Справа № 344/8336/19
Провадження № 11-кп/4808/35/21
Категорія ч. 1 ст. 158-1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001402 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року, згідно з яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , уродженця м. Львів, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, українця, громадянина України, працюючого головним спеціалістом департаменту розвитку громад та територій, дорожнього, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 150 (ста п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази - копії документів, диски (а.п. 119, 120, 121, 132, 133) визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати повністю вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок і закрити кримінальне провадження.

Мотивує вимоги апеляційної скарги тим, що вважає вирок несправедливим, незаконним та протиправним, оскільки неповнота судового розгляду і невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження є підставами для скасування судового рішення. Пояснює, що 21 квітня 2019 року відбувалося повторне голосування Президентських виборів, а не чергові вибори Президента, як зазначено в обвинувальному акті та вироку суду. Під час повторного голосування були порушені норми Закону України «Про вибори Президента України» (далі - Закону) членами виборчої комісії та іншими особами, які перебували на виборчій дільниці № 260857 територіального виборчого округу № 83, зокрема ст. 6, в якій зазначено, що вибори Президента України є вільними. Згідно з поясненнями окремих свідків до нього як до виборця було застосовано насильство на погрозу, йому перешкодили вільно формувати думку, за кого голосувати, і він не зміг через їх злочинні дії реалізувати вільне волевиявлення. Не перевірено судом того, чи був складений протокол від офіційних спостерігачів від партій на виборчій дільниці щодо бюлетеня виборця, утворення дільничної виборчої комісії, їх склад та повноваження, чи був складений протокол виборчої комісії щодо підрахунку загальної кількості бюлетенів, які отримано і кількість яких не вистачає. Зазначає, що 21 квітня 2019 року правопорядок на виборчій дільниці не був порушений, а тому виклик поліцейських є грубим порушенням закону. Акти і протоколи щодо нього особисто виборча комісія не складала і на засіданні комісії не розглядала. Вказує, що судом не перевірено, чи відповідає незаконно вилучений у нього виборчий бюлетень іншим бюлетеням, які були виготовлені та надруковані на однаковому папері за формою та текстом, з однаковим розміром, кольором та змістом для виборчої дільниці № 260857, та чи відповідає печатка виборчої комісії на бюлетені, який у нього вилучено в приміщенні для голосування. Також судом не перевірено, чи було дотримано вимоги закону відносно приміщення для голосування. Наголошує, що членами виборчої комісії порушено вимоги ст. 76 Закону - виборець може перебувати у приміщенні для голосування протягом часу, необхідного для голосування, виборець не має права передавати свій виборчий бюлетень іншим особам. Зауважує, що суд не перевірив, чи кандидати - лідери першого туру мали повторно подати кандидатури до складу оновлених територіальних комісій і ці оновлені територіальні комісії затверджують новий склад виборчої комісії і ведуть безпосередньо підготовку до другого туру виборів. Посилається на те, що суд відхилив клопотання про дослідження доказів для підтвердження обставини про те, що ним не було покинуто приміщення виборчої комісії. Стверджує, що бюлетень ним отримано на руки на законним підставах, приміщення виборчої комісії він не залишав, не покидав. Вважає, що під час досудового розслідування порушено ст. 107 КПК України щодо застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження, ст. 237 КПК України - про огляд особи, та ст. ст. 207-209 КПК України - про затримання поліцейськими в приміщенні виборчої дільниці та доставлення у приміщення поліції.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 158-1 КК України - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в решті вирок залишити без змін, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В той час, від прокурора під час апеляційного розгляду надійшла заява про відмову від апеляційної скарги в порядку ст. 403 КПК України.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 вчинив викрадення виборчого бюлетеня на чергових виборах Президента України 21 квітня 2019 року.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

21 квітня 2019 року близько 13:54 год. ОСОБА_6 , використовуючи своє право на участь у чергових виборах Президента України, зайшов у приміщення звичайної виборчої дільниці № 260857, територіального виборчого округу № НОМЕР_2 , розташованої у приміщенні фармацевтичного факультету Івано-Франківського національного медичного університету, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ вул. Галицька, 124 К.

Знаходячись у приміщенні вказаної виборчої дільниці ОСОБА_6 , відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про вибори Президента України», отримав під підпис від члена дільничної виборчої комісії один виборчий бюлетень для обрання кандидата на пост Президента України на чергових виборах Президента України 21 квітня 2019 року. В цей час у ОСОБА_6 виник неправомірний умисел на таємне викрадення виборчого бюлетеня.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою викрадення виборчого бюлетеня, керуючись особистими мотивами, не пройшов до кабіни для таємного голосування та, тримаючи в руках свій паспорт громадянина України і виборчий бюлетень, в порушення ч. 7 ст. 76 Закону України «Про вибори Президента України», не опустив його до виборчої скриньки, а залишив приміщення виборчої дільниці разом із викраденим виборчим бюлетенем та мав реальну можливість розпорядитися ним на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить дослідити всі письмові докази. Таке клопотання судом апеляційної інстанції відхилено, оскільки воно не ґрунтується на приписах ч. 3 ст. 404 КПК України - апелянт не зазначає про те, що суд першої інстанції їх не дослідував або досліджував неповністю чи з порушеннями.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, підтримали свою апеляційну скаргу та просили її задовольнити;

