Справа № 180/2686/18
Провадження № 1-кп/0182/435/2020
У Х В А Л А
Іменем України

27.03.2020 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000689 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України

УСТАНОВИЛА :
В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000689 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , яке мотивував тим, що обвинувачений скоїв особливо тяжкий злочин. Прокурор вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків та потерпілих.

Обвинувачений в судовому засіданні заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 ., де проживає його сім`я - дружина та діти. Він тривалий час перебуває під вартою, його вина не доведена. Також обвинувачений додав, що буде з`являтись до суду за першою вимогою і не буде чинити тиску на потерпілих, свідків.
Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання свого підзахисного, та заперечував проти клопотання прокурора.
Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченого заперечував.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ОСОБА_6 обвинувачується в скоєні особливо-тяжкого злочину, тому існує обґрунтований ризик того, що він може переховуватись від суду.
Відповідно до вимог п.3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням триманням під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судам в разі задоволення клопотання про продовження строків тримання під вартою у судовому рішенні необхідно чітко зазначати про наявність іншої підстави або ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України. Обмеження при розгляді клопотання лише переліком законних (стандартних) підстав для його застосування є порушенням вимог п.4 ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ „Харченко проти України).
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Також, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою; Єлоєв проти України від 06.11.2008, відповідно до якого навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
Враховуючи зазначені вимоги діючого законодавства, суд вважає, що прокурором недостатньо доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України. На даний час ризик переховування від суду за сплином значного часу після вчинення злочину зменшився. Крім того, судом враховано, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, але до теперішнього часу по провадженню не допитані свідки і потерпілі.
Тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризику перховування від суду, особу обвинуваченого, наявність у нього постійного місця проживання, родини, колегія суддів, вважає необхідним змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки судом з`ясовано, що він може проживати за адресою: АДРЕСА_1 , де він фактично проживає.
На думку суду, такий запобіжний захід зможе запобігти наявним ризикам
Керуючись ст. 177, 181, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання прокурора відмовити, клопотання обвинуваченого задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-заборонити ОСОБА_6 залишати своє фактичне місце мешкання за адресою АДРЕСА_1 ., цілодобово.

-за першим викликом чи вимогою, з`являтися до суду.

- уникати спілкування з потерпілими, свідками, зазначеними в реєстрі.
-здати до відповідного органу документи, які дають право на виїзд за межі України.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали - не більше ніж два місяці, тобто до 27.05.2020 року і у разі необхідності може бути продовжений за клопотанням прокурора. Після закінчення строку ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту надіслати для виконання до Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.
Контроль за виконанням запобіжного заходу здійснює прокурор.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Суддя: ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3