Справа № 544/6/18
№ пров.1-кп/544/6/2020
Номер рядка звіту 34
В И Р О К
іменем України

25 листопада 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду на вул. Ярмарковій, 17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000420 від 15.09.2018, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Токарі Лохвицького району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, інваліда ІІІ групи, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні непрацездатних батьків, такого, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України),

із участю сторін кримінального провадження із боку обвинувачення: прокурорів Пирятинського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , із боку захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и в :

15 вересня 2017 року о 17 год 30 хв ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем «РЕНО МАСТЕР», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Київ - Харків - Довжанський у Пирятинському районі Полтавської області, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Так, у вказаний час водій ОСОБА_3 під час виконання маневру розвороту ліворуч, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність, не переконався в безпеці виконання свого маневру, не надав перевагу автомобілю ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по головній дорозі з боку м. Києва в напрямку м. Харкова, в результаті чого допустив зіткнення з вище вказаним автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 084 від 17.10.2017, отримала ушкодження у вигляді: численних саден та поверхневих ран обличчя переважно зліва з кровопідтіками верхніх повік очей, крововиливу центру чола, слабко вираженого субарахноїдального крововиливу правої тім`яної долі, кровопідтіку проекції 4-го ребра зліва та краю реберної дуги справа, правого плеча та лівого стегна, косо-поперечного перелому уламкового лівої великогомілкової та лівої малогомілкової кісток у верхній третині, кровопідтіку тильної поверхні лівої кисті і першого пальця стопного суглобу справа, кровопідтіку лівої внутрішньо-надключичної ділянки, кровопідтіку проекції 4-го ребра справа, поперечного перелому грудини на рівні 3-го міжреберря, перелому 2-6 ребер справа, перелому 2-8 ребер справа, перелому 1-8 ребер зліва, виливу крові в ліву грудну порожнину, розриву серцевої сорочки по лівому краю, проникаючої забито-рваної рани серця, розгинального розриву хребта на кордоні шийно-грудного відділу, кровопідтіку середостіння та коренів легень, спадання лівої легені з її пораненням, розтріскування правої долі печінки по передній поверхні, які, відносно до живої особи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення.

Смерть ОСОБА_11 настала внаслідок політравми, інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-211140 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи № 370 від 24.11.2017 отримав ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому тіла 4 поперекового хребця з компресією 1 ст. без порушення функції тазових органів, що утворилися від дії, тупого (тупих) предмету (предметів), при ударі об такий, можливо в указаний у постанові строк та при вказаних обставинах і по критерію тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Порушення вказаних вимог Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла позовна заява прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення, у якій прокурор просив у разі постановлення обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 стягнути з останнього на користь держави в особі Пирятинської центральної районної лікарні кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 на суму 2900 грн. 70 коп.

02 лютого 2018 року потеплілим ОСОБА_6 було надано додаткову позовну заяву до відповідачів ОСОБА_3 , ПАТ «Страхова група «ТАС», ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення завданої матеріальної шкоди, у якій потерпілий просив стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» завдану матеріальну шкоду у сумі 62640 грн. 80 коп., витрати по оцінці матеріальних збитків автомобілю спеціалістом у сумі 1500 грн. та витрати пов`язані з оплатою допомоги захисника у.

07 лютого 2018 року до суду від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 надійшла додаткова позовна заява про стягнення, у якій останні просять стягнути солідарно із ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» завдану матеріальну шкоду у сумі 7042 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 500000 грн. Стягнути солідарно із ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_7 250000 грн. за завдану моральну шкоду. Стягнути солідарно із ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_12 250000 грн за завдану моральну шкоду. Моральна шкода полягає у душевних та психолого психічних стражданнях, які викликали негативні емоції та переживання, створили дискомфорт у повсякденному житті, негативно вплинули на реалізацію планів та втрату душевного спокою. Також, позивач ОСОБА_6 уточнив вимоги та просив стягнути на його користь витрати пов`язані з оплатою захиснику ОСОБА_8 за надану правову допомогу на досудовому слідстві, із ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 49000 грн.

22 лютого 2018 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов відзив АТ «СГ «ТАС» (приватне), в обґрунтування якого представник АТ «СГ «ТАС» (приватне) вказує, що при наявних документах не може погодитися з вимогами позивача та просить відмовити у задоволенні вимог позивача до АТ «СГ «ТАС» (приватне) у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, з наступних підстав: 20.01.2017 між АТ «СГ «ТАС» (приватне) та ОСОБА_6 укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 5177712.

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів Цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону». Згідно ст. 5 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Виходячи з вищенаведеного, відповідно до законодавства, АТ «СГ «ТАС» (приватне) взяло на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування, в разі завдання шкоди третім особам з вини ОСОБА_6 , тобто настання його цивільно-правової відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів": «Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого». Згідно п. 32.1 ст. 32 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів". «Відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону». Згідно п. 1,ч. 1, ст. 1188 ЦК України: «Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній з вини іншої особи, відшкодовується винною особою...».

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0081596 від 02.11.2016.

