Ухвала

Іменем України
16 липня 2021 року

м. Київ
Справа № 621/1308/18
Провадження № 51 1437 зно 20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року та ухвали Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року щодо нього за нововиявленими обставинами,
встановив:
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 296 ч. 4, ст. 289 ч. 2, ст. 345 ч. 2, ст. 185 ч. 1, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 у частині призначення покарання змінено, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Постановою Верховного Суду від 11 червня 2020 року вирок Зміївського районного суду Харківської області від 22 березня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, а його касаційну скаргу без задоволення.

Засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку та ухвали щодо нього Верховним Судом за нововиявленими обставинами в порядку глави 34 КПК України. В обґрунтування своєї заяви вказує на те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку помилково враховано як обставину, що обтяжує його покарання, рецидив злочину, оскільки згідно наданої йому відповіді Червонозаводським районним судом м. Харків цим судом відносно нього не ухвалювалися вироки. За таких обставин вважає, що вирок суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Проте, заяву подано без додержання вимог, передбачених ст. 462 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст.ст. 464 ч. 3, 429 ч. 1 КПК України. Так, в порушення ст. 462 ч. 1 п. 5 КПК України заява не містить обґрунтування вимоги щодо перегляду судових рішень з посиланням на обставини, що відповідно до ст. 459 ч. 2 КПК України є нововиявленими.
Відповідно до вимог ст. 459 ч. 2 КПК України нововиявленими обставинами визнаються:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.
Таким чином, засудженому необхідно враховувати, що нововиявлені обставини характеризуються наступними ознаками:
1) невідомість їх суду з причин від нього незалежних;
2) наявність їх в об`єктивній дійсності до винесення судового рішення;
3) неможливість урахування під час провадження в справі і винесенні рішення в зв`язку з невідомістю їх суду;
4) відкриття тільки після набрання законної сили судовим рішенням.
Відповідно до частини 1 статті 463 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Отже, у випадку звернення засудженого ОСОБА_4 безпосередньо до Верховного Суду як суду касаційної інстанції, засудженому необхідно вказати на обставини, які є нововиявленими відповідно до ст. 459 ч. 2 КПК України саме по відношенню до касаційного розгляду, результатом якого стало ухвалення постанови Верховного Суду від 11 червня 2020 року.
Разом із тим, зі змісту заяви засудженого ОСОБА_4 вбачається, що зазначена ним обставина, яка, на його думку, є нововиявленою, не була врахована саме судом першої, а не касаційної інстанції, що із врахуванням вимог частини 1 статті 463 КПК України, надає право на здійснення відповідного провадження в порядку глави 34 КПК України Зміївському районному суду Харківської області, а не Верховному Суду, до якого засуджений подав заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.
Вказані порушення та суперечності заяви перешкоджають вирішенню питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, в тому числі і вирішити питання щодо строку подачі заяви, передбаченого ст. 461 КПК України.
Залишення заяви без руху не позбавляє засудженого ОСОБА_4 права повторного звернення до Верховного Суду в порядку, передбаченому КПК України.
Керуючись ст. ст. 464 ч. 3, 429 ч. 1 КПК України,
постановив:
Заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами залишити без руху.

Встановити засудженому ОСОБА_4 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухали заяву буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3