасників судового провадження, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4, 10 ч. 3 ст. 314 КПК України немає.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заперечив щодо призначення справи до судового розгляду, та заявив усне клопотання про повернення обвинувального акту прокурору на доопрацювання, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме виклад фактичних обставин не конкретизований належним чином, що порушує право на захист обвинуваченого, оскільки він не розуміє від чого йому слід захищатись.

Прокурор та потерпілий щодо повернення обвинувального акту заперечили, зокрема прокурор зазначив, що виклад фактичних обставин він вважає таким, що відповідає вимогам КПК України, а у випадку встановлення додаткових обставин, він має можливість змінити обвинувачення.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, передбачені вимоги щодо обвинувального акту, зокрема обвинувальний акт повинен містити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони.
Частиною першою статті 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Дослідивши зміст пред`явленого обвинувачення, яке викладено прокурором в обвинувальному акті, суд звертає увагу на те, що формально обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить визначені реквізити та дані. Разом з тим, фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та дублюються в пред`явленому обвинуваченні є некоректно викладеними, оскільки містять посилання на особу, яка не притягається до кримінальної відповідальності в межах даного кримінального провадження, а також не містять розмежування дій кожного із учасників.

Враховуючи те, що висновки Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції, суд в межах даного кримінального провадження на стадії підготовчого судового засідання враховує висновок, наданий у постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 03.07.2019 в справі №273/1053/17, за яким кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого чи викладом фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що зазначені вище недоліки змісту обвинувального акту не є достатніми перешкодами для призначення кримінального провадження до судового розгляду, з оглядну на що клопотання захисника про повернення обвинувального акту не підлягає задоволенню, а справу слід призначити до судового розгляду.

Крім того, у відповідності до ст. 314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, враховуючи те, що він обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за відсутності визначених пунктами 1-7 ст. 314-1 КПК України обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати Красилівський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області підготувати досудову доповідь відносно обвинуваченого протягом 10 робочих днів.

Також в ході підготовчого судового засідання потерпілим ОСОБА_6 було подано цивільний позов до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

У відповідності до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З поданої потерпілим позовної заяви вбачається, що він подав позов до двох осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . Разом з тим, як зазначено у вищевказаній статті, в межах конкретного кримінального провадження цивільний позов подається до обвинуваченого, що тягне наслідком визнання його цивільним відповідачем. В даному кримінальному провадженні є лише один обвинувачений ОСОБА_4 особа ОСОБА_8 не притягується до кримінальної відповідальності в межах даного кримінального провадження, а отже не може бути визнаний цивільним відповідачем.

Враховуючи те, що вказана обставини підлягають уточненню ще до прийняття рішення про прийняття цивільного позову до розгляду, суд залишає позовну заяву без руху для уточнення ОСОБА_6 складу осіб та позовних вимог відповідно.

Крім цього, в ході підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з посиланням на те, що станом на момент розгляду вказаного клопотання наявні ризики, які дають підстави вважати, що він може здійснити дії, передбачені частиною 1 ст.177 КПК України і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, зазначивши, що йому погрожували декілька разів родичі обвинуваченого, однак плутався в місяцях, коли це було, а також не зміг надати підтверджуючі дані таких телефонних дзвінків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , проти продовження строку тримання під вартою обвинуваченому категорично заперечував та подав письмове клопотання про зміну запобіжного заходу. Зокрема захисник просив суд змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на те, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є приватним підприємцем, займається підприємницькою та спонсорською діяльністю, має нерухоме майно у власності. Крім цього, звернув увагу суду на те, що обвинувачений не переховувався від органів досудового розслідування, оскільки він не знав, що щодо нього здійснюється кримінальне провадження, а також те, що він оголошений в розшук, який був здійснений виключно формально. Обвинувачений жодного разу не впливав на потерпілого, а також не вчиняв жодних протиправних дій. Також зазначив, що існує подвійний стандарт в оцінці ризиків щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , який перебуває під домашнім арештом, лише з тих причин, що останній визнав свою вину, що також є суттєвим для вирішення питання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , оскільки відповідно до протоколу допиту ОСОБА_8 від 19 листопада 2020 року останній визнає вину у тому, що самостійно вчинив протизаконні дії щодо потерпілого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт. Зокрема пояснив, що дійсно не визнає вини у пред`явленому обвинуваченні, оскільки не вчиняв жодних протиправних дій, до свого затримання йому не було відомо про те, що відносно нього також здійснюється досудове розслідування, а також те, що його було оголошено в розшук. 16 жовтня 2020 року він ще до цієї події мав намір їхати в Київ по роботі, де протягом тривалого часу здійснював збут фруктів, а в цей день лише привіз ваги на допомогу ОСОБА_8 . Після чого, він свідомо та добросовісно поїхав по своїм справам в Київ. І хоч йому телефонував невідомий чоловік, якому він пояснив, що перебуває в м. Києві, однак останній не пояснив, що його підозрюють у вчиненні грабежу. Крім того, пояснив, що за місцем його проживання в м. Хмельницькому постійно є його рідні дружина, з якою він формально розлучений, однак проживає разом, а також два повнолітні сини, один з яких є інвалідом дитинства, однак нікому з них не приходило жодних повідомлень про виклик, не приходили працівники поліції. В перших числах січня 2021 року він повернувся додому, де перебував, ні від кого не ховаючись, його бучили сусіди, родичі потерпілого. І лише, коли ОСОБА_8 захворів та попросив його допомогти на фермі, він приїхав, після чого був затриманий 16 січня 2021 року. Додатково зазначив, що жодного разу не телефонував до потерпілого, а повідомлення потерпілого про погрози вважає наклепом, причиною якого є те, що він із потерпілим та його батьком через давню сварку перебуває в неприязних відносних.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 січня 2021 року обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 березня 2021 року включно.