Виходячи з вищенаведеного, АТ «СГ «ТАС» (приватне) не має підстав для здійснення виплати страхового відшкодування, оскільки не настала цивільно-правова відповідальність страхувальника, тобто відсутня вина ОСОБА_6 у заподіянні шкоди, а здійснити страхове відшкодування потерпілим має ПрАТ «СК «Уніка» в розмірі та порядку, передбачено ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а в разі його недостатності для повного відшкодування шкоди, відшкодування завданих ним збитків має нести ОСОБА_3 . Жодним договором або законом не передбачений солідарний обов`язок АТ «СГ (приватне), ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_3

06 березня 2018 року від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Пирятинського районного суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 02.11.2016 між ПрАТ «СК «УНІКА» та ОСОБА_3 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0081596 (далі Поліс) зі строком дії з 04.11.2016 до 03.11.2017. Предметом страхування за Полісом є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих в наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу Renault MASTER 2007, НОМЕР_1 .

Ліміт страхової суми за полісом становить: 100000 грн. на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну майну, 200000 грн. на одного потерпілого - за шкоду, заподіяну життю здоров`ю, франшиза 500 грн.

Як вбачається з позовної заяви, 15.09.2017 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Renault державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_6 , в результаті чого загинула пасажирка автомобіля ОСОБА_10 , водій автомобіля ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Посилання позивачів у позовній заяві на законодавчі норми щодо майнового страхування у даному випадку є некоректними та неправильними, адже ПрАТ «СК «УНІКА» застрахував не майно позивача, а цивільно-правову відповідальність винної особи».

Згідно ст. 22 Закону «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.»

У частині позовної вимоги позивача ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, відповідач зазначає наступне.

Згідно п 24.1 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Позивач додав до позовної заяви копії чеків на суму 7042 грн, при цьому відсутні будь-які документи з медичних закладів щодо обґрунтованості таких витрат та призначення цих медичних препаратів, товарів та процедур. За відсутності такого документального підтвердження відповідач вважає дані витрати необґрунтованими. Кріт того, серед цієї суми врахована копія накладної від 16.09.2017 на ім`я ОСОБА_13 , що свідчить про здійснення нею витрат на поховання на суму 2594 грн 72 коп. Тобто, ці витрати не є витратами на лікування позивача ОСОБА_6 , та не підлягають відшкодуванню цьому позивачу.

Щодо позовних вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону Страховик (у випадках, передбачених підпунктами пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Дорожньо-транспортна пригода сталася 15.09.2017. Мінімальна заробітна плата становить на дату дорожньо-транспортної пригоди 3200 грн. Таким чином, за умови звернення за відшкодуванням моральної шкоди трьох осіб, що мають право на таке відшкодування (позивач ОСОБА_6 чоловік померлої ОСОБА_10 та двоє дітей загиблої позивач ОСОБА_7 та позивач ОСОБА_12 ) розмір моральної шкоди на трьох може становити 38400 грн., тобто по 12800 грн кожному.

Позовна ж вимога про відшкодування моральної шкоди з страховика в більшому розмірі є такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, та є необґрунтованою.

Щодо відшкодування витрат за надану правову допомогу на досудовому слідстві 15700 грн. то відповідач категорично не погоджується з стягненням таких витрат з страховика, оскільки відповідно до ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника, несе підозрюваний, обвинувачений...

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Позивач додає до позовної заяви квитанцію № 007 від 22.12.17 на суму 13700 грн., з якої випливає, що адвокат ОСОБА_8 приймав участь у слідчому експерименті.

Проте, проведення слідчого експерименту жодним чином не стосується страхової компанії, а відшкодування витрат за таку допомогу не передбачено чинним законодавством України, а саме Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

26 лютого 2019 року до суду від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 надійшла додаткова позовна заява про збільшення позовних вимог, у якій позивачі просять стягнути на користь ОСОБА_6 із ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в розмірі 38362 гривні та за послуги адвоката 22000 гривень, а із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - 31320 гривень. Стягнути за завдану моральну шкоду із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 435000 гривань, а на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_12 по 185000 гривень кожному.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 , ОСОБА_12 і ОСОБА_7 по 65000 гривень кожному.

Потерпілі вважають, що діями ОСОБА_3 потерпілому було причинено середньої тяжкості тілесне ушкодження, на купівлю ліків ОСОБА_6 витратив 7042 гривні. Крім того, у результаті неправомірних дій ОСОБА_3 автомобіль ОСОБА_6 ВАЗ-211140 отримав пошкодження, і згідно висновку спеціаліста вартість відновлюваних робіт складає 626400 грн 80 коп. Оцінка спеціалістом матеріальних збитків автомобілю потерпілого складає 1500 грн., витрати, пов`язані з оплатою допомоги захисника в сумі 22000 гривень. Загальна сума яку ОСОБА_3 повинен виплатити ОСОБА_6 складає 38362 грн, за завдану матеріальну шкоду та 49000 гривень за послуги адвоката, який приймав участь по захисту його інтересів на досудовому слідстві та суді. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», як страховик ОСОБА_3 повинна виплатити ОСОБА_6 31320 гривень за шкоду, заподіяну його автомобілю. В даному випадку Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» не несе відповідальності.

