Справа № 947/8404/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, перебуваючого в цивільному шлюбі, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відносно якого на теперішній час обвинувальний акт на розгляді за ч. 4 ст. 187 КК України перебуває в Ізмаїльському районному суді Одеської області, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідування час та місці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 досягли згоди на вчинення розбійного нападу та викрадення громадянина України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому узгодивши роль кожного при його вчиненні. Для організації та спрощення вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбали вогнепальну зброю.
Приступивши до реалізації свого узгодженого та злочинного плану, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 07.03.2020 близько 17.10 годині рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області за кермом якого перебувала невстановлена в ході досудового слідства особа. Побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_12 здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79, та в подальшому ОСОБА_5 тримаючи в руках вогнепальну зброю здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проникли до автомобіля марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в якому ОСОБА_5 наніс удар в область голови ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 в свою чергу використовуючи невстановлений предмет за конструктивними особливостями схожий на вогнепальну зброю, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілого насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, із кишені куртки потерпілого дістав мобільний телефон марки «Самсунг А10» чорного кольору, який належить останньому, вартістю 5000 гривень, тим самим заволодівши майном ОСОБА_12 та яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 07.03.2020 близько 17.10 годині рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області за кермом якого перебувала невстановлена ході досудового слідства особа. Побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_12 здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79, та в подальшому ОСОБА_5 тримаючи в руках вогнепальну зброю здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок майна потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проникли до автомобіля марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи в якому ОСОБА_5 наніс удар в область голови ОСОБА_12 , а ОСОБА_9 в свою чергу використовуючи невстановлений предмет за конструктивними особливостями схожий на вогнепальну зброю, як психологічний фактор можливого застосування відносно потерпілого насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, подавивши волю останнього змусив ОСОБА_12 не здійснювати дій направлених на припинення протиправної діяльності ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .
Далі, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_9 силоміць перемістив потерпілого до заднього сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 зайняв місце водія вказаного транспортного засобу та почав рух, вирушивши в бік с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_9 разом із ОСОБА_5 незаконно заволоділи транспортним засобом ОСОБА_12 , марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 38756 гривень 56 копійок.
Також, 07.03.2020 близько 17.10 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Маріїнська, ріг вул. 7 лінія, маючи спільний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі потерпілого ОСОБА_12 рухаючись на транспортному засобі марки «BMW» BBI FA79 по вул. Маріїнська смт. Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області побачивши транспортний засіб потерпілого марки «Mazda 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 за кермом якого перебував сам потерпілий ОСОБА_12 здійснили небезпечний маневр та змусили останнього зупинити автомобіль. Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 вийшли із автомобіля «BMW» BBI FA79, та в подальшому ОСОБА_5 тримаючи в руках вогнепальну зброю здійснив постріл вбік потерпілого. Далі, переслідуючи мету незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_9 силоміць перемістив потерпілого до заднього сидіння автомобіля, а ОСОБА_5 зайняв місце водія вказаного транспортного засобу та почав рух, вирушивши в бік с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області. Прибувши до кладовища с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 витягли потерпілого із авто та розпочали наносити останньому тілесні ушкодження, невстановленими предметами в область голови, тулуба та кінцівок. В ході завдання потерпілому фізичних страждань ОСОБА_9 здійснив постріл із вогнепальної зброї в результаті завдавши потерпілому тілесні ушкодження у виді рани нігтьової фаланги І пальця лівої стопи та відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Після чого, продовжуючи реалізацію спільного умислу направленого на незаконне позбавлення волі потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 силоміць посадили ОСОБА_12 до автомобіля марки «Мазда 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Далі, прибувши до вул. Фермерська, с. Молодіжне, Овідіопольського району, Одеської області, обмежуючи можливість потерпілого вільно пересуватися, затягли того до багажного відділення автомобіля марки «BMW» BBI FA79, та вирушили у невідомому напрямку. В цей час до ОСОБА_9 та ОСОБА_14 долучився ОСОБА_11 , який разом із іншими переліченими особами, прибув за невстановленої в ході слідства адресою. Де, діючи відповідно до свого узгодженого злочинного плану, дістали потерпілого із багажного відділення «BMW» BBI FA79, та розпочали наносити хаотичні удари в область голови, тулуба та ніг потерпілого невстановленими предметами, в результаті чого завдали потерпілому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми в формі струсу головного мозку та дві забійні рани голови, які відповідно до п.п. 2 п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та чотири садна правої гомілки які відповідно до п.п. 2 п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_12 побоюючись за своє життя, скориставшись нагодою та часом поки ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 відвернули увагу від нього, здійснив змогу втечі. Однак, ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_11 не бажаючи припинити свої протиправні дії, маючи при собі вогнепальну зброю, розпочали переслідування потерпілого та хаотичну стрілянину вбік останнього. Про те, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 наздогнати потерпілого не вдалося.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання від вартою, який припиняє свою дію 17.08.2020. Однак, встановлено, що ризики передбачені ст. 184 КПК України продовжують існувати.
