Справа № 585/3289/19
Номер провадження 1-кп/585/130/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка Роменського р. Сумської обл., громадянина України, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Близько 9 години 40 хвилин 17 липня 2019 року, ОСОБА_5 керував автомобілем «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту по вул. Горького в м.Ромни, в порушення вимог п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, не впевнився у відсутності пішохода, не знизив швидкість та не зупинив транспортний засіб, щоб надати перевагу в русі пішоходу ОСОБА_6 , яка в той час рухалася по пішохідному переходу, в результаті чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 225 від 23.08.2019 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього над виростку правої гомілкової кістки без суттєвого зміщення, гемартроз і кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я. відповідно до висновку судово-авто-технічної експертизи № 117 від 14.08.2019, в даній дорожній ситуації згідно вимог правил дорожнього руху України, від водія автомобіля «ВАЗ- 21099» вимагалось при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу вибрати швидкісний режим в таких межах, щоб мати можливість впевнитися у відсутності пішоходів на пішохідному переході та надати перевагу в русі пішоходам що рухаються по даному переходу, а у випадку застосування гальмування, зупинки, або зменшення швидкості перед нерегульованим пішохідним переходом транспортного засобу, що рухається по сусідній смузі, повинен був знизити швидкість, або зупинитися з метою надання переваги в русі пішоходам. Тобто в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВАЗ- 21099» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.18.1, 18.4 ПДР України, а саме: 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п. 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та наслідками, що настали. Водій автомобіля «ВАЗ- 21099» ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_6 шляхом виконання ним вимог п.п. 18.1, 18.4 ПДР України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження визнав, цивільний позов визнав. Суду дав свідчення, що 17 липня 2019 року він рухався в бік Процівки на автомобілі ВАЗ 21099 і не помітив як потерпіла вийшла на пішохідний перехід із-за мікороавтобуса. Погода була тоді сонячна. Швидкість руху його автомобіля була близько 40 км/год. Він був притягнутий по ст. 130 КУпАП за керування в нетверезому стані. Він відшкодував потерпілій збитки в сумі 17000 грн. крім цього він купував медичні препарати. Так трапилося випадково, тому що він не бачив пішохода із-за мікроавтобуса. Це було на переході від нового корпусу с/г технікуму до заправки по вул. Горького в м.Ромни. Він їхав з вокзалу. Потерпіла переходила з боку стоянки біля нового корпусу с/г технікуму на заправку. І він її не помітив за мікроавтобусом, який їхав у тому ж напрямку що і він, але по крайній правій смузі руху. Він подумав що автобус буде паркуватися, а автобус пропускав пішохода, і їхав повільно. З тим що тілесні ушкодження виникли саме внаслідок його дій він згоден. Цивільний позов визнає, витрати на лікування не сплачені, судові витрати за експертизи сплачені.

Крім повного визнання своєї вини, доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів, які ніким не оспорюються. Покази самого винного суд визнає щирими і добровільними та покладає їх в основу вироку.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання винного, суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

За таких обставин, дотримуючись принципів об`єктивності та неупередженості розгляду справи, зважаючи на характер протиправних дій, їх наслідки, оцінюючи дії підсудного що призвели до вчинення злочину і обставини за яких трапилася дорожньо-транспортна пригода, враховуючи інші обставини, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_5 та запобігання скоєння останнім нових злочинів буде покарання у виді обмеження волі в межах строку визначеного санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, але враховуючи обставини які пом`якшують покарання, а також дані про особу ОСОБА_5 який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування покарання, а тому призначаючи покарання, доцільно застосувати ст. 75 КК України, і звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Визначаючи вид покарання суд враховує, що покарання у виді штрафу не буде ефективним, оскільки обвинувачений не працює, має інвалідність. Щодо запропонованого стороною обвинувачення виду покарання арешт, суд не може його призначити, оскільки не вбачає підстав для реального відбування покарання, а випробування до такого виду покарання як арешт не застосовується.

При цьому суд не може застосувати до ОСОБА_5 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, оскільки ОСОБА_5 , за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП вже позбавлений права керування транспортними засобами постановою суду у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення витрат на лікування, заявлений прокурором на користь фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради, що складається з 2352,62 грн. витрат які понесені бюджетом, суд виходить з вимог ст.ст. 16, 22, 1166 ЦК України .

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В справі доведено, що саме внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпіла отримала тілесні ушкодження, і потребувала лікування. Вказані обставини визнані в судовому засіданні ОСОБА_5 тому, відповідно ст. 206 ЦПК України, цивільний позов прокурора підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з того, що сторони в судовому засіданні, не заперечували щодо суми заявленої до стягнення.

Витрати на проведення експертиз у справі сплачені ОСОБА_5 .

Питання про речові докази у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

З огляду на те, що в ході досудового слідства запобіжний захід не обирався, суд для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 підстав не вбачає.

Керуючись ст. ст. 371, 373-374 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один (1) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два (2) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та місця роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ 21099», р.н. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які передані на зберігання ОСОБА_5 повернути ОСОБА_5 .

Цивільний позов прокурора в інтересах фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_5 про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину задоволити. Стягнути з ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради (розрахунковий рахунок 8011, МФО 899998, ідентифікаційний код 37929744, код платежу бюджету 24060300 казначейство України ЕАП) дві тисячі триста п`ятдесят дві гривні шістдесят дві гривні (2352,62 грн.) в рахунок відшкодування витрат Роменської ЦРЛ, які були понесені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляція до Сумського Апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням обмежень передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1