За завдану моральну шкоду ОСОБА_3 повинен сплатити потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 по 185000 грн. кожному, ОСОБА_6 435 грн. Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» повинна сплатити потерпілим по 65000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині не визнав. Пояснив, що 15.09.2017 близько 17 години 30 хвилин їхав на автомобілі Рено Мастер зі сторони м. Лубни в сторону м. Пирятин. Йому зателефонували та повідомили про необхідність повертатися у м. Лубни. У зв`язку з цим вирішив розвернутися на найближчому розвороті. Виїхав на розворот і зупинився на місці розвороту, пропускаючи автомобілі зустрічного руху. Проїхало два легкових автомобілі та фура. Подивився, що більше автомобілів немає і поїхав. (Під час надання пояснень неодноразово повторював, що поїхав відразу після фури, як тільки проїхала фура, так він відразу і поїхав.) Коли вже розвертався, відчув удар в праву сторону, від чого автомобіль Рено похилився, прокотився і зупинився приблизно через 24 м. Зазначив, що від початку руху до зіткнення пройшло 5,2 - 7 с. Почав рухатися з першої передачі. В автомобілі був вантаж куб дизельного топлива. Коли настав удар, автомобіль Рено просунулося і лівим переднім колесом прорізав асфальт. Після удару він від`їхав в сторону. Удар був не під прямим кутом. ВАЗ вдарився передньою частиною більше лівою стороною. При ударі заднє колесо Рено було на дорожній розмітці, де закінчується дорога. ВАЗ знаходився теж за межами проїжджої частини. Після цього вийшов з автомобіля Рено і побачив, що поруч стоїть автомобіль ВАЗ, звідки вийшов водій ОСОБА_6 і кричав, щоб викликали швидку медичну допомогу. Після того, як ОСОБА_3 викликав швидку допомогу, він з ОСОБА_6 витягли тіло ОСОБА_10 з автомобіля. ОСОБА_6 робив їй масаж серця та штучне дихання. Швидка медична допомога приїхала швидко та забрали ОСОБА_10 . Потім швидка медична допомога приїхала знову і забрали ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_3 повезли до ЦРЛ для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння. Потім поїхали знову на місце ДТП, склали схему ДТП, він надав пояснення слідчому ОСОБА_14 . На місце події приїхала сваха ОСОБА_6 та дала йому номер телефону сина (зятя ОСОБА_6 ), з яким домовилися зустрітися на наступний день. На наступний день ОСОБА_3 заїхав у лікарню до ОСОБА_6 та зустрівся з дочкою ОСОБА_6 ОСОБА_15 та передав їй грошові кошти у розмірі 8000 грн. Домовилися, що він допоможе фінансово на лікування її батька. Через два дні слідчий ОСОБА_14 зателефонував до ОСОБА_3 і повідомив про необхідність приїхати до м. Пирятин чи то підписати щось, чи для проведення якихось слідчих дій, точно вже не пам`ятає. Він знову заїхав до ОСОБА_6 , оскільки зібрав ще грошей та хотів завести їх. ОСОБА_6 відмовився та пояснив, що коли їхав, то не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , що хотів об`їхати його. ОСОБА_6 повідомив, що на лікування нічого не витрачає, тому домовилися, що ОСОБА_3 допоможе грошима на ремонт автомобіля ВАЗ. На весні ОСОБА_3 надав ОСОБА_6 на ремонт автомобіля 45 тисяч гривень. Додатково зазначив, що гальмівний шлях ВАЗ починався з лівою смуги руху, а не з правої як зображено на схемі ДТП. Праве колесо було на лівій смузі руху близько 20 см від розподільчої смуги рухи, яка ділить дорогу на ліву та праву смуги руху попутного напрямку. Фура теж в лівій смузі їхала. Сонце в той час світило зі сторони м. Києва, тобто йому в обличчя. Можливо сонце засліпило його. Погоджується, що його діями була завдана моральна шкода дітям померлої. Пояснив, що сам два місяці після події не спав, розуміє що їм було не краще. Щиро співчуває родині ОСОБА_16 . При вирішенні питання щодо цивільного позову покладається на розсуд суду. Просив визнати експертний висновок № 21198/25351 від 23.12.2019 недопустимим доказом через відсутність належного доказу з підстав викладених у клопотанні (том 4 а.с. 64-66).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні доповнив свого підзахисного про те, що вважає його вину недоведеною, оскільки не здобуто достатньо доказів, зокрема і неналежно проведені експертизи, щоб свідчили про останнє. Додатково вказав, що його підзахисний частково визнає вину, крім того ним частково відшкодована матеріальна шкода.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що 15.09.2018 після 17 год 00 хв з дружиною їхали додому по автодорозі Київ Харків у напрямку м. Полтава, їхав по своїй (правій) смузі, автомобілів видно не було. День був сонячний, він їхав у сонцезахисних окулярах. Бачив, що на розвороті стояв бус, у момент коли побачив, що бус почав рухатись, почав гальмувати, до нього було метрів 30. Здалося, що бус почав рухатися швидко. Після зіткнення ледь відкрив дверцята автомобіля, запитав у водія куди він їде, той відповів, що не бачив автомобіль ОСОБА_16 . Потім підійшов до дружини, водій буса допоміг йому витягнути дружину з автомобіля, пульс у неї іще деякий час був, тоді не стало, робив дружині штучне дихання до приїзду швидкої. Швидка приїхала тоді йому повідомили, що дружина померла, потім швидка поїхала, але пізніше повернулася і забрала його. Далі на місці ДТП присутній не був. Запаху алкоголю від ОСОБА_17 чути не було. Швидкість його автомобіля була або 100 або 105 км/год, коли почав гальмувати на швидкість не дивився. Гальмівний шлях був, звуку гальмування не пам`ятає, не чув, швидкість упала, машина гальмувала, напевне звук був. Натиснув на гальма, напрямок руху не змінював, чому автомобіль під час гальмування потягнуло в праву сторону пояснити не може, зіткнення відбулося на проїжджій частині, після удару машина змістилася у сторону. Зіткнення відбулося передньою частиною його автомобіля у бік буса, ближче до заднього колеса, де двері. Схема місця ДТП відповідає фактичним обставинам справи. Чи переміщалися транспортні засоби після зіткнення не бачив. Бачив, що бус стояв на розвороті, ближче до лівої полоси дороги, яка іде на Полтаву. Скільки було метрів від його автомобіля до буса не знає. Час розвороту обвинуваченого оцінює близько в три секунди. Перший раз слідчий його допитував у лікарні. Зленко приїжджав до потерпілого у лікарню, вибачався, дав допомогу на поховання, про що донька написала розписку. Заявлений цивільний позов підтримує та просить стягнути понесені витрати на правову допомогу у розмірі 49000 грн, про що додав квитанцію. Обвинуваченим були надані кошти на ремонт автомобіля.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав, що рахує висновки експертів ТОВ «Українські незалежні експертизи» ОСОБА_18 та ОСОБА_19 від 06 та 12.12.2017 незаконними. ОСОБА_19 має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.2 Дослідження технічного стану транспортних засобів. При цьому він у складі комісії проводить автотехнічні дослідження, які належать до спеціальності 10.1 Дослідження стану та механізму дорожньо-транспортних пригод. Експерт ОСОБА_18 має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.1 Дослідження обставин та механізму ДТП. Проте, він також, виходячи за межі своєї компетенції, досліджує пошкодження автомобіля Рено та ВАЗ. Вирішення послідуючого питання розвитку механізму ДТП, аналізуючи переміщення вказаних транспортних засобів після зіткнення та їх розворот відносно центру тяжіння потребує застосування спеціальних знань у галузі транспортної трасології. Допуск до вирішення питань за експертною спеціальністю 10.4 Транспортно-трасологічні дослідження в обох експертів відсутній. Вказане є порушенням п. 2.2 Інструкції Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що під час самого ДТП присутня не була, знаходилася у м. Полтава. Зателефонував батько і повідомив, що сталося та що він знаходиться у лікарні. Проїжджаючи повз місце ДТП бачила, що стояла батькова машина трохи далі стояв бус, були якісь люди. Коли поверталися додому на місця ДТП уже нікого не було, але гальмівний шлях було видно. Хто забирав машину батька з місця ДТП не знає. Зі ОСОБА_3 зустрічалась у лікарні, він дав кошти, які витратили на поховання, про отримання коштів написала розписку. Він неодноразово повторював, що він винуватий. Більше із обвинуваченим не спілкувалася. Цивільний позов підтримує.

