Номер провадження 1-о/754/1/20
У Х В А Л А

11 листопада 2020 року Деснянський районний суд м.Києва у складі суду присяжних:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

присяжних - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

за участі прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяви засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року,

У С Т А Н О В И В :

Вироком Київського міського суду від 18.08.2000 року засуджено ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , кожного, за ст.ст. 193 ч.3, 194 ч.3, 143 ч.2, 93 п.п. "а", "ж", "з", "і" КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Цим же вироком засуджені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Ухвалою Верховного Суду України від 15.02.2001р. вказаний вирок відносно засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_12 24.06.2014 р. і засуджений ОСОБА_11 20.01.2015 р. звернулись до суду із заявами про перегляд вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року за нововиявленими обставинами в порядку ст. 459 КПК України.

10.03.2015 р., 13.11.2015 р. 24.05.2016 р. засудженим ОСОБА_11 , 17.11.2017 р., 27.12.2018 р., 07.07.202 0р. засудженим ОСОБА_12 подані доповнення до заяв про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами.

10.03.2015 р. адвокат ОСОБА_10 в інтересах засудженого ОСОБА_11 подав доповнення до заяви ОСОБА_11 від 20.01.2015 р. про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду.

Засуджений ОСОБА_12 у своїй заяві та доповненнях до неї зазначив, що вирок Київського міського суду від 18.08.2000 року, яким його засуджено, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами у зв`язку з неправильністю висновків проведених експертиз, які спростовуються даними консультативних висновків спеціаліста у галузі судової медицини ОСОБА_17 від 15.12.2013 р., 20.11.2014 р., експертного висновку спеціаліста у галузі судової медицини ОСОБА_18 від 12.12.2013 р., консультації експерта у галузі судової медицини ОСОБА_19 , які підтверджують неправильність раніше проведених експертиз, а саме, висновку експерта № 249 від 19.08.1999р., експертизи №2 МК від 17.02.2000 р., висновку експертів №102 від 24.07.2000р., під час проведення яких експертами досліджувались інші черепи людини, при цьому, не було встановлено причину смерті особи чи осіб, черепи яких надавались експертам для дослідження, можлива причини смерті ОСОБА_20 - утоплення, грунтується на припущеннях експертів і не має медичного обгрунтування.

Також, ОСОБА_12 зазначив, що матеріали кримінальної справи відносно нього були сфальсифіковані, не містять доказів про його причетність до вбивства ОСОБА_20 , що підтверджується показами свідків ОСОБА_21 і ОСОБА_22 від 20.03.2014 р., 12.11.2014 р, з яких вбачається, що ОСОБА_20 проживав у них у селі у серпні- вересні 1997р., а не у жовтні-листопаді 1997 р., як зазначено у вироці суду, останній раз вони бачили потерпілого ОСОБА_20 коли з їх будинку його вивіз невідомий їм чоловік на ім"я ОСОБА_23 , вважають, що ОСОБА_12 і ОСОБА_11 до вбивства ОСОБА_20 не причетні; медичною довідкою від 11.10.2005 р. щодо тілесних ушкоджень черепа ОСОБА_20 , отриманих ним у жовтні 1997 р. Слідчий, зловживаючи своїми обов"язками, штучно створив докази, а саме, нібито передав 07.09.1999 р. експерту медичну карту № 754 для проведення експертизи, проте, адвокатом було встановлено, що карта в лікарні слідчим отримана 29.09.1999 р., що підтверджуєтся копією розписки працівника слідчо-оперативної групи; довідкою в.о.голови Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, з якої вбачається, що станом на 2000 р. с.Новий Биків в Прилуцькому районі Чернігівської області не існувало; даними Українського гідрометеорологічного центру та Чернігівського обласного центру з гідрометеорології за період з 1 по 30.09.1997р., вироком Апеляційного суду м.Києва від 10.11.2009 р., яким засуджено ОСОБА_24 за п.п. "а", "ж", "з", "і" ст.93 КК України (1960р.), ч.3 ст.28, ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України. Зазначені обставини, не були відомі суду під час судового розгляду і ухвалення вироку у справі. Ці обставини самі по собі та разом з раніше виявленими обставинами доводять неправильність даного вироку.

Засуджений ОСОБА_11 в заяві та доповненнях до неї зазначив, що вирок Київського міського суду від 18.08.2000 р., яким його засуджено, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки при ухваленні вироку суду не було відомо ряд обставин, які підтверджують його непричетність до скоєння злочинів, у підробці документів і їх використанні з метою заволодіння шляхом шахрайства коштами, які належали потерпілій ОСОБА_25 , квартирою, що належала потерпілим ОСОБА_25 і ОСОБА_26 та до вбивства потерпілого ОСОБА_20 . З показань потерпілої ОСОБА_25 від 12.11.2014 р. вбачається, що у підробці документів і їх використанні з метою заволодіння шляхом шахрайства її коштами та квартирою вона вважає винним ОСОБА_27 , а ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вважає не причетними до цього злочину. Нововиявлені обставини по епізоду вбивства ОСОБА_20 аналогічні обставинам, на які посилається засуджений ОСОБА_12 .

В доповненнях до заяви засудженого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_10 просив призначити ОСОБА_11 покарання в межах 15 років позбавлення волі, звільнити його від покарання у зв"язку з фактичним відбуттям строку призначеного покараня.

В судовому засіданні засуджені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , їх захисники - адвокати ОСОБА_10 , ОСОБА_9 заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та доповнення до них підтримали і просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення заяв, посилаючись на відсутність передбачених кримінально-процесуальним законом підстав для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами.

Вислухавши думки учасників провадження, вивчивши матеріали, додані до заяв про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, матеріали кримінальної справи №1-81/2000, суд присяжних дійшов висновку, що заяви засуджених ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та доповнення до них задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких грунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами суд не розглядає обставини по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Обов"язковою умовою для визнання певної обставини нововиявленою є те, що вказана обставина повинна бути абсолютно новою, раніше невідомою не лише суду на час судового розгляду, але й особі, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Необхідним при цьому є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України" та від 29.10.2015 року, у справі "Устименко проти України", який вимагає, що одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливостями і непереборними обставинами. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов"язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відсутупи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі "Желтяков проти України" від 9.06.2011 року).

Долучені до заяв засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 консультативні висновки спеціаліста у галузі судової медицини ОСОБА_17 від 15.12.2013р., 20.11.2014р. щодо належності черепу потерпілому ОСОБА_20 , причини його смерті; копії висновку спеціаліста у галузі судової медицини ОСОБА_28 щодо неповноти висновку експерта № 249, а саме, необгрунтованості експертом причини смерті ОСОБА_20 , копії експертного висновку спеціаліста у галузі судової медицини ОСОБА_18 про те, що висновок експертизи № 249, проведеної під час досудового розслідування щодо причини смерті ОСОБА_20 є помилковим, не встановлють факту завідомо неправдивих висновків експертиз № 2 МК від 17.02.2000 р., № 102 від 24.07.2000р.

Відповідно до правововї позиції Верховного Суду, яка закріплена у постанові № 315/793/16 від 21.01.2020 р., згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч.2 ст.459 КПК України обставина, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування. З огляду на те, що за завідомо неправдивий висновок експерта ст.384 КК України передбачено кримінальну відповідальність, тому належним засобом доказування існування викладених у заяві засуджених обставин слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінальних проваджень, яким би було встановлено відповідні факти.

Належних доказів про підроблення висновків експертиз № 2 МК від 17.02.2000 р., № 102 від 24.07.2000р. стороною захисту суду не надано. Результатів здійснення кримінальних проваджень за вказаними фактами до заяв засуджених не додано.

Консультативний висновок спеціаліста не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК України (висновок Верховного Суду від 11.07.2019р. № 51-111ск18).

Покази в суді експерта ОСОБА_17 про те, що на дослідження експертам при проведенні ними експертиз № 249 від 19.08.1999р., № 2 МК від 17.02.2000р., № 102 від 24.07.2000р. були надані черепи, які не належать ОСОБА_20 , невірне встановлення експертами причини сметрі ОСОБА_20 - утоплення, свідчать про переоцінку ним висновків експертиз № 2 МК від 17.02.2000 р., № 102 від 24.07.2000р. і не спростовують цих висновків, а також не впливають на правову оцінку обставин, встановлених вироком суду.

Доказів, які встановлені матеріалами розслідування або вироком суду, що набрав законної сили, на підтвердження зловживання слідчим своїми обов"язками та штучного створення ним доказів у кримінальній справі, суду стороною захисту також не надано.

Пояснення свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що потерпілий ОСОБА_20 проживав у бабусі ОСОБА_21 влітку 1997-1998 р., що, на їх думку, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 не причетні до вбивства ОСОБА_20 , не є нововиявленими обставинами, оскільки дані обставини Київським міським судом досліджувались, їм була надана в сукупності із іншими доказами у справі належна оцінка і вони перевірялись Верховним судом України.

