Справа № 473/4101/20
Номер провадження 1-кп/473/91/2021
УХВАЛА
Іменем України

"25" січня 2021 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
учасники процесу:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0001133 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України,
В С Т А Н О В И В:

На підставі положень ст.331 КПК України прокурором заявлені клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який було обрано стосовно цих обвинувачених на стадії підготовчого судового засідання.
Прокурор, підтримуючи клопотання, послалася на існування лише одного ризику ризику переховування обвинувачених від суду з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення та розмір і вид покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі постановлення обвинувального вироку суду у даному кримінальному провадженні. Також просила врахувати, що обвинувачений ОСОБА_5 на стадії слідства вже переховувався.
Захисник обвинувачених просив змінити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Так захисник послався на те, що при кваліфікації дій обвинувачених штучно допущено кваліфікацію більш тяжку, а саме в обвинувальному акті є посилання на те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, а також зазначено про те, що органом слідства не встановлена особа, яка саме створила цю групу та підібрала виконавців, якими в обвинувальному акті вказано ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Захисник вказав, що ці обставини в ході слідства не перевірялися, а кримінальне провадження стосовно так званого організатора стороною обвинувачення порушено не було. Крім того, з наданого до суду обвинувального акту вбачається, що епізоди, за якими пред`явлено обвинувачення, на думку сторони обвинувачення вчинялися кожним із обвинувачених самостійно, а отже не доведено існування групи осіб.
Також захисник просив врахувати те, що ОСОБА_5 має вагітну співмешканку, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Щодо ОСОБА_4 , то захисник звернув увагу на ту обставину, що він має постійне місце проживання на території м.Вознесенська та батьків похилого віку, які потребують його допомоги.
Захисник вказав, що з огляду на практику ЄСПЛ сама лише тяжкість покарання не може бути підставою тривалого утримання осіб під вартою.
Обвинувачені підтримали позицію, висловлену їх захисником.
Вирішуючи клопотання учасників процесу про запобіжні заходи стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує, що згідно із ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове засідання не було завершене до його спливу.
Згідно із ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Стаття 199 КПК України передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Згідно із ч.5 ст.199 КПК України суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
У даному провадженні обґрунтованість підозри встановлена ухвалами слідчих суддів про обрання запобіжних заходів. Ні на стадії слідства, ні на стадії підготовчого судового засідання стороною захисту не було подано скарг на повідомлення про підозру і доказів таких дій суду надано не було.
Щодо обґрунтованості обвинувачення чи правильності кваліфікації дій обвинувачених стороною обвинувачення у наданому до суду обвинувальному акті, - то суд може здійснити таку оцінку лише при постановленні вироку відповідно до вимог ст.ст.337, 368, 374 КПК України.
Щодо ризиків, то з переліку визначених ст.177 КПК України, прокурором зазначено лише ризик переховування обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від суду, оскільки їм пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину у сфері незаконного обігу наркотичних засобів і санкцією ч.2 ст.307 КК України визначено мінімальне покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Крім того прокурор вказала, що на стадії слідства обвинувачений (тоді підозрюваний) ОСОБА_5 переховувався від суду.
Суд вважає, що вже встановлений ризик, на який посилається прокурор в обґрунтування необхідності продовження запобіжного заходу, а саме ризик переховування обвинувачених від суду не припинив свого існування та не зменшився. Що ж до практики ЄСПЛ, на яку послався захисник, то вона має й протилежні висновки пр. оцінці ризику переховування від суду (рішення у справі «Москаленко проти України» від 20/08/2010).
Не мають вирішального значення доводи сторони захисту про те, що обвинувачені мають місце проживання, міцні соціальні зв`язки, оскільки у відповідності до ст.178 КПК України дані про особу обвинуваченого підлягають врахуванню у сукупності з іншими обставинами. Даних про те, що власники чи користувачі житла, де просить захисник застосовувати домашній арешт стосовно обвинувачених, висловили згоду на це відсутні,
Крім того, підсудні обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, і хоча вони раніше не судимі (окрім ОСОБА_5 ), суд враховує положення п.4 ч.2 ст.183 КПК України про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стороною захисту в ході судового розгляду підтримано не було.
Керуючись ст.ст.331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити.
Продовжити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 березня 2021 року включно в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».
Визначити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заставу у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб кожному, що становить 2270 грн. х 40 = 90800 (дев`яносто тисяч вісімсот) гривень
В разі внесення обвинуваченими або іншими особами застави покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з місця проживання, окрім виклику до суду чи правоохоронних органів, утриматися від спілкування із свідками та іншими обвинуваченими у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що з моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави обвинувачені зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі, якщо обвинувачені порушать покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава підлягає зверненню в дохід держави.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1