Допитаний в судовому засіданні свідок зі сторони обвинувачення ОСОБА_20 пояснив суду, що перебував на робочому місці на АЗС у с. Велика Круча, почув хлопок, неначе лопнуло колесо у фури, через деякий час помітив на другій стороні дороги дві машини (бус і легкова), біля яких були двоє чоловік, щось кричали, підбіг до середин дороги (до лінії), запитав чи потрібна допомога, його попросили викликати швидку, оператор АЗС викликав швидку. Ця подія сталася на дорозі у сторону розвороту у напрямку м. Полтава. АЗС де працює знаходиться біля автодороги у напрямку м. Києва. Автомобілі знаходилися у метрах 20 від заправки, на місці розвороту (у кармані). ВАЗ їхав у напрямку м. Полтава, а бус стояв на розвороті. День був сонячний, опадів не було, звук гальмування не чув, бо заправляв фуру. Бачив, що мікроавтобус стояв на тій смузі, що у напрямку м. Полтава, ближче до розвороту, ВАЗ стояв по відповідності до буса на проїжджій частині. Жінку у машині не бачив.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснила, що потерпілі доводяться їй невісткою і сватом. На місце ДТП приїхали близько 9 години вечора 15 вересня. Бачили розбитий автомобіль свата, попереду стояв білий бус. У кінці, коли уже збиралися їхати до них підійшов якийсь чоловік, запитав, що йому робити, сказав, що готовий компенсувати витрати, запитавши у нього хто він, той відповів, що він водій буса. Дав свій номер телефону, який свідок передала потерпілим. Потім їздили у лікарню до ОСОБА_6 . Коли приїхали на місце ДТП то автомобілі стояли на місці, не бачила щоб хтось переміщав, на якій відстані стояли не пам`ятає, це було давно і було темно на вулиці. Автомобілі стояли у «кармані», у одному напрямку на відстані більше ніж 2 метра, першим стояв бус за ним автомобіль свата. Поліція на місці ДТП була, швидка допомога забравши потерпілого уже поїхала. Чи проводилися слідчі дії не пам`ятає. Скільки потерпілий був у лікарні не пам`ятає, чи приїжджав до нього у лікарню обвинувачений не знає.

Допитаий в судовому засіданні експерт сектору автотехнічних досліджень Полтавського науково-дослідного експертнокриміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 пояснив, що експертизу пам`ятає, відповіді на перші два питання поставлені слідчим на вирішення експертизи (Чи маються в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «РЕНО МАСТЕР» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, котрі знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди? Чи мав в даній дорожній обстановці водій автомобіля «РЕНО МАСТЕР» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 технічну можливість уникнути зіткнення?) були зроблені не по матеріалах справи, а на підставі постанови слідчого, з вихідних даних. Схему ДТП бачив. Дані висновку підтверджує. Висновок зроблений на підставі вихідних даних, проведено розрахунки і надано висновок по питаннях слідчого. Експертною установою прийнята одна методика визначення швидкості, інші методи не опробовувані (перевірені) і установа у експертній практиці ними не користується. Стосовно відповіді на четверте питання, в основу заключення взяті дані зі слідчого експеримента.

