Дата документу 01.02.2021 Справа № 331/921/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/412/21
Єдиний унікальний № 331/921/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 186 ч.3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000035 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вороніж РФ, цигана, громадянина України, освіта базова середня, не працюючого, не одруженого, який за реєстрований: АДРЕСА_1 , та проживає в АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не обговорюючи питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказану ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя вважає незаконною та необґрунтованою через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що винесена ухвала від 30.11.2020 у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. ст. 314, 370 КПК України, оскільки прийнята не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та не наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Сторона обвинувачення вважає, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 , за ч.3 ст. 186 КПК України складено з додержанням усіх вимог ст. 291 КПК України. Зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт, який був складений у відношенні ОСОБА_6 та направлений до суду першої інстанції для розгляду, складається з викладення наведенням фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 з правовою кваліфікацією цього кримінального правопорушення, а далі, ці обставини викладені як формулювання обвинувачення. За таких обставин посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення не відповідає вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими, оскільки наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого стороною обвинувачення обвинувачується останній, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. Також, як зазначено в ухвалі суду від 30.11.2020, обвинувальний акт складений 05.03.2020, про що зазначено на першій сторінці акту, затверджений прокурором 06.03.2020, при цьому на другій сторінці обвинувального акту. Звертає увагу суду, що на перші сторінці обвинувального акту дата 05.03.2020 зазначена, як така, коли особі безпосередньо повідомлено про підозру, про що також безпосередньо зазначено нижче за текстом на першому аркуші обвинувального акту, а також у п.39 реєстру матеріалів досудового розслідування. Окрім того, як зазначено в ухвалі суду від 30.11.2020, суд проаналізувавши реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, встановив що він не відповідає вимогам КПК України у зв`язку з тим, що в ньому зазначено про відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні п.42 реєстру. Просить суд звернути увагу на те, що п.46 реєстру містить відомості про ознайомлення підозрюваного та його захисника із матеріалами кримінального провадження.

Окрім того, судом першої інстанції зазначено, що відповідно до п.16 розділу II реєстру стороною захисту заявлено клопотання про одночасний допит потерпілої та підозрюваного під час досудового розслідування в судовому засіданні, але реєстр не містить процесуального рішення щодо заявленого клопотання. Вказане не відповідає дійсності, оскільки таке рішення зазначене у п.21 розділу II реєстру. Сторона обвинувачення вважає, що в обвинувальному акті викладенні фактичні обставини які повністю відповідають елементам складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, які прокурор вважає доведеними, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Вважає, що під час підготовчого судового засідання в порушення вимог ст. 314 КПК України суд першої інстанції фактично вдався до аналізу і оцінки доказів у провадженні, проте, на даній стадії процесу суд першої інстанції не має права встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду. Мотивуючи своє рішення суд фактично перейшов до судового розгляду чим вийшов за свої повноваження, які передбачені у підготовчому судовому засіданні. Окрім того, зауважує, щоб надати оцінку правильності сформульованого обвинувачення необхідно повністю дослідити докази, що можливо тільки при проведені судового розгляду.

Просить ухвалу Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 30.11.2020 про повернення прокурору обвинувального акту стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України - скасувати. Ухвалити нову ухвалу, відповідно до якої призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; захисника, який просив судове рішення залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно зі змістом судового рішення, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.3 КК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задоволено. Повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 06.01.2020 р. відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом розумного строку.
Судом першої інстанції встановлено, як вбачається з обвинувального акту « ОСОБА_6 … повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що…» і викладені фактичні обставини кримінального правопорушення. Далі, автор обвинувального акту зазначає, що «Таким чином ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст.186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло. Тобто, відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КК України обвинувальний акт містить: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але не містить формулювання обвинувачення.
Крім того, як вбачається з тексту обвинувального акту (перша сторінка) він складений «05» березня 2020 р., затверджений прокурором 06 березня 2020 р., при цьому на другій сторінці обвинувального акту зазначено, що він складений 06 березня 2020 р. Аналізуючи Реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, суд вважає, що реєстр не відповідає вимогам КПК України. В Реєстрі зазначено про відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні (п.42 Розділ І), але не зазначено якій іншій стороні, оскільки матеріали кримінального провадження були відкриті і потерпілій і стороні захисту.

Колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Згідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до ч. 2 цієї статті обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно до ч. 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до ч. 4 цієї статті до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; 4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного. Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення"); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, на яке міститься посилання у заяві прокурора до Верховного Суду України, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

Аналіз змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, свідчить про те, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено чітко і конкретно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

Доводи суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті не сформульоване обвинувачення, а викладений акт підозри, що істотно вплинуло на конкретність обвинувачення, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що, попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_6 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_6 не викликає сумнівів.

Зважаючи на наведене, немає підстав стверджувати, що зміст обвинувачення ОСОБА_6 є неконкретним, а тому належить визнати необґрунтованими доводи суду про те, що формальне недотримання вимог пункту 5 частини другої статті 291 КПК України вплинуло на право на захист ОСОБА_6 і є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке обумовлює скасування судових рішень у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин колегія суддів вважає правильними доводи прокурора про те, що відсутність вказівки в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 на його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодить судам різних інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення, й таким, що є підставою для їх скасування.

(таку позицію зайняв ВСУ при розгляді заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд судових рішень (постанова ВСУ від 24.11.2016, № 5-328 кс 16)).
Інші обставини, на які послався суд першої інстанції, як підставу для повернення обвинувального акту, зокрема про те, що реєстр не відповідає вимогам КПК України, вказані різні дати складання обвинувального акту, не свідчить про істотне порушення вимог КПК України, які перешкоджали суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду скасуванню, з направленням матеріалів кримінального провадження до того ж суду на новий розгляд в тому ж складі суддів зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2020 року, якою клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору задоволено. Повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 06.01.2020 р. відносно ОСОБА_6 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.3 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, протягом розумного строку, скасувати, матеріали кримінального провадження направити до того ж районного суду на новий розгляд зі стадії підготовчого судового провадження.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: