У Х В А Л А

26 серпня 2020 року
м. Київ
Провадження № 13-60зво20
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
розглянувши заяву судді ОСОБА_1 про самовідвід,
установила:
14 липня 2020 року до Великої Палати Верховного Суду (далі Велика Палата) надійшла заява ОСОБА_15 про перегляд вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2012 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2013 року щодо нього за виключними обставинами.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 серпня 2020 року вказану заяву передано судді-доповідачу ОСОБА_1 .
Суддею Великої Палати ОСОБА_1 заявлено самовідвід, оскільки, на його думку, він не може брати участі у провадженні за заявою ОСОБА_15 тому, що як суддя брав участь у розгляді касаційної скарги заявника і прокурора на вищевказаний вирок апеляційного суду.
Перевіривши заяву судді, Велика Палата дійшла висновку про її задоволення з наступних підстав.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Також ч. 1 ст. 80 КПК встановлено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
У заяві судді ОСОБА_1 йдеться про неможливість його участі у розгляді заяви ОСОБА_15 тому, що він брав участь у складі колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному перегляді вироку апеляційного суду (провадження №5-376к13), за підсумками якого ухвалою від 11 червня 2013 року касаційну скаргу ОСОБА_15 задоволено частково, в частині засудження за ч. 3 ст. 365 Кримінального кодексу України (далі КК) вирок скасовано і справу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі КПК 1960 року) закрито за відсутності в діянні складу злочину, за ст. 375 КК дії перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 1 і призначено ОСОБА_15 за цим законом покарання у виді двох років обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком тривалістю три роки, та звільнено від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 375 КК, на підставі ст. 49 цього кодексу.
Вказані суддею обставини підтверджуються даними з Єдиного державного реєстру судових рішень (реєстраційний № рішення 33724067).
Таким чином, матеріали провадження містять обставини, які можуть викликати сумнів у сторін стосовно об`єктивності, безсторонності та неупередженості судді ОСОБА_1 , що унеможливлює його участь у розгляді заяви ОСОБА_15 .
Такий підхід знайшов своє відображення у багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення №45238/99 від 25 липня 2002 року «Пероте Пелон проти Іспанії»).
На підставі наведеного та статей 75, 80, 81 КПК, Велика Палата Верховного Суду
ухвалила:

Заяву про самовідвід судді Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 задовольнити.
Відвести суддю ОСОБА_1 від участі у розгляді заяви ОСОБА_15 у провадженні № 13-60зво20.
Провадження № 13-60зво20 за заявою ОСОБА_15 передати для визначення судді-доповідача у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_9
ОСОБА_3 ОСОБА_10
ОСОБА_4 ОСОБА_11
ОСОБА_5 ОСОБА_12
ОСОБА_6 ОСОБА_13
ОСОБА_7 ОСОБА_14
ОСОБА_8