Допитаий в судовому засіданні судовий експерт ТОВ «Українські незалежні експертизи» ОСОБА_18 під час експертного дослідження використовував Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування, зареєстрованою Міністерством юстиції України 06.02.2009. Зазначає, що попередньо експертом в рамках досудового розслідування швидкість автомобіля ВАЗ визначалася частково лише за допомогою гальмівного шляху. А швидкість була погашення шляхом гальмування кузову і елементів обох автомобілів. Експертизи, які він складав 06 та 12 грудня 2017 року відрізняються, бо були надані уточнюючі вихідні дані. Зазначає, що водій автомобіля Рено, здійснюючи розворот, не створював небезпеки для руху автомобіля ВАЗ. Це принципова суть, чому висновки відрізняються. У попередньому їх висновку зробити ці розрахунки було неможливо зробити. Покази водія автомобіля ВАЗ, що автомобіль Рено рухався 2,8-2,9 секунди вважає неспроможними. Для того, щоб утворився слід гальмування 38 м, необхідно було затратити 4 секунди. Цей час більше співпадає з показами водія автомобіля Рено. Покази водія Рено, що він рухався близько 4 секунд є більше технічно спроможним. Швидкість автомобіля ВАЗ визначав по гальмівному шляху і руйнуванню кузова. При цьому сам автомобіль не оглядав. Зону пошкоджень було визначено коректно по фото. Фотографії завжди вимагає кольорові, бо по чорно-білих важко зрозуміти. На момент проведення експертизи мав дозвіл проводити дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди. У експерта ОСОБА_19 був дозвіл на проведення технічного стану транспортного засобу. Вказав, що слід гальмування це не трасологічне дослідження. Результати експертизи передавав директору установи в електронному вигляді, оскільки в останнього кольоровий принтер. Висновок без його підпису є недійсним. Копія такого висновку відповідно теж.

Експерт Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. M.С. Бокаріуса (Харківський НДІ судових експертиз ім. проф.Н.С.Бокаріуса) Хоробрих П.М. у судовому засіданні пояснив, що на момент зіткнення транспортні засоби знаходилися на полосі руху автомобіля ВАЗ, а на момент контакту на відстані 4 м. від осьової лінії, як і відображено на механічній схемі № 1.

Зазначив, що початкова швидкість руху автомобіля Рено при розрахунку не застосовувалась, оскільки необхідно було визначити швидкість руху, а не початкову швидкість, умови питання уже містять у собі визначену початкову швидкість руху автомобіля РЕНО. Дана швидкість була визначена і у подальшому вона порівнювалась із швидкістю, яку вказував водій автомобіля ВАЗ Чирка. Була визначена фактична швидкість. Вважає, що оскільки була встановлена фактична швидкість руху транспортного засобу при вирішенні питання, потрібно при технічному аналізі використовувати саме ті формули, які він зазначив, указана фактична швидкість перед початком гальмування 16.4 м це і є фактична швидкість автомобіля Рено коли він зближувався з автомобілем ВАЗ. Після зіткнення його кінцевою швидкість є нульова швидкість. Експерт зазначив, що під час проведення експертизи він використовував дані, які були задані в умовах питання, а також наведені у постанові про призначення експертизи, а не покази учасників.

Судом під час судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази.
Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.09.2017, схема до протоколу огляду місця події від 15.09.2017 та фото таблиці до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, згідно яких в автомобіля ВАЗ 211140, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодження зосередженні в передній частині автомобіля, в автомобіля Рено Мастер, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодження зосередженні в правій боковій частині автомобіля. Наявні сліди шин автомобіля ВАЗ довжиною 38,2 правий, 21,0 лівий, що розпочинаються у правій смузі на відстані 2,0 м від роздільної лінії та 400 м до 163 км (правого сліду), слід бокового здвигу автомобіля Рено довжиною 1,4 м, подряпина довжиною 0,6 м в район місця зіткнення (том 1 а.с. 194-213).

Відповідно до протоколу огляду трупа ОСОБА_10 знаходилася в кишені для розвороту в напрямку м. Харків. На момент огляду на обличчі ОСОБА_10 мається рідина бурого кольору (а.с. 214-216).

Згідно висновку експерта № 084 від 15.09.2017 даних судово-медичної експертизи при судовомедичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлено, що її смерть настала від полі травми-інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, можливо в строк та обставинах вказаних у постанові. 3.4.5.6. При судово-медичному дослідження ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді чисельних саден та поверхневих ран обличчя переважно зліва з кровопідтіками верхніх повік очей, крововиливу центру чола, слабко вираженого субарахноїдального крововиливу правої тім`яної долі, кровопідтіку проекції 4-го ребра зліва та краю реберної дуги справа та правого плеча та лівого стегна, косо-поперечного перелому уламкового лівої великогомілкової та лівої малогомілкової кісток у верхній третині, кровопідтіку тильної поверхні лівої кисті і першого пальця стопного суглобу справа, кровопідтіку лівої внтурішньо-надключичної ділянки, кровопідтіку проекції 4-го ребра справа, поперечного перелому груднини на рівні 3-го міжреберря, перелому 2-6 ребер справа, перелому 2-8 ребер справа, перелому 1-8 ребер зліва, виливу крові в ліву грудну порожнину, розриву серцевої сорочки по лівому краю, проникаючої забито-рваної рани серця, розгинального розриву хребта на кордоні шийно-грудного відділу, кровопідтіку середостіння та коренів легень, спадання лівої легені з її пораненням, розтріскування правої долі печінки по передній поверхні, що утворилися від дії тупих твердих предметів та при ударі об такі, деталей салону легкового автомобілю при ДТП в якості пасажира, можливо в строк та обставинах вказаних у постанові, а саме 15.09.17 і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Виявлені тілесні ушкодження на погляд експерта знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При судово-токсологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_10 спирт не виявлено (том 1 а.с. 248-250).