Дані, зазначені у довідці Прилуцької районної державної адміністрації про те, що станом на 2000 р. с.Новий Биків в Прилуцькому районі Чернігівської області не існувало, також не є нововиявленою обставиною, оскільки встановлено, що вбивство ОСОБА_20 сталось дорогою з с.Світанок до м.Києва, на території Чернігівської області.

Вирок Апеляційного суду м.Києва від 10.11.2009 року, яким засуджено ОСОБА_24 за п.п. "а", "ж", "з", "і" ст. 93 КК України (1960р.), ч.3 ст.28, ч.2 ст.190, ч.3 ст. 358 КК України не підтверджує наявність нововиявлених обставин, оскільки ОСОБА_24 за даним вироком засуджений за умисне вбивство ОСОБА_20 у складі організованої групи разом з особами, матеріали кримінальної справи відносно яких виділені в окреме провадження.

Довідки Українського гідрометеорологічного центру та Чернігівського обласного центру з гідрометеорології за період з 1 по 30.09.1997р., медична довідка від 11.10.2005 р. щодо тілесних ушкоджень, виявлених під час дослідження черепа ОСОБА_20 , отриманих ним у жовтні 1997 р., копія листа про отримання оперуповноваженим слідчо-оперативної групи медичної карти ОСОБА_20 29.09.1999 р., не спростовують встановлені вироком суду фактичні обставини.

Письмові пояснення потерпілої ОСОБА_25 про те, що вона вважає винуватим у заволодінні її грошима за продаж гаражу та її квартирою ОСОБА_24 , а засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 вважає не причетними до цих злочинів, не є нововоявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України, потерпіла ОСОБА_25 була допитана судом про обставини заволодіння її грошима за продаж гаражу та квартирою, під час яких вона дала детальні показазння відносно ролей кожного із співучасників - ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_24 , ОСОБА_29 , її покази були оцінені судом в сукупності з іншими доказами та покладені в основу вироку, покази потерпілої ОСОБА_25 також перевірялись Верховним судом України. Зазначені в заявах засуджених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обставини, які вони вважають нововиявленими, були відомі судовим інстанціям, учасникам судового процесу. Ці обставини були досліджені судом у сукупності з іншими доказами - по епізоду вбивства ОСОБА_20 - протоколами допитів в якості обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в присутності захисників; протоколами відтворення обстановки та обставин події за участі ОСОБА_12 , ОСОБА_11 в присутності захисників із застосуванням відеофіксації; по епізоду підробки документів, використанні їх, заволодінні шляхом шахрайства грошима потерпілої ОСОБА_25 , квартирою ОСОБА_25 і ОСОБА_26 - показаннями підозрюваного ОСОБА_29 , які підтверджують покази потерпілої ОСОБА_25 в суді; договором дарування квартири; заявою про прописку в квартиру потерпілої ОСОБА_25 , договором на продаж квартири потерпілої ОСОБА_25 , заявами потерпілих ОСОБА_25 , ОСОБА_26 про вчинення відносно них шахрайських дій по заволодінню їх квартирою; висновком судово-почеркознавчої експертизи; рішенням суду, яким договір дарування квартири потерпілої ОСОБА_25 визнано недійсним. Цим доказам була надана оцінка при ухваленні вироку. Тобто, в основу вироку покладені як докази не тільки висновки експертиз № 2 МК від 17.02.2000 р., № 102 від 24.07.2000р.

Крім того, проведена в суді комісійна експертиза № 102 від 24.07.2000р., якою визнано необгрунтованим висновок експерта № 249 і відповідно цей висновок не був судом прийнятий як доказ, доводить, що судом були ретельно досліджені обставини смерті ОСОБА_20 і ці обставини перевірялись Верховним Судом України.

Заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та доповнення до цих заяв адвокатів фактично містять лише доводи стосовно незгоди з доказами, на яких ґрунтується вирок Київського міського суду від 18.08.2000 року, та свідчать про бажання засуджених повторного перегляду справи по суті, повторного дослідження доказів і нового встановлення фактичних обставин з метою ухвалення бажаного вироку у справі.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлені нововиявлені обставини, а тому заяви засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 з доповненнями про перегляд вироку суду відносно них за нововиявленими обставинами задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд присяжних

У Х В А Л И В :

Залишити без задоволення заяви засуджених ОСОБА_12 , ОСОБА_11 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Київського міського суду від 18.08.2000 року, яким засуджено кожного з них за ст.ст. 193 ч.3, 194 ч.3, 143 ч.2, 93 п.п. "а", "ж", "з", "і" КК України до довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий -

Суддя -

Присяжні -