УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , його представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 071 26 від 25.07.2015 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 071 26 від 25.07.2015 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2020 (справа № 761/20672/20) накладено арешт, зокрема, на ноутбук «НР», з маркуванням «584037-001» та зарядний пристрій до нього S/N:WBGSV0ACX1115T, які на праві власності належать ОСОБА_3 .
Водночас, заявник вважав, що у подальшому застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки гр. ОСОБА_3 є законним власником зазначеного автомобіля, арештоване майно не має відношення до кримінального правопорушення. Тому заявник просив задовольнити клопотання та арешт в цій частині скасувати.

У судовому засіданні власник майна та його представник підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Слідчий СУ ГУ НП у м. Києві до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Слідчий суддя, заслухавши думку власника майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Під час вирішення питання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше тривале утримання органом досудового розслідування.

Процесуальним законом визначено, що здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК України при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя має неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з статтею 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення повноваженнями щодо застосування заходів процесуального примусу з метою суворого дотримання закону, забезпечення рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення прокурором наявності трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; а також у разі існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання завдання, поставленого прокурором.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2020 (справа № 761/12913/20) у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 071 26 від 25.07.2015 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК накладено арешт, зокрема, на ноутбук «НР», з маркуванням «584037-001», та зарядний пристрій до нього, які належать ОСОБА_3 , з метою забезпечення їх збереження як речового доказу.
Водночас, як вбачається з доводів клопотання, які не спростовані слідчим, ОСОБА_3 є законним власником зазначеного ноутбуку, у той час як кримінальне провадження здійснюється відносно його сина ОСОБА_5 , який тривалий час з батьком не проживає.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні такого заходу відпала потреба чи він застосований необґрунтовано.

Отже, враховуючи ненадання стороною обвинувачення доказів на спростування доводів заявника, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність потреби у подальшому застосуванні арешту вказаного майна.

Таким чином, вищенаведене вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило у повному обсязі права гр. ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, керуючись ст. 8, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2020 (справа № 761/20672/20) на ноутбук «НР», з маркуванням «584037-001» та зарядний пристрій до нього S/N:WBGSV0ACX1115T, власником яких є ОСОБА_3 , скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1