Справа № 135/238/21
Провадження № 1-в/135/10/21
УХВАЛА
іменем України
06.05.2021 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Ладижинська ВК (№39») ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області подання начальника Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
До Ладижинського міського суду надійшло подання начальника Державної установи "Ладижинська виправна колонія (№39)" ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , яке мотивоване тим, що при винесенні вироку Полтавським районним судом Полтавської області від 28.12.2018 не було враховано попередній вирок Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017, що не дає можливості належним чином виконувати покарання за наявності кількох вироків. Таким чином просять суд розглянути подання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 ..

У судовому засіданні представник Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» подання підтримала, посилаючись на викладені у ньому обставини.

Прокурор зазначив, що подання підлягає задоволенню і засудженому слід визначити остаточне покарання за наявності двох вироків суду.

Засуджений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні при вирішенні подання поклались на розсуд суду.

Дослідивши подання та додані матеріали, особову справу засудженого, вислухавши представника установи відбування покарання, з`ясувавши позицію прокурора, засудженого, захисника, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017 з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.11.2020 ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України в редакції закону №838 від 26.11.2015 ОСОБА_4 зараховано в строк покарання час перебування під вартою з 27.07.2014 по 12.05.2015 та з 23.06.2016 по 02.11.2020 із розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання 27.07.2014. Вирок набрав законної сили 02.11.2020.

Злочин за вказаним вироком було вчинено в липні 2014.

Також ОСОБА_4 засуджений 28.12.2018 вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Вирок набрав законної сили 29.01.2019.

Злочин за вказаним вироком було вчинено в грудні 2017 року.

Відтак, судом встановлено, що при призначенні остаточного покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2018 не був врахований вирок Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017, який на час винесення першого вироку не набрав законної сили. При цьому злочини, за вчинення яких ОСОБА_4 засуджено по обох вироках, було вчинено до постановлення кожного із вироків.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 КПК України, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

У даному випадку питання про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_4 повинно вирішуватися за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення вироку у справі встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Відповідно до ст. 539 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 10 Постанови № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків», коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, який постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Крім того, підлягає врахуванню те, що відповідно п.3 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що судам слід мати на увазі, що в порядку, передбаченому ст. 411КПК України (вредакції 1960року), (порядок вирішення питань, зв`язаних з виконанням вироку), суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого. Аналогічно зазначено також в ухвалі судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 07.10.2005, згідно якої, розглядаючи подання адміністрації слідчого ізолятора про уточнення резолютивної частини вироку щодо розміру призначеного покарання, суд постановою, у порядку виконання вироку, відповідно до ст. 411 КПК України 1960 року, вніс у вирок зміни, погіршивши становище засудженого, тому таке рішення суду не узгоджується з роз`ясненням, що міститься в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.1990.

Враховуючи викладене, а також те, що кожним із зазначених вище вироків ОСОБА_4 визнаний винним, суд вважає за можливе на підставі п. 11 ч.1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за вироками Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017 та Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2018, щодо ОСОБА_4 , та визначити йому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст. 70 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,

УХВАЛИВ:
Подання начальника Державної установи «Ладижинська виправна колонія (№39)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі п. 11 ч.1 ст. 537 КПК України вирішити питання про застосування покарання за вироками Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017 з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.11.2020 та Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2018 щодо ОСОБА_4 .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.12.2018 більш суворим, призначеним вироком Київського районного суду м. Полтави від 14.02.2017 з урахуванням ухвали Полтавського апеляційного суду від 02.11.2020, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ладижинський міський суд.

Суддя