Справа № 611/314/20
Провадження № 1-кс/611/170/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2020року слідчий суддя Барвінківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

в с т а н о в и в:
04 листопада 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Барвінківського районного суду Харківської області зі скаргою на постанову заступника начальника СВ Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000039, внесеного 20 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, копію якої він отримав 05 листопада 2020 року.

В обґрунтування скарги заявник, з врахуванням доповнення, зазначив, що заступник начальника СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 систематично не виконував ухвали слідчого судді Барвінківського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року, від 17 березня 2020 року, від 09 вересня 2020 року, та не проводив слідчі дії протягом тривалого часу.
В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Вказав, що скаргу підгримує, просить її задовольнити.
Заступник начальника СВ Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, в зв`язку з проведенням невідкладних слідчих дій.

Відповідно до ст.306 КПК України, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, а тому, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим розгляд скарги у відсутність слідчого на підставі поданих доказів.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження №80000039, внесеного 20 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 24 КПК України передбачено право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення прокурора, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

В судовому засіданні встановлено, що за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, було розпочато кримінальне провадження № 80000039, 20 лютого 2019 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом умисного невиконання рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 19 червня 2017 року, ухваленого у цивільній справі №611/444/17.

24 вересня 2020 року заступником начальника СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 80000039, відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Статтею 110 КПК України визначено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як передбачено ст.283 КПК України, однією з форм закінчення досудового розслідування є закриття кримінального провадження, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК може мати місце у випадку встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, наданні їм належної правової оцінки.

Даний обов`язок покладений на слідчого, як на особу, якою здійснюється досудове розслідування.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

У рішеннях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12.02.2020 року (справа №659/1012/18), неодноразово зазначалось, що кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, може бути вчинений як у формі невиконання судового рішення, так і шляхом перешкоджання його виконанню. Використання законодавцем у диспозиції ч. 1 ст. 382 КК України словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказує на необхідність у кожному конкретному випадку звертатися як до тексту самого судового рішення, так і до норм законодавства, які визначають порядок виконання вироків, рішень, ухвал та постанов суду.

Обов`язковою умовою настання кримінальної відповідальності за невиконання судового рішення є встановлення у ньому вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру, адресованої для виконання певним особам. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок про виконання рішення суду.

Залежно від характеру такої вимоги невиконання судового рішення може проявлятися у бездіяльності зобов`язаної особи щодо здійснення передбачених законом або визначених судом заходів, спрямованих на виконання цього рішення, або ж у вчиненні дій, які прямо заборонені у самому судовому рішенні. За умови, що невиконання судового рішення виявляється в формі бездіяльності, для притягнення особи до кримінальної відповідальності обов`язковим є з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Умовами кримінальної відповідальності за будь-яку суспільно-небезпечну поведінку, зокрема і за невиконання судового рішення за ч. 1 ст. 382 КК України, є встановлена і доведена наявність у особи обов`язку вчинити певні дії (виконати судове рішення), а також реальна можливість виконати покладений на неї обов`язок. Встановлення підстави кримінальної відповідальності за умисне невиконання судового рішення обов`язково передбачає з`ясування питання про наявність реальної можливості його виконати.

Приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 84 КПК про те, що процесуальними джерелами доказів можуть бути лише показання, речові докази, документи та висновки експертів, усі процесуальні рішення, у тому числі про закриття кримінального провадження, повинні ґрунтуватися виключно на оцінці саме таких доказів, а не будь-яких інших даних.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого від 24 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження кримінальне провадження № 80000039, її мотивувальна частина не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110 КПК України.

Так, в мотивувальній частині постанови відсутні дані про проведення слідчих та процесуальних дій в рамках розслідування кримінального провадження, а висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме про необхідність закриття даного кримінального провадження не вмотивовані належним чином.

Крім того, постанова про закриття кримінального провадження не містить оцінки здобутих доказів та в ній відсутні посилання на слідчі дії, які були проведені слідчим під час досудового розслідування і за результатами яких було б встановлено відсутність складу кримінального правопорушення, окрім пояснень ОСОБА_5 .

Також, із матеріалів кримінального провадження №80000039, наданих суду для ознайомлення, вбачається, що ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 19 травня 2020 року зобов`язано заступника начальника СВ Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 та начальника СВ Барвінківського відділення поліції Балаклійського відділу поліції ГУ НП в Харківській області ОСОБА_6 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 02 травня 2019 року та від 31 жовтня 2019 року по кримінальному провадженню №000024, внесеного 20 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Проте, слідчим, після винесення зазначеної ухвали, не вжито, в повній мірі, заходи, щодо встановлення обставин злочину, не проведено жодних слідчий дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження, окрім допиту потерпілого та однієї посадової особи територіального підрозділу ВДВС та не вирішено клопотання ОСОБА_3 від 02 травня 2019 року та від 31 жовтня 2019 року.

Слідчим не надано оцінці також і ту обставину, що ухвалою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 березня 2020 року оголошено у розшук боржника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криштопівка Лозівського району Харківської області, останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Згідно із статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суду з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

Отже, слідчий під час винесення постанови про закриття кримінального провадження належним чином не виконав вимоги КПК України, доказів в обґрунтування мотивів прийняття такого рішення не навів, а досудове розслідування проведено поверхнево, що є суттєвим порушенням та безпосередньо впливає на законність прийнятого рішення слідчим про закриття кримінального провадження.

З огляду на наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 91, 92, 117, 214, 223, 303-310 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, - задовольнити.
Скасувати постанову заступника начальника СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000039 від 20.02.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0000039 від 20 лютого 2019 року повернути до СВ Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУ НП в Харківській області для проведення досудового розслідування.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14 годині 30 хвилин 10 листопада 2020.
Слідчий суддя ОСОБА_1