Відповідно до висновку експерта № 370 від 08.11.2017, щодо проведення судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_6 , на підставі даних його медичної документації, враховуючи відомі обставини випадку експерт дійшов висновку, що зазначені у наданій медичній документації тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла 4 поперекового хребця з компресією 1 ст. без порушення функції тазових органів , утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), при ударі об такі, можливо в указаний у постанові строк та при вказаних обставинах і по критерію тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (п. 2.2.1.в. правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). В представленій медичній документації на ім`я ОСОБА_6 результат дослідження крові на наявність алкоголю відсутній (том 1 а.с. 244-245).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 60, складеного о 21 год 10 хв 15.09.2017, у ОСОБА_3 ознак сп`яніння не виявлено (том 1 а.с. 217).

Відповідно до висновку судової комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 467-468 від 20.10.2017 місце зіткнення автомобілів РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться на 163 км автошляху Київ-Харків в Пирятинському районі Полтавської області, на правому узбіччі по напрямку руху до м. Харків, перед осипом деталей частин ТЗ та подряпиною на дорожньому покритті, в межах закінчення слідів гальмування коліс автомобіля ВАЗ-211140, позначка 2, 3; у момент первинного контакту кут між їх повздовжніми осями складав близько 85 ± 5. В момент первинного контакту автомобіль ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , своїм переднім лівим колесом знаходився в кінці лівого сліду гальмування автомобіля ВАЗ-211140 на відстані 4.2 м від переривчатої лінії дорожньої розмітки 1.5, а кут між повздовжніми осями автомобілів РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , в цей момент, складав близько 85 ± 5. В умовах заданої пригоди швидкості руху автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , до моменту початку гальмування визначається рівною, не менше 83.0 ? 86.7 км/годину. (том 2 а.с. 5-12)

Згідно з висновком експерта від 27.11.2017 № 574 за результатами судової автотехнічної експертизи у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах даної події водій автомобіля РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткнення із автомобілем ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 шляхом виконання вимог п.п.10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У заданій дорожній обстановці при умові, що час з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення становить Т = 5.6 с., Т = 7.2 с., Т=6.2 с (зі слів водія ОСОБА_3 ), то в діях водія автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами 12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

При умові, що час з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення становить Т = 2.9 с., Т = 2.8 с., Т = 3.0 с. (зі слів водія ОСОБА_6 ), то в діях - автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

В умовах заданої події водій автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_6 , при умові, що час з моменту виникнення небезпеки моменту зіткнення становить Т = 5.6 с., Т = 7.2 с., Т = 6.2 с. (зі слів водія ОСОБА_3 ), то водій автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом екстреного гальмування. При умові, що час з моменту виникнення небезпеки до моменту зіткнення становить Т = 2.9 с., Т = 2.8 с., Т = 3.0 с. (зі слів водія ОСОБА_6 ), то водій автомобіля ВАЗ-211140, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем РЕНО МАСТЕР, державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом екстреного гальмування (том 2 а.с. 25-32).

В ході судового розгляду ухвалою суду від 26.09.2019 призначено комплексну транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Висновком експертів за результатами проведення комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 21198/25351, складеного 23 грудня 2019 року, встановлено наступне:

Першопочаткова ліва частина переднього бамперу автомобіля ВАЗ 211140 контактувала з правою бічною частиною автомобіля Рено Мастер, в районі середньої частини правої середньої двері останнього.

Кут в момент первинного контакту між повздовжніми осями автомобіля ВАЗ 211140 та автомобіля Рено Мастер (векторами напрямку їх руху) складав величину близько 70°.

Місце зіткнення автомобіля ВАЗ 211140 та автомобіля Рено Мастер розташовувалося на відстані 4,0 м від осьової лінії дороги та на відстані 439 м від кілометрового показника «163 км».

Мінімальна швидкість руху автомобіля ВАЗ 211140, виходячи із його правого сліду гальмування, довжиною 38,2 м, складала біля 86 км/год. Мінімальна швидкість руху автомобіля Рено Мастер, виходячи із його слідів бокового здвигу складала біля 19 км/год.

Фактична швидкість руху автомобіля ВАЗ 211140 перед початком утворення правого сліду гальмування, з урахуванням його слідів гальмування до місця зіткнення та витрат кінетичної енергії на деформації складала біля 110 км/год.

Фактична швидкість руху автомобіля Рено Мастер перед початком утворення сліду здвигу, з урахуванням його слідів здвигу та витрат кінетичної енергії на деформації, складала біля 21 км/год.

Швидкість руху автомобіля ВАЗ 211140 на момент зіткнення з автомобілем Рено Мастер складала 67 км/год, а швидкість руху автомобіля Рено Мастер у вказаний момент складала 16 км/год.

Показання водія автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 відносно швидкості руху автомобіля ВАЗ 211140 у 100 км/год, з технічної точки зору, є неспроможними.

Показання водія автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 в тій частині, де він вказує на те, що автомобіль Рено Мастер від початку руху до місця зіткнення подолав відстань 16,4 м за час 2,8…3,0 с, з технічної точки зору, є спроможними.

Показання водія автомобіля Рено Мастер ОСОБА_3 в тій частині, де він показує на те, що керований ним автомобіль від початку руху до місця зіткнення подолав відстань 16,4 м за час 5,6…7,2 с, з технічної точки зору, є неспроможними.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля Рено Мастер ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України.

В даному випадку водій автомобіля Рено Мастер ОСОБА_3 , виконуючи маневр розвороту, створював небезпеку для подальшого руху водію автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 .

В даному випадку водій автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 при русі з максимально дозволеною швидкістю на даній ділянці проїзної частини дороги 110 км/год не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Рено Мастер з моменту початку його руху шляхом виконання вимог п.п. 12.3, 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України.

В даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

При швидкості руху автомобіля ВАЗ 211140 у 110 км/год дії водія автомобіля ВАЗ 211140 ОСОБА_6 відповідали вимогам п. 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення автомобіля ВАЗ 211140 та автомобіля Рено Мастер зі сторони водія ОСОБА_3 визначалась виконанням вимог п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було ніяких перешкод технічного характеру.

В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля Рено Мастер ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху України, та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (том 3 ст. 138-173).

Висновок експертів № 21198/25351 від 23.12.2019 не суперечить висновкам експертів 27.11.2017 № 574.

При визначенні швидкості руху експерти використовували Методику визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування (в частині по перехресним зіткненням та наїздом на перешкоду)», та встановили, що швидкість руху автомобіля ВАЗ 211140 до гальмування становила 110 км/год, що відповідає вимогам п. 12.6 ґ) Правил дорожнього руху України.

Вказана експертиза відкинула можливість порушення водієм ОСОБА_6 Правил дорожнього руху та створення перешкод для інших автомобілів.

Сторона захисту посилається до висновку експерта комісійної автотехнічної експертизи за копіями матеріалів кримінального провадження № 0000420, складеного 06.12.2017 ТОВ «Українські незалежні судові експерти», згідно якого швидкість руху автомобіля ВАЗ-211140 перед початком гальмування була 137,0..141,6 км/год, швидкість даного автомобіля в момент його зіткнення становила 107,3..110,2 км/год. Пояснення водія ОСОБА_6 в тій частині, де він показує, що швидкість руху його автомобіля була близько 100 км/год є технічно неспроможними. В момент початку руху автомобіля Рено Мастер автомобіль ВАЗ-211140 перебував від нього на відстані: згідно показів водія ОСОБА_6 106,6…118,0 м; згідно показів водія ОСОБА_3 213,1…283,2 м. Відповідно до показів водія ОСОБА_3 у водія ОСОБА_6 була технічна можливість шляхом гальмування керованого ним автомобіля уникнути зіткнення з автомобілем Рено і при швидкості руху 141,6 км/год, і при швидкості 137,0 км/год, і при дозволеній швидкості руху 110 км/год. Згідно з показами водія ОСОБА_6 у нього не було технічної можливості шляхом гальмування керованого ним автомобіля уникнути зіткнення з автомобілем Рено при швидкості руху 141,6 км/год, і при швидкості 137,0 км/год. А при швидкості руху 110 км/год у нього була технічна можливість шляхом гальмування керованого ним автомобіля уникнути зіткнення, окрім випадку коли автомобіль Рено рухався до місця зіткнення 2,8 с. Причиною даної ДТП є в комплексі невідповідності у діях водія автомобіля ВАЗ-211140 ОСОБА_6 вимогам п. 12.6 ПДР України та невідповідності у діях водія автомобіля Рено ОСОБА_3 вимогам п. 10.1 ПДР України (том 2 а.с. 72-93).

Також, сторона захисту як на доказ своєї невинуватості посилається на Висновок експерта додаткової комісійної автотехнічної експертизи за копіями матеріалів кримінального провадження № 0000420, складеного 12.12.2017 ТОВ «Українські незалежні судові експерти», згідно якого пояснення водія ОСОБА_6 в частині, де він показує, що автомобіль Рено від початку руху до зіткнення рухався 2,8-3,0 с є неспроможними, оскільки за основу бралися покази водія ОСОБА_3 , згідно яких останній рухався зі швидкістю 12,0 км/год, тобто відстань 16,4 м по криволінійній траєкторії проїжджає за час 4,9…5,9 с. Зміна висновку полягає у тому, що водій автомобіля Рено ОСОБА_3 виконуючи маневр розвороту, своїми діями не створював небезпеки для руху автомобіля ВАЗ-211140, а відтак в його діях не вбачається невідповідностей вимогам п. 10.1 ПДР України. А водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_6 дотримуючись вимог п.п. 12.6 і 12.3 ПДР України мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем Рено (том 2 а.с. 105-115).

Дослідивши дані висновку, суд не має змоги їх визнати допустимими.

Так, згідно висновку комісійної автотехнічної експертизи від 06.12.2017 експерти ОСОБА_19 та ОСОБА_18 не попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, про що свідчить відсутність їх особистих підписів у графі про таке попередження (том 2 а.с. 73).

Вказане є порушенням п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, що є підставою для визнання такого висновку як недопустимим та таким, що не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Згідною вказаної Інструкції додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи.

