КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/824/5309/2020 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст.ст. 303, 304 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України та зобов`язання вчинити дії, повернуто особі, яка її подала.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що з поданої скарги вбачається, що вона підписана ОСОБА_6 , де останній зазначає, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0000459 від 04.05.2016 року, однак доказів, що підтверджують його процесуальний статус та повноваження як, особи, яка має право на звернення із вказаною скаргою до матеріалів скарги не надано.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , зобов`язати прокурора ОСОБА_7 виконати процесуальні дії - розглянути клопотання ОСОБА_6 від 28.05.2020р. в порядку і строк передбачений КПК України та повідомити про результатирозгляду.
Щодо строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року ОСОБА_6 зазначає, що 11.09.2020р. після неодноразових звернень, ним нарешті було отримано копію зазначеної ухвали.
Щодо незаконності ухвали слідчого судді апелянт зазначає, що упровадженні слідчого 3-го слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000459 розпочатого на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва за його заявою про вчинене щодо нього та його близьких кримінального правопорушення. 28.05.2020р. ним ( ОСОБА_6 ), як особою, що фактично є заявником та потерпілим у даному кримінальному провадженні, через відділення УДППЗ «Укрпошта» до прокурора у провадженні ОСОБА_8 було спрямовано клопотання в порядку ст.220 КПК України про виконання процесуальних дій. 01.06.2020р. клопотання було отримано уповноваженою особою, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_6 зазначає, що 08.06.2020р. ним було оскаржено бездіяльність органу досудового розслідування, шляхом подання скарги до канцелярії Печерського районного суду м. Києва, проте 12.06.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва його скаргу на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України та зобов`язання вчинити дії, повернуто особі, яка її подала з тих підстав, що слідчому судді не було надано доказів, що підтверджують процесуальний статус та повноваження ОСОБА_6 .

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що перелік підстав повернення скарги чітко визначений ч.2 ст.304 КПК України та є вичерпним. В жодному пункті зазначеної статті не вказано такої підстави для повернення скарги, як не надання слідчому судді даних щодо процесуального статусу особи яка подала скаргу.

ОСОБА_6 зазначає, що слідчим суддею взагалі не вказано які саме докази він ( ОСОБА_6 ) мав би надати щодо свого процесуального статусу ще до відкриття судового провадження та якими нормами законодавства це передбачено. Не зазначено, що він ( ОСОБА_6 ) мав надати, копію заяви про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення, постанову слідчого про залучення до провадження як потерпілого, ухвалу слідчого судді про скасування постанови слідчого про відмову визнати потерпілим, витяг з ЄРДР або щось інше. щоб не викликало у судді жодних сумнівів.

Апелянт вказує на те, що чинним законодавством України, не встановлено чіткого переліку документів, матеріалів, доказів які повинні бути додані до скарги слідчому судді на бездіяльність слідчого яка полягає у не розгляді клопотання.

Крім цього ОСОБА_6 вказує на те, що суддя не взяв до уваги, що у його клопотанні в порядку ст.220 КПК рівно як і у скарзі в порядку ст.303 КПК ним чітко зазначено, що кримінальне провадження розпочато на підставі його заяви про вчинення злочину відносно нього, що у обох зверненнях зазначено його процесуальний статус - потерпілий, який суддя не спростував. На підтвердження якого, він мав намір під час судового розгляду надати судді докази. Саме з цією метою у своєї скарзі в порядку ст.303 КПК він просив провести судовий розгляд за його участі.

Також апелянт вказує на те, що слідчий суддя зазначаючи, що скарга подана особою яка не має права її подавати чомусь не зазначає на підставі чого дійшов таких висновків, достатньо не мотивував на підставі яких доказів він зробив висновок про те, що він ( ОСОБА_6 ), є особою яка немає права подавати скарг, та прийняв рішення, на підставі обставин які об`єктивно не з`ясовувались, не перевірялися та не підтверджені доказами, обмежившись лише формальним цитуванням норм КПК України що, на думку апелянта, не несе ніякого смислового навантаження.

На переконання ОСОБА_6 , зроблені та викладені у судовому рішенні висновки не відповідають фактичним обставинам, і є лише припущеннями, що є порушенням вимоги п.2 ч.1 ст.409 КПК України.

Окрім цього апелянт вказує на те, що слідчий суддя ОСОБА_1 в цьому ж кримінальному провадженні вже розглядав його скаргу (справа №757/55577/16-к від 20.12.2016р.) на бездіяльність посадових осіб та прийняв рішення про її задоволення і на той час у нього не було жодних сумнівів щодо його процесуального статусу, жодних доказів не вимагав.

Також ОСОБА_6 зазначає, що слідчими суддями Печерського районного суду м. Києва, на протязі тривалого часу вже розглядалися та були задоволенні в зазначеному провадженні безліч його аналогічних скарг (справи №757/24333/20-к; №757/67397/17-к; №757/55583/16-к) на бездіяльність посадових осіб правоохоронного органу і жодного разу скарги не були повернути через підстави на які посилається суддя ОСОБА_1 в своєї ухвалі.

