Провадження № 11-сс/4823/244/20 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2020 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

скаржника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна - директора PRAT «TAKSOSERVIS» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 14 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на автобус марки «ПАЗ 320401-01» р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , котрий згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить PRAT «TAKSOSERVIS»; із забороною власнику права розпоряджатись та відчужувати вказаний транспортний засіб.

Слідчий суддя зазначив, що вказаний у клопотанні слідчого транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його зберігання та повного, об`єктивного і всебічного розслідування кримінального провадження на нього необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, представник власника майна - директор PRAT «TAKSOSERVIS» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт автобуса, посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Зазначив, що поза увагою суду залишилось порушення строків звернення слідчого з клопотанням про накладення арешту на майно. Вказав, що слідчим не наведене обґрунтування та докази, що ними, як власниками майна не буде дотримано вимог щодо належного збереження транспортного засобу, на який накладено арешт. Зазначив, що за відсутності висновку судово-медичної експертизи щодо тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, ставить під сумнів наявність вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки про розгляд клопотання його не було повідомлено, а копію ухвали товариство отримало лише 15 липня 2020 року.

Заслухавши доповідь судді; представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що власник майна не був присутнім під час проголошення ухвали слідчого судді, про наявність оскаржуваної ухвали дізнався при отриманні її копії 15.07.2020 року, а вже 20 липня 2020 року подав апеляційну скаргу.

За таких підстав, з урахуванням вимог ст.ст. 115, 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2020 року вважається не пропущеним.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Чернігівського відділу поліції ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 09 липня 2020 року за №0004549 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року по справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як убачається з матеріалів справи, 09 липня 2020 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автобус марки «ПАЗ 320401-01», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , належить PRAT «TAKSOSERVIS» (м. Чернігів, вул. Борисенка, 58.)

Постановою слідчого від 09.07.2020 року автобус марки «ПАЗ 320401-01», р.н. НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З наданих слідчим доказів убачається, що транспортний засіб, який належить PRAT «TAKSOSERVIS», є учасником дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якої є травмування людини, отже даний автомобіль є матеріальним об`єктом, який міг бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та міг зберегти на собі його сліди, та може бути використаний як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Проте, вказаний транспортний засіб може бути переданий в користування власнику майна, оскільки автобус механічних пошкоджень не одержав, а потертості бруду, при зберіганні на штрафному майданчику з часом будуть стерті. Зафіксувати потертості можливо за допомогою відео чи фотозйомки.

Отже, з матеріалів справи убачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно, проте вони не потребують такого втручання у права та інтереси власника майна, як зазначено в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, так як не забезпечать в повній мірі справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою.

Враховуючи, що санкцією ч.1 ст. 286 КК України не передбачено конфіскації або спеціальної конфіскації майна, апеляційний суд вважає за можливе застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна із забороною лише його відчуження.

Відтак, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про накладення арешту на транспортний засіб із забороною відчуження.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника власника майна - директора PRAT «TAKSOSERVIS» ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 липня 2020 року про накладення арешту на майно - скасувати та прийняти нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Накласти арешт на автобус марки «ПАЗ 320401-01», р.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить PRAT «TAKSOSERVIS», із забороною відчуження вказаного транспортного засобу.

Автобус марки «ПАЗ 320401-01», р.н. НОМЕР_1 - повернути PRAT «TAKSOSERVIS», дозволивши власнику майна право користування вказаним транспортним засобом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ: