Справа №589/212/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/836/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 589/212/20 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2020 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Клишки, Шосткинського району, Сумської області та мешканцю АДРЕСА_1 , раніше судимому,

продовжено строк тримання під вартою до 07 вересня 2020 року, в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженці с. Клишки, Шосткинського району, Сумської області та мешканці АДРЕСА_2 , раніше судимої,

продовжено строк тримання під вартою до 07 вересня 2020 року, в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_3 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимому,

продовжено строк тримання під вартою до 07 вересня 2020 року, в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшли апеляційні скарги:

- обвинуваченої ОСОБА_6 , згідно якої ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі;

- обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якої ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2020 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , задоволено та продовжено запобіжний захід обвинуваченим до 07 вересня 2020 року.

Суд своє рішення обґрунтував тим, що продовження тримання під вартою є доцільним відносно обвинувачених, які обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно того, що враховуючи обставини провадження, можуть ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілого, продовжити злочинну діяльність, а все це вказує на те, що дія запобіжного заходу має бути продовжена.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 зазначає, що за плином певного часу сама тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для продовження строку дії запобіжного заходу. Вказує і про відсутність належного обґрунтування наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає про наявність постійного місця проживання, 2 малолітніх дітей на утриманні. Вважає, що при обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом не було розглянуто можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів. На її думку клопотання прокурора не містить достатнього обґрунтування з приводу застосування найсуворішого запобіжного заходу.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про відсутність належного обґрунтування наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує про сумнівну кваліфікацію його дій, за інкримінованими статтями. Вважає, що оскільки жодних нових доказів здобуто не було, а тому йому має бути обраний інший, менш суворіший запобіжний захід. Зазначає, що під час обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вислухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , їх захисників, які прохали задовольнити апеляційні скарги обвинувачених, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Зі змісту статті положень ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що на даний час здійснюється розгляд кримінального провадження № 0001714 від 28 листопада 2019 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 та ч. 3 ст. 289 КК України.

Обвинуваченим неодноразово продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, останній раз до 07 вересня 2020 року.

Крім того, із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою, хоч і має на утриманні 2 малолітніх дітей, однак на даний час в суді вирішується питання про позбавлення її батьківських прав із за аморального способу життя, має негативні характеристики за місцем мешкання, обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимою особою, нещодавно повернувся із місць позбавлення волі, ніде офіційно не працював.

На даний час судове слідство по кримінальному провадженню не завершено.

Таким чином, враховуючи дані про обвинувачених, характер вчинених злочинів, стадію розгляду кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 існують на момент продовження цього запобіжного заходу.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити запобіжний захід, на не пов`язаний з триманням під вартою.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень апеляційної скарги обвинувачених щодо не доведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про існування зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченою її процесуальних прав та обов`язків.

Що до доводів апеляційних скарги обвинувачених з приводу спірної кваліфікації їх дій, то вказані доводи в даному провадженні не можуть бути розглянуті, оскільки суд апеляційної інстанції, в даному випадку, здійснює перевірку виключно законності підстав продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а питання кваліфікації можуть вирішуватися виключно під час розгляду обвинувачення по суті.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги позицію потерпілих по справі, обставини провадження, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарг обвинувачених.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду про продовження строку тримання під вартою є законною та обґрунтованою, підстав для скасування судового рішення немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 178, 183, 199, 331, 419 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 09 липня 2020 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а їх апеляційні скарги без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченими в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,