Представник Київської міської прокуратури, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явивсь, будь-яких клопотань на адресу Київського апеляційного суду не направляв, а тому, враховуючи викладене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, неявка прокурора не є перешкодою для проведення апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , яки й підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Щодо строку на апеляційне оскарження, слід зазначити, що з матеріалів провадження за скаргою вбачається, що оскаржувана ухвала слідчого судді від 12.06.2020 року була прийнята без виклику ОСОБА_6 , отже, строк апеляційного оскарження для такої особи, відповідно до вимог п. 2 ч.3 ст. 395 КПК України обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судової справи, копію оскаржуваної ухвали, згідно розписки, ОСОБА_6 отримано11.09.2020 року (а.с. 6), а апеляційна скарга, згідну штемпелю на поштовому конверту, останнім направлена поштовим відправленням 15.09.2020 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що у відповідності до положень п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК Українистрок на оскарження ухвали слідчого судді від 12.06.2020 року ОСОБА_6 не пропущений та поновленню не підлягає.

По суті апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування визначено главою 26 КПК України (ст.ст. 303 - 310 КПК України).
Положеннями ч.1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування підлягають оскарженню, визначено учасників кримінального провадження, які мають право на оскарження відповідно рішення, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, а ч. 2 ст. 304 КПК України- підстави повернення такої скарги.
Зокрема, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК Українина досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.
Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Отже, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, зокрема, щодо невиконання вимог ст. 220 КПК України, є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України, а суб`єкти звернення до суду зі скаргою визначені ст. 220, п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі такими суб`єктами є заявник, потерпілий, іншаособа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування,.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя вправі повернути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, якщо така скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу.
Повертаючи скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні під час досудового розслідування з підстав того, що ОСОБА_6 доказів, що підтверджують його процесуальний статус по та повноваження особи, яка має право на звернення із вказаною скаргою не надав, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, не дотримавсь вимог кримінального процесуального закону.
З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 в порядку ст.303 КПК України звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 щодо не розгляду його клопотання, поданого в порядку ст. 220 КПК України в кримінальному провадженні №0000459 від 04.05.2016 р.
Безпосередньо у скарзі ОСОБА_6 зазначив про те, що відомості про кримінальне правопорушення за його заявою внесені в ЄРДР за №0000459 на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва. В цьому провадженні ним, як особою, що фактично є заявником та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, 28.05.2020 р. через відділення УДППЗ "Укрпошта" до прокурора у провадженні ОСОБА_7 було спрямовано клопотання в порядку ст. 220 КПК України про виконання процесуальних дій.
В додатках до скарги він долучив відповідне клопотання, в якому наявна достатня інформація, яка стосується кримінального провадження №0000459 та статусу ОСОБА_6 в ньому, що дає йому право оскаржити бездіяльність прокурора під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України.
Чинним кримінальним процесуальним законом не визначено вимоги щодо форми та змісту скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, законом також не встановлено обов`язок особи будь-якими доказами підтверджувати свій статус у кримінальному провадженні під час звернення із вказаною скаргою.
Вказані обставини слідчий суддя повинен був з`ясувати шляхом виклику в судове засідання особи, яка подала скаргу, слідчого або прокурора процесуального керівника, а також шляхом витребування і дослідження матеріалів кримінального провадження, в рамках якого подано вказану скаргу, та яким підтверджуються або спростовуються доводи скаржника.
Наведені обставини залишились поза увагою слідчого судді, і тому, приймаючи рішення про повернення скарги на тій підставі, що скаргу подано особою, яка не має права на звернення з такою скаргою, судом допущено істотне порушення вимог КПК України, що є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року.
Більш того, колегія суддів зауважує, що відомості, які стосуються кримінального провадження №0000459 і були викладені ОСОБА_6 у скарзі, знайшли своє документальне підтвердження під час апеляційного розгляду. Так, з витягу з ЄРДР слідує, що на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2015, згідно з вимогами ст. 214 КПК Українивідомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_6 були внесені до ЄРДР 04.05.2016 р. за №0000459. А відтак, він є суб`єктом оскарження бездіяльності слідчого чи прокурора в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відтак, допущені слідчим суддею порушення вимог КПК України при поверненні скарги у контексті ст. 412 КПК України є істотними, а тому ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки розгляд та прийняття ухвали за наслідком розгляду відповідної скарги згідно вимог ст.ст. 306, 307 КПК України, є прерогативою слідчого судді місцевого суду, і за змістом ст. 407 КПК України, не входить до повноважень суду апеляційної інстанції, відповідно, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.06.2020 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , яка полягає у не розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України та зобов`язання вчинити дії, повернуто особі, яка її подала - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4