Обставинами, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є наступні: виконати вимоги, передбачені ст. 290, 291 КПК України, а саме надати достатній час для ознайомлення сторін із матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
2. Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти задоволення поданого клопотання та просив відмовити, вказавши, що підстав для задоволення клопотання немає.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
22.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: ч. 2 ст. 187 КК України, кваліфікованого як скоєння нападу поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), спрямованого на заволодіння майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 146 КК України, кваліфікованого як незаконне позбавлення волі людини вчинені за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань із застосуванням зброї.
15.06.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 187 КК України, кваліфікованого як скоєння нападу поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазначала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), спрямованого на заволодіння майном, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ч. 2 ст. 146 КК України, кваліфікованого як незаконне позбавлення волі людини вчинені за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань із застосуванням зброї, та ч. 3 ст. 289 КК України, кваліфікованого як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерплого, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Враховуючи наявні у слідчого судді матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey), слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.
22.04.2020 року Київським районним судом м. Одеси щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме до 20.06.2020 року.
19.06.2020 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси було продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17.08.2020 року.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Враховуючи обґрунтованість підозри, з огляду на тяжкість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, одне з яких є особливо тяжким, а також тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги, також суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, не зменшився та продовжує існувати.
Крім того, слідчий суддя також враховує характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній не працює, тобто не має постійного джерела прибутку, є громадянином іншої держави, не має місця реєстрації на території України, відносно підозрюваного на теперішній час перебуває в Ізмаїльському районному суді Одеської області обвинувальний акт за ч. 4 ст. 187 КК України, а також наслідки ймовірно вчинених кримінальних правопорушень у вигляді застосування насильства та заподіяння фізичних страждань людині, життя та здоров`я якої визнається найвищою соціальною цінністю, що також підтверджує існування вищевказаного ризику.
Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані потерпілого, який в подальшому, буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу на потерпілого, схиляючи його до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_13 .
4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення, в рамках кримінального провадження необхідно провести процесуальні дії до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, якими є наступні: виконати вимоги, передбачені ст.ст. 290, 291 КПК України, а саме надати достатній час для ознайомлення сторін із матеріалами досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Крім того, відповідно до матеріалів клопотання, 11.08.2020 року слідчому було надано доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу підозрюваним, їх захисникам до матеріалів досудового розслідування, а також повідомити потерпілого про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів досудового розслідування та надати доступ до матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 5 ст. 219 КПК України передбачено, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Таким чином, в силу норм ч. 5 ст. 219 КПК України, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, однак, воно не вважається закінченим, оскільки у даному випадку обвинувальний акт до суду не направлено, у зв`язку з тим, що здійснюється виконання вимог ст. 290 КПК України - ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження, на виконання яких строки досудового розслідування не поширюються.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_13 .
Разом з тим, в частині строку, на який прокурор просить продовжити строк тримання під вартою, слідчий суддя зазначає, що вказаний строк є необґрунтованим, у зв`язку з чим приходить до переконання про необхідність продовжити строк тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, оскільки вказаний строк буде достатнім для виконання вимог ст. 290 та ст. 291 КПК України.
4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави є неможливим з огляду на те, що підозрюваний не має місця постійної роботи, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки підозрюваний не має місця реєстрації на території України. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом продовження дії відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000155 від 08.03.2020 року - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 (тридцять) днів, до 12.09.2020 року, з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1