Справа № 308/8050/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді матеріали скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого від 13.06.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001996, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0001996.

Дана справа неодноразово призначалася до судового розгляду, а саме 25.10.2019, 22.11.2019, 27.12.2019, 04.03.2020, 01.04.2020, 28.05.2020, 17.06.2020, 17.08.2020, 17.09.2020, 06.11.2020 та 14.12.2020.
Про дату та час розгляду скарги особа яка подала скаргу належним чином повідомлялася. Однак, ОСОБА_3 жодного разу не з`явився в судове засідання. Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 також в судові засідання не з`являється. 28.05.2020 року та 17.09.2020 року подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, однак, в судові засідання призначені, зокрема, на 06.11.2020 року та 14.12.2020 року не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Слідчий Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області на розгляд скарги 14.12.2020 року не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений, причини неявки суду не відомі.
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов"язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до положень Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення;обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.
Особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.
Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.
Незважаючи на неодноразові виклики заявника та його представника, останні в судові засідання не з"являються, про причини неявки суд не повідомляють, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.
Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Слідчим суддею були вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала скаргу, про необхідність прибути в судові засідання відповідно до вимог процесуального законодавства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).
ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 на розгляд скарги не з`являються, що свідчить про втрату ними інтересу до даної справи.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання скаржника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду скарги.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Згідно пункту 7 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.
Крім того, ні заявник ОСОБА_3 , ні його представник адвокат ОСОБА_4 не зверталися до суду із заявою про розгляд скарги без їх участі.
Виходячи з вищенаведеного, оскільки, ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 належним чином неодноразово були повідомлені про час та місце розгляду скарги, однак в судове засідання не з`явилися, доводи викладені у скарзі не підтримали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.
У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою до суду.
Зазначену практику визнав вірною ВССУ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року. Такий підхід відповідає вимогам ч.3 ст.306 КПК України .
А тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 303 - 307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого від 13.06.2019 року про закриття кримінального провадження № 0001996 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1