Справа № 573/1978/20
Провадження №1-кп/573/231/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2020 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 16 вересня 2020 року за №0000484 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бобрик Білопільського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , непрацюючого, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не інваліда, маючого на утриманні малолітню дочку ОСОБА_5 , 2019 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 згідно наказу № 341к від 22 лютого 2019 року прийнятий на посаду «листоноші 3-го класу» Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» ПВПЗ № 20. Того ж дня ОСОБА_4 був ознайомлений з робочою інструкцією листоноші, згідно якої зобов`язаний: п.2.1. доставляти адресатам рахунки на оплату за різні послуги; п.2.2. отримує та готує для доставки, рахунки на оплату за різні послуги; 2.10. приймає всі види платежів (кварплата, комунальні та телекомунікаційні послуги, кабельне телебачення, електроенергія, газ, тощо) від населення; 2.13. забезпечує збереження поштових цінностей, грошової готівки тощо на робочому місці та доставній дільниці

16 березня 2019 року між Сумською дирекцією ПАТ «Укрпошта» та працівником Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» ПВПЗ №20 ОСОБА_4 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно з пунктом 1 вищевказаного договору працівник, що займає посаду листоноші 3-го класу, який виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення, зберігання довірених йому підприємством (установою, організацією) матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується:

- дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання або іншої мети матеріальних цінностей підприємства (установи, організації) і вжити заходів для відвернення шкоди;

- своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи, організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей;

- вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно грошові та інші звіти про рух і залишки довірених йому матеріальних цінностей;

- брати участь у інвентаризації довірених йому матеріальних цінностей.;

Таким чином, ОСОБА_4 є особою, якій ввірено майно, в тому числі і грошові кошти прийняті від населення за комунальні послуги.

Достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, ОСОБА_4 в кінці листопада 2019 року прийняв від ОСОБА_6 , жительки АДРЕСА_3 грошові кошти в сумі 492 грн. 30 коп. в якості сплати за спожитий газ за листопад 2019 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти, у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_6 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий газ.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, 27 листопада 2019 року ОСОБА_4 виписав квитанцію форми № 47 з номером книжки 1/4803 та передав її ОСОБА_6 . Отримані кошти від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_6 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 499 грн. 30 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, в кінці січня 2020 року ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_7 жителя АДРЕСА_4 грошові кошти в сумі 436 грн. 91 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за грудень 2019 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Украпошта» ОСОБА_7 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно 29 січня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанції форми №47 з номером книжки 3/733 та передав її ОСОБА_7 .

Отримані кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і з вказаної суми, 144 грн. 60 коп. сплатив на рахунок ТОВ «Сумигаз збут», як сплату за спожитий природній газ ОСОБА_7 , а залишок в сумі 292 грн. 31 коп. привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях. Крім цього, в кінці квітня 2020 року ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 472 грн. 32 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за березень 2020 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Украпошта» ОСОБА_7 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ та розподіл (доставку) природного газу.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанції форми № 47 з номером книжки 34/2621 та передав її ОСОБА_7 .

Отримані кошти від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_7 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 771 грн. 63 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, ОСОБА_4 в кінці червня 2020 року прийняв від ОСОБА_8 жительки АДРЕСА_5 грошові кошти в сумі 212 грн. 26 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за червень 2020 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта» та 74 грн. 11 коп. за розподіл (доставку) природного газу та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти, у ОСОБА_4 виник злочинний корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Украпошта» ОСОБА_8 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ та розподіл (доставку) природного газу.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно 27 червня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанції форми № 47 з номером книжки 5/3954 та передав її ОСОБА_8 .

Отримані кошти від ОСОБА_8 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_8 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 300 грн. 37 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, ОСОБА_4 в кінці квітня 2020 року прийняв від ОСОБА_9 жителя АДРЕСА_6 грошові кошти в сумі 958 грн. 01 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за квітень 2020 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_9 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанцію форми №47 з номером книжки 26/2621 та передав її ОСОБА_9 .

Отримані кошти від ОСОБА_9 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_9 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 965 грн. 01 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, ОСОБА_4 в кінці квітня 2020 року прийняв від ОСОБА_10 жительки АДРЕСА_7 грошові кошти в сумі 1216 грн. 45 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за квітень 2020 року та 14 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_10 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанцію форми №47 з номером книжки 29/2621 та передав її ОСОБА_10 .