- прокурор підтримав заяву про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю, а апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок не був оскаржений іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку із відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор до закінчення апеляційного розгляду відмовився від апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 не заперечують проти закриття провадження за його апеляційною скаргою, тому апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку суду апеляційної інстанції, при ухваленні вироку суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив обставини, з`ясування яких має істотне значення для цього кримінального провадження, а висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку суду апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 158-1 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, достовірності, допустимості та достатності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції належним чином дослідив та правильно дав оцінку показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 06 травня 2019 року, копіям сторінок списку виборців для повторного голосування на звичайній виборчій дільниці № 260857 територіального округу № 83, протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 07 травня 2019 року, копії контрольного талону повторного голосування 21 квітня 2019 року територіального округу № 83 виборча дільниця № 260857, протоколу огляду від 23 квітня 2019 року, протоколам огляду предметів від 23 квітня 2019 року та протоколу огляду місця події від 21 квітня 2019 року з фототаблицями до нього.
На підтвердження своєї невинуватості у викраденні виборчого бюлетеня обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що він не покидав приміщення виборчої дільниці, однак такі доводи, як вірно зазначив суд першої інстанції, спростовуються сукупністю досліджених доказів, що узгоджуються між собою.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 вказав, що він вийшов за ОСОБА_6 на вулицю, просив повернутися, на що обвинувачений категорично відмовився. Тоді він змушений був затримати його та примусово повернути назад в приміщення виборчої дільниці. Оскільки на їхні тривалі просьби повернути виборчий бюлетень ОСОБА_6 категорично відмовлявся, сказав, що має право забрати виборчий бюлетень та не буде його повертати, то було викликано слідчо-оперативну групу.
Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій ОСОБА_6 не навів жодних доводів, які б могли свідчити про упередженість свідка ОСОБА_11 , його зацікавленість в притягненні до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких даних про те, що з певних причин свідок ОСОБА_11 надав неправдиві пояснення.

Свідок ОСОБА_12 зазначив, що йому повідомили, що чоловік намагається викрасти бюлетень. Знає, що обвинуваченого голова дільничної виборчої комісії ОСОБА_11 затримав з виборчим бюлетенем вже на вулиці та примусово повернув його до приміщення виборчої дільниці. Він особисто спілкувався з обвинуваченим, на протязі тривалого часу особисто просив повернути виборчий бюлетень, інші особи його просили, на що обвинувачений казав, що не буде віддавати бюлетень, бо має право його забрати. Після чого було викликано слідчо-оперативну групу, яка теж тривалий час просила обвинуваченого повернути бюлетень, на що він відмовлявся.
Згідно з протоколом огляду від 23 квітня 2019 року (а.п. 123-130) та відповідними відеозаписами обвинувачений ОСОБА_6 тримає у лівій руці бюлетень, показує його, після чого назад ховає його у праву кишеню своєї куртки, спілкується з працівником поліції, який пояснює, що заборонено виносити бюлетень за межі виборчої дільниці, оскільки за це передбачена кримінальна відповідальність. На що обвинувачений ОСОБА_6 відповів, що бюлетень який він отримав є його і він його забрав тому, що бюлетень потрібен йому з певних причин, яких саме не вказав. Після цього обвинувачений пред`явив на вимогу поліції свій паспорт громадянина України та відповів, що не надає бюлетень, оскільки отримав його під розпис. Надалі обвинувачений ознайомлюється із змістом тексту ст. 158-1 КК України.
Відповідно до протоколу огляду предмету від 23 квітня 2019 року (а.п. 137-145) та відповідними відеозаписами, до ОСОБА_6 підходять працівники поліції та запитують чи забирав він виборчий бюлетень, на що він відповів, що бюлетень зараз у нього, в час на відеозаписі 14:19:06 год. ОСОБА_6 дістає лівою рукою з правої внутрішньої кишені бюлетень для голосування, показує його працівникам поліції, після чого кладе назад до кишені та зазначає, що бюлетень він взяв, бо він потрібний йому з певних причин. На пропозицію добровільно видати бюлетень обвинувачений відповів, що не видасть, оскільки бюлетень є його.
З огляду на зміст цих доказів по кримінальному провадженню, суд апеляційної інстанції вважає непереконливими показання обвинуваченого ОСОБА_6 та розцінює їх обраною позицією захисту.

