Дата документу 20.08.2020 Справа № 314/438/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/438/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1325/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що поведінка засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування ним покарання у своїй сукупності не була стабільно позитивною та активною.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що за станом здоров`я він весь час перебуває у лікарні, де жодного разу не порушував режиму утримання, приймав участь у благоустрої лікарні та відділення, виконував вказівки та прохання адміністрації, за що отримав заохочення.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є несправедливою, оскільки він з огляду на стан свого здоров`я не має фізичних можливостей працювати на виробництві, щоб отримати заохочення.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_6 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважала ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.
При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.
Суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верхового Суду України, детально проаналізував дані про особу засудженого ОСОБА_6 і його поведінку за весь час відбування покарання та дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений не довів своє виправлення.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 06 липня 2017 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, до 5 років позбавлення волі. Раніше він судимий, новий злочин вчинив в період іспитового строку.
Під час тримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 09 липня 2016 року по 05 лютого 2018 року ОСОБА_6 характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.
З 05 лютого 2018 року по 26 лютого 2018 року відбував покарання в ДУ «Оріхівська виправна колонія №88». За час відбування покарання характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, заохочень та стягнень не мав.
З 26 лютого 2018 року перебуває на лікуванні в Софіївській спеціалізованій туберкульозній лікарні №55. За час відбування покарання характеризується наступним чином: режим відбування покарання не порушує, стягнень не має, 1 раз заохочувався правами начальника установи.
На виробництві установи не працевлаштований в зв`язку із хворобою.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Підтримує стосунки із засудженими, як позитивної, так і негативної спрямованості.
Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться задовільно.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки.
Не бере участі в організації заходів, які проводяться в установі; у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених; у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи. Не входить до складу ради колективу засуджених.
16 березня 2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.101 КВК України за станом здоров`я.
31 липня 2018 року комісією установи відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.82 КК України у вигляді заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, за станом здоров`я.
23 січня 2019 року комісією установи, як такому, що не довів своє виправлення, відмовлено у застосуванні заохочувальної норми, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.
Дослідивши всі обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе, як такий, що довів своє виправлення та перевиховання.Його поведінка за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.
Доводи засудженого в апеляційній скарзі - про те, що він весь час перебуває у лікарні, де жодного разу не порушував режиму утримання, приймав участь у благоустрої лікарні та відділення, виконував вказівки та прохання адміністрації, за що отримав заохочення, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Обставини, на які посилається апелянт, не є достатніми для його умовно-дострокового звільнення, оскільки не свідчать беззаперечно про те, що він довів своє виправлення.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням даних, що характеризують особу засудженого, і того, що його поведінка за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною та активною, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вищевказаної ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.404-405,407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4