У відповідності до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Кримінально процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до зазначених положень, суд вважає за необхідне, під час вирішення питання щодо доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченому та розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу останньому, слід врахувати правову позицію Європейського суду з прав людини за ст. 5 Конвенції, яка є обов`язковою у справах щодо України, та викладена в рішенні по справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року, відповідно до якої після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Прокурором в обґрунтування клопотання покладено посилання на тяжкість інкримінованого злочину, наявність наступних ризиків: ризик переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та вплив на потерпілого. При цьому, зміст клопотання викладений формально, і відповідно в судовому засіданні на підтримання вказаного клопотання, прокурором не надано жодного додаткового доводу на обґрунтування заявлених ним ризиків.
Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд враховує те, що ризик можливого впливу на потерпілого на даний момент не знайшов свого підтвердження належними доказами. Зокрема суд враховує те, що коли потерпілий заявив про вплив на нього, на конкретизуючі запитання суду щодо такого впливу, почав плутатись у відповіді, не зміг чітко і конкретно сказати, коли саме і який зміст був таких погроз, а також не зміг на момент розгляду клопотання надати відповідні докази надходження таких телефонних дзвінків. .
З приводу ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурор обґрунтовує його тим, що обвинувачений застосував насилля до потерпілого та погрожував ножем, разом з тим, ні у викладі фактичних обставин, ні у пред`явленому обвинуваченні не зазначено про погрози застосування насилля шляхом демонстрації ножа. В даному випадку суд враховує те, що обвинувачений раніше не судимий, займається підприємницькою діяльністю на території України, має майно та місце проживання в м. Хмельницькому, виключно позитивно характеризується, має достатньо міцні соціальні дзвяки, про що свідчить присутність синів обвинуваченого на підтримку батька в день проведення підготовчого судового засідання.
Щодо наявності такого ризику, як ризик втечі (ухилення від суду), то, як орієнтує в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, оцінка ризику втечі обвинуваченого не може бути встановлена лише на основі суворості можливого вироку, такий ризик повинен оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (§ 64 Ноймайстер проти Австрії).
В світлі наявності ризику ухилення обвинуваченого від суду, то суд враховує те, що набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного та наступне оголошення в розшук обвинуваченого здійснено виключно формально, зокрема у прокурора немає підтвердження вручення повідомлення про підозру належним чином відповідно до вимог КПК України про вручення повідомлень, крім того, органами досудового розслідування одночасно із винесенням повідомлення про підозру оголошено в розшук обвинуваченого 08 грудня 2020 року, тобто вказані дії були зроблені в один день без попереднім намагань зі сторони орану досудового розслідування хоч якимсь відомим чином повідомити підозрюваного про необхідність явки до слідчого, що звичайно є суттєвим і впливає на висновок суду про виключну формальність розшуку обвинуваченого і наявності такого ризику, як ризик втечі.
З врахуванням вищевказаних доводів, а також того, що інша особа, відносно якої висунуто аналогічне обвинувачення, перебуває під домашнім арештом з причини визнання себе винним у пред`явленому обвинуваченні, суд вважає, що в даному випадку втручання в право обвинуваченого ОСОБА_4 на особисту свободу та тримання останнього під вартою є необґрунтованим тому зміна запобіжного заходу на цілодобовий домашній із покладенням обов`язків буде адекватним і ефективним, а також пропорційним законній переслідуваній меті та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тому суд вважає за можливе змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням додаткових обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст.314-316, 372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Красилові на 13 год. 00 хв. 25 лютого 2021 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого.

Зобов`язати філію Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області (29007, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ) протягом 10 робочих днів підготувати досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 залишити без руху, надавши строк 10 днів після вручення повного тексту ухвали для виправлення недоліків.

ОСОБА_4 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який полягає в забороні йому цілодобово залишати житло за місцем реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) Зобов`язати з`являтись до суду за кожною вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватись від спілкування з свідками по вказаному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади документи, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну;
5) Не відлучатись з місця реєстрації без дозволу суду.

Встановити строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків 2 місяці - до 15 квітня 2021 року включно.
Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця проживання АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Направити копію ухвали для відома начальникам ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор № 29».

Вручити копію даної ухвали обвинуваченому.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1