Справа № 344/5187/17
Провадження № 1-кп/344/254/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Бучач Тернопільської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючої, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , раніше судимої: 26.12.2014 Монастириським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненої від відбування покарання на підставі ст.86 КК України та п.6 ст.1 Закону України «Про амністію»,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , раніше судимого: 26.12.2013 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, 70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього належного на праві власності майна,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 вчинила відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, 20.02.2017 року ОСОБА_6 з метою відритого викрадення чужого майна, вступила у попередню змову із ОСОБА_7 , який мав незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності.

Того ж дня, близько 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи по вул.Незалежності, 158 в м.Івано-Франківську, побачили ОСОБА_8 , який знімав із банкомату відділення ПАТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти, які в подальшому поклав у праву бокову кишеню своєї куртки, та вирішили незаконно ними заволодіти, а саме відкрито викрасти вказані грошові кошти.

Надалі, ОСОБА_7 , діючи умисно та повторно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , дочекавшись поки ОСОБА_8 піде у безлюдне місце, наздогнали його на східцях залізничного моста, які ведуть до вул.Чехова в м.Івано-Франківську, та скориставшись тим, що поруч не було сторонніх осіб, ОСОБА_7 застосував до потерпілого ОСОБА_8 фізичну силу. Схопивши його руками за обличчя, стиснувши в такий спосіб органи дихання, а саме ніс та шию, ОСОБА_7 став умисно наносити потерпілому удари руками в область обличчя, з метою подолання його опору.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин з травматичним набряком та синцем в ділянці спинки та крила носа справа, травми органів шиї з травматичним фаринго-ларингітом, які згідно висновку судово-медичної експертизи №101 від 27.03.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У цей час, коли ОСОБА_7 застосовував до потерпілого ОСОБА_8 фізичне насильство, ОСОБА_6 , діючи спільно з ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий не може чинити опору, відкрито викрала із правої бокової кишені його куртки грошові кошти в сумі 4100 гривень, після чого обвинувачені з місця події втекли, отримавши можливість розпорядитися викраденими коштами.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні визнали повністю, підтвердили все вищенаведене відповідно до викладеного. Пояснили, що побачивши, як потерпілий знімав у банкоматі гроші, вирішили ними заволодіти. Поки ОСОБА_7 тримав потерпілого за обличчя та шию, ОСОБА_6 витягла із кишені його куртки грошові кошти в сумі 4100 гривень, якими вони в подальшому разом розпорядились. Усвідомлюють, що своїми діями вчинили злочин, на даний час щиро розкаюються у вчиненому, критично оцінюють свою поведінку, завдану матеріальну шкоду потерпілому відшкодували, запевнили суд, що такого більше не повториться, просять суворо їх не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинувачених. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 , як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає дану кваліфікацію правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопоршення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_6 раніше притягалась до кримінальної відповідальності, однак від відбування покарання була звільнена на підставі ст.86 КК України та п.6 ст.1 Закону України «Про амністію», а тому в силу вимог ч.3 ст.88 КК України визнається такою, що не має судимості, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружена, має на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченої у вчиненому, утримання малолітніх дітей.

ОСОБА_7 раніше судимий, на обліках в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених судом не встановлено.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудових доповідях органів пробації у обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наявний високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки, яку вони становлять для суспільства, органи пробації вважають, що виправлення обвинувачених без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання в громаді можливо лише у вийнятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Враховуючи наведені вище обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, висновки органів пробації, особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх ставлення до вчиненого, визнання вини, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, думку потерпілого, який на суворому покаранні не наполягає, позицію прокурора в судовому засіданні, який просив призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинувачених не можливе без ізоляції від суспільства, проте до них слід застосувати вимоги ч.1 ст.69 КК України, визначивши їм основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов до обвинувачених про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4100 грн. та моральної шкоди в сумі 10900 грн. Однак, в ході судового розгляду було встановлено, що матеріальну шкоду в повному розмірі обвинуваченим ОСОБА_7 відшкодовано добровільно, а тому від даних позовних вимог потерпілий відмовився. Таким чином в цій частині цивільний позов не підлягає до задоволення.

В той же час, судом встановлено, що діями обвинувачених потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого він пережив моральні та фізичні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди є підставною та виходячи з вимог розумності та справедливості підлягає до часткового задоволення в розмірі 5000 грн., які слід стягнути із обвинувачених в солідарному порядку, в решті суми позовних вимог слід відмовити, оскільки вона не відповідає спричиненій шкоді та наслідкам, що настали.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 20.02.2017 року по 14.03.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати покарання відбутими повністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя АДРЕСА_4 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речовий доказ CD-диск із записами камери зовнішнього відеоспостереження з приміщення відділення банку залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_7 , яке було тимчасово вилучене у нього під час обшуку затриманої особи, а саме 4 купюри номіналом по 200 (двісті) гривень та одну купюру номіналом 100 (сто) гривень, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 22 лютого 2017 року після набрання вироком законної сили скасувати. Грошові кошти в сумі 900 гривень звернути на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1