Отримані кошти від ОСОБА_10 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_10 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 1230 грн. 45 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, ОСОБА_4 в кінці квітня 2020 року прийняв від ОСОБА_11 жительки АДРЕСА_8 грошові кошти в сумі 966 грн. 36 коп. в якості сплати за спожитий природній газ за квітень 2020 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_11 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, 22 квітня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанцію форми №47 з номером книжки 33/2621 та передав її ОСОБА_11 .

Отримані кошти від ОСОБА_11 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_11 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 973 грн. 36 коп.

Не зупиняючись на скоєному, достовірно знаючи про те, що привласнення ввірених грошових коштів є протиправним діянням, яке тягне за собою кримінальну відповідальність, діючи повторно, ОСОБА_4 на початку червня 2020 року прийняв від ОСОБА_12 жительки АДРЕСА_9 грошові кошти в сумі 191 грн. 63 коп. в якості сплати за розподіл (доставку) природного газу за червень 2020 року та 7 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_12 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за розподіл (доставку) природного газу.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, 05 червня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанцію форми № 47 з номером книжки 17/3954 та передав її ОСОБА_12 .

Отримані кошти від ОСОБА_12 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Крім цього, на початку липня 2020 року ОСОБА_4 прийняв від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 207 грн. 34 коп. за розподіл (доставку) природного газу та 10 грн. за послуги ПАТ «Укрпошта». Отримавши кошти, у ОСОБА_4 виник злочинний, корисливий умисел на заволодіння ввірених йому коштів прийнятих від клієнта ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_12 та призначених для сплати комунальних послуг, а саме за спожитий природній газ та розподіл (доставку) природного газу.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на заволодіння чужим майном, діючи повторно, 24 липня 2020 року ОСОБА_4 виписав квитанції форми №47 з номером книжки 33/3954 та передав її ОСОБА_12 .

Отримані кошти від ОСОБА_12 , ОСОБА_4 не здав начальнику ПВПЗ №20 і таким чином привласнив собі та використав у своїх корисливих цілях.

Таким чином, ОСОБА_12 було завдано матеріальних збитків на загальну суму 415 грн. 97 коп.

Здійснюючи вказані дії, ОСОБА_4 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння матеріальної шкоди і бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним в обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема пояснив, що він у лютому 2019 року був прийнятий на посаду листоноші Сумської дирекції ПАТ «Укрпошта» ПВПЗ № 20. Протягом листопада 2019 року липня 2020 року він приймав від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 грошові кошти в якості сплати за спожитий газ, розподіл ( доставку) газу, послуги ПАТ «Укрпошта», виписував квитанцій та передав їх потерпілим, проте отримані кошти не здав начальнику ПВПЗ №20, а використав у своїх корисливих цілях. Таким чином він заволодів грошовими коштами потерпілих : ОСОБА_6 на суму 499, 30 грн., ОСОБА_7 771,63 грн., ОСОБА_8 30,37 грн., ОСОБА_9 965,01 грн., ОСОБА_10 1230,45 грн., ОСОБА_11 973,36 грн., ОСОБА_12 - 415,97 грн. У вчиненому розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останнього, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.

Згідно із статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, йогу особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно із ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитків.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не інвалід, непрацюючий, за місцем проживання характеризується задовільно, має на утримання малолітню доньку ОСОБА_5 , 2019 року народження, повністю відшкодував завдану шкоду (ас.58-62 ).

При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, з урахуванням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженого.
Таким чином, враховуючи сукупність зазначених вище обставини, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_4 , з урахуванням особи винного, його відношення до скоєного, суд прийшов до висновку, що за вчинення останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті у виді обмеження волі.

При цьому, враховуючи, що тяжких наслідків від вчинення правопорушень не настало, особу винного, який має на утриманні малолітню дитину, та обставини справи, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання достатнє для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання.

На думку суду, призначення покарань обвинуваченому забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд також не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України, і призначити йому покарання за:

- за ч. 1 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 1 (один) рік;

- за ч. 3 ст. 191 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 3 ( три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади пов`язані з матеріальною відповідальністю на строк 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя