Справа № 574/218/21
Провадження 1-кп/574/82/2021
У Х В А Л А

28 липня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання АДРЕСА_2 , працюючого, раніше судимого 17.06.2004 року Саксаганським районним судом м. Кривій Ріг Дніпропетровської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років, звільнений 22.05.2017 року у зв`язку з повним відбуттям строку покарання,

сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор - ОСОБА_4
захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

В провадженні Буринського районного суду перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
У ході підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою. У клопотанні, посилаючись на положення ст.314 КПК України та наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, прокурор просив застосувати вказаний запобіжний захід до обвинуваченого, наголошуючи, що строк тримання під вартою останнього закінчується 01.08.2021 року, але справа не може бути розглянута до вказаного строку.

Суд, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_5 , які просили обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, захисника ОСОБА_6 , яка при вирішення даного питання покладалася на розсуд суду, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.3 ст.314 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
За змістом п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за який законом передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства») термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно до рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Об`єднаного королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Необхідно зауважити, що на цьому етапі провадження суд не вирішує ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У світлі конкретних обставин цієї справи, без надання оцінки обвинуваченню щодо його обґрунтованості та доведеності, суд виходить з точки зору допустимості прийти до висновку про наявність обвинувачення відносно ОСОБА_3 , яке відповідає стандарту доказування «обґрунтована підозра».

Матеріали кримінального провадження переконливо свідчать про наявність обґрунтованої підозри у чиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, а тому приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.
Судом встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження слідчим суддею 22.02.2021 року застосовано відносно ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується 22.04.2021 року.

В подальшому, до ОСОБА_3 двічі, а саме 09.04.2021 року та 04.06.2021 року, застосовано запобіжний захід тримання під вартою, строк дії якого закінчується 01.08.2021 року.

Другий обвинувачений в цьому ж кримінальному провадженні ОСОБА_7 в теперішній час утримується в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», будучи 12.05.2021 року засудженим за вчинення нового злочину, у зв`язку з чим судом прийняте процесуальне рішення про його етапування до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для участі в судовому засіданні Буринського районного суду.

З врахуванням наведеного, судове провадження у даній справі не може бути завершене до закінчення строку дії застосованого відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а обставин, які б свідчили про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який не встановлено.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання та працює, за місцем роботи характеризується задовільно.
Між тим, останній, будучи судимим за вчинення особливо тяжкого злочину, підозрюється у вчиненні нового, особливо тяжкого злочину відносно особи похилого віку, проживає в іншій області за межами територіальної юрисдикції суду, який розглядає справу, а тому має реальну можливість переховуватися від суду, тим самим перешкоджати повному та всебічному судовому розгляду кримінального провадження, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» Суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.
Суд констатує, що до теперішнього часу в суді не допитані потерпіла та свідки по кримінальному провадженню.

При цьому, суд вважає, що вірогідність впливання на них обвинуваченим з метою зміни останніми показів в частині фактичних обставин справи є досить сильною з врахуванням специфіки та обставин злочину, у вчиненні якого останній обвинувачується та особи самого обвинуваченого, який проявляє схильність до вчинення особливо тяжких злочинів.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно нього на даному етапі судового розгляду є виправданим і таким, що відповідає кримінальному процесуальному закону та суспільним інтересам, а прокурором доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_3 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, з огляду на вимоги ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення злочину, із застосуванням насильства, суд вважає за можливим не визначати заставу в кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст.176-178,183,314,315,392 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 15-ї години 25 вересня 2021 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Головуючий