Обвинувачений стверджує, що суд першої інстанції не перевірив те, чи членами виборчої комісії та іншими особами, які перебували на виборчій дільниці № 260857 територіального виборчого округу № 83 були дотримані норми Закону України «Про вибори Президента України», чи був складений протокол від офіційних спостерігачів від партій на виборчій дільниці щодо бюлетеня виборця, утворення дільничної виборчої комісії, їх склад та повноваження, чи був складений протокол виборчої комісії щодо підрахунку загальної кількості бюлетенів, чи було дотримано вимоги закону відносно приміщення для голосування, чи кандидати - лідери першого туру мали повторно подати кандидатури до складу оновлених територіальних комісій і ці оновлені територіальні комісії затверджують новий склад виборчої комісії і ведуть безпосередньо підготовку до другого туру виборів.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 337 КК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Тому в межах судового розгляду обвинувального акта щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 158-1 суд не має повноважень на перевірку дотримання вимог виборчого права іншими особами, ці обставини перевіряються в порядку встановленому законом.

Більш того, вчинення порушень іншими особами під час виборчого процесу, не звільняє від обов`язку виборця дотримуватися порядку голосування.

Апелянт зазначає, що 21 квітня 2019 року відбувалося повторне голосування Президентських виборів, а не чергові вибори Президента.

В той час, суд апеляційної інстанції зауважує, що загальновідомою обставиною є те, що в той час відбувався вид виборів - чергові вибори Президента України (Постанова Верховної Ради України «Про призначення чергових виборів Президента України» від 26 листопада 2018 року № 2631-VIII), та одним із етапів виборчого процесу було повторне голосування з чергових виборів Президента України, яке призначено на 21 квітня 2019 року (постанова Центральної виборчої комісії «Про проведення повторного голосування з чергових виборів Президента України 31 березня 2019 року» від 7 квітня 2019 року № 759).

В обвинувальному акті та у вироку суду першої інстанції вказано про викрадення ОСОБА_6 виборчого бюлетеня на чергових виборах Президента України, що відповідає дійсності, без уточнення етапу виборчого процесу, який з огляду зазначену дату голосування - 21 квітня 2019 року, є доступним для розуміння та не потребує доведення.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не перевірив, чи відповідає вилучений у нього бюлетень іншим бюлетеням, які були виготовлені для тієї виборчої дільниці з її печаткою.

Як встановлено в суді першої інстанції, обвинувачений 21 квітня 2019 року на виборчій дільниці № 260857 територіального виборчого округу № 83 отримав виборчий бюлетень. Суд першої інстанції дослідив копії сторінок списку виборців для повторного голосування на виборчій дільниці № 260857 територіального виборчого округу № 83, з`ясувавши, що у списку під порядковим номером 1177 вказано прізвище ОСОБА_6 і наявний його підпис про отримання виборчого бюлетеня, та копію контрольного талону повторного голосування, в якому вказано номер 1177, за яким виборця було внесено до списку виборців на виборчій дільниці та є наявний його підпис.
Також, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 не опустив виборчий бюлетень до виборчої скриньки, а в ході проведення огляду місця події 21 квітня 2019 року в нього при проведенні поверхневої перевірки було виявлено та вилучено незаповнений бюлетень для голосування.

Суд першої інстанції дослідив як протокол огляду місця події від 21 квітня 2019 року з фототаблицями до нього, так і речовий доказ - бюлетень, який містить назву та дату проведення виборів, повторного голосування, номер територіального виборчого округу - 83 та номер виборчої комісії - НОМЕР_3 , а також печатку виборчої комісії.
При цьому, ОСОБА_6 підтвердив факт отримання виборчого бюлетеню, відомості про те, що він не кинув бюлетень до скриньки, та те, що у нього він був вилучений, мотивуючи це тим, що він обдумував своє рішення, а бюлетень вилучено незаконно.

Враховуючи всі ці обставини, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що вилучений у ОСОБА_6 виборчий бюлетень є саме тим бюлетенем, який він отримав на виборчій дільниці.
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції відхилив клопотання захисника про дослідження доказу для підтвердження обставини про те, що ним не було покинуто приміщення виборчої дільниці - план-схеми виборчої дільниці.

На думку суду апеляційної інстанції, таке рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням вимог процесуального закону та жодним чином не вплинуло на всебічність, повноту та об`єктивність дослідження обставин, які мають істотне значення в цьому кримінальному провадженні.

В суді апеляційної інстанції стороною захисту не було наведено того, яким чином відомості, що містить план-схема виборчої дільниці, могла вплинути на висновки суду при встановленні факту залишення обвинуваченим виборчої дільниці.

Під час апеляційного розгляду не встановлено підстав вважати, що під час досудового розслідування порушено приписи ст. ст. 107, 237, 207-209 КПК України.

З огляду на наведене, підстав для скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження апеляційним судом не встановлено, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_13 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 158-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4