Даний висновок експерта взагалі не розглядає варіант правдивості показань водія ОСОБА_6 та ґрунтується виключно на показах водія ОСОБА_3 , достовірність яких нічим не підтверджується, а тому не може ні підтверджувати, ні спростовувати обставини справи.

Крім того, суд погоджується з твердженням представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 , що експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 порушили вимоги п. 2.2 вказаної Інструкції та проводили дослідження по спеціальностям, до яких у них був відсутній допуск на момент проведення експертиз. Так, експерт ОСОБА_19 має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», але у складі комісії проводить дослідження, які належать до експертної спеціальності 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод». Експерт ОСОБА_18 має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод», проте виходячи за межі своєї компетенції досліджує пошкодження автомобілів Рено та ВАЗ, освітлюючи питання розвитку механізму дорожньо-транспортної пригоди, аналізуючи переміщення вказаних транспортних засобів після зіткнення та їх розворот відносно свого центру тяжіння. Вирішення даних питань потребує застосування спеціальних знань у галузі транспортної трасології. Допуск до вирішення питань за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно трасологічні дослідження» у обох експертів відсутній.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, трасологічна експертиза є підвидом криміналістичної експертизи.

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України «Про судову експертизу» виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз. Для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

До державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України (частина друга статті 7 Закону).

Судом установлено, що ТОВ «Українські незалежні судові експерти» не є державною спеціалізованою установою.

Отже, висновок експерта комісійної автотехнічної експертизи за копіями матеріалів кримінального провадження № 0000420, складеного 06.12.2017 ТОВ «Українські незалежні судові експерти» та Висновок експерта додаткової комісійної автотехнічної експертизи за копіями матеріалів кримінального провадження № 0000420, складеного 12.12.2017 ТОВ «Українські незалежні судові експерти» є недопустимими доказами оскільки трасологічна експертиза, яка відноситься до категорії криміналістичних експертиз, проводиться державними спеціалізованими установами, тоді як ці експертизи були проведені приватною установою.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду 396/1481/14-ц від 18 квітня 2018 року.

На підставі викладеного дані експертизи, на які посилається сторона захисту є недопустимими.

Висновок експертів № 574 від 27.11.2017 зазначає про можливість, а висновок експертів № 21198/25351 від 23.12.2019 встановлює безальтернативне порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 10.1, 10.4 ПДР.

Пункт 10.1 ПДР передбачає, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

За пунктом 10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Частиною 2 статті 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого

В даній справі предметом дослідження має бути питання наявності чи відсутності обов`язкового елементу об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК, - причинного зв`язку між допущеними обома учасниками дорожнього руху порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками (заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень).

Це питання уже висвітлювалося Верховним Судом України при перегляді судових рішень. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2014 року зазначено, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку (справа № 5-18кс14).

На таку особливість у правозастосуванні орієнтує і Пленум Верховного Суду України у постанові від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті». У пункті 7 цієї постанови роз`яснено, що у випадках, коли передбачені статтею 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Твердження сторони захисту про те, що швидкість водія автомобіля ВАЗ була не менше 137 км не підтверджується допустимими доказами, а тому є припущенням.

Згідно висновку експерта № 21198/25351 від 23.12.2019 швидкість руху автомобіля ВАЗ до моменту початку гальмування визначається близько 110 км/год, що є допустимою швидкістю. Експерти повідомлені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, ставити під сумнів даний висновок підстав немає.

Суд зазначає, що водій ВАЗ у відповідності до п. 1.4 ПДР має право розраховувати на те, що інші учасники виконують ці Правила. Отже, водій ОСОБА_6 , наближаючись до розвороту, був вправі розраховувати, що водій автомобіля Рено під час виконання маневру розвороту ліворуч врахує дорожню обстановку, переконається в безпеці виконання свого маневру, тобто виконає вимоги ПДР і дасть дорогу автомобілю ВАЗ.

Водій автомобіля ВАЗ не зобов`язаний був враховувати можливість грубого порушення ПДР іншим водієм; він не передбачав, не зобов`язаний був і не мав можливості передбачити, що автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , не дасть дорогу, не зупиниться перед виїздом на зустрічну смугу руху і не пропустить його автомобіль. Відповідно до п. 1.4 ПДР водій ОСОБА_6 вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_3 перед виїздом зупиниться і надасть йому можливість проїхати. Тому в причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали, перебувають лише дії водія ОСОБА_3 .

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України №5-218кс15 від 05 листопада 2015року.

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невиконання ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, а саме: п 10.1, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; та п. 10.4, згідно якого перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

До тверджень обвинуваченого про те, що ДТП сталося не з його вини суд відноситься критично, оскільки вони спростовуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами наданими стороною обвинувачення.

Щодо заявленого клопотання обвинуваченим ОСОБА_3 в частині визнання недопустимим доказом висновку комісійної комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи № 21198/25351, суд вказує про наступне.

Прокурор вважає, дані докази повністю допустимими, що зазначалося ним неодноразово і у ході судового дослідження, вказаний висновок експертизи повністю підтверджує попередні. З приводу, що не надано відповіді на окремі питання а саме № 7 та № 8, експертом під час допиту було повідомлено і повністю роз`яснено в судовому засіданні, чому не можливо було надати відповіді на ці питання. Крім того, було зазначено, що відповіді на них не вплинуть на відповіді на питання, які мають значення для вирішення вказаного кримінального провадження. Вважає експертизу повністю допустимою, а вказаний висновок допустимим та таким, що відповідає усім нормам.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить відмовити у клопотанні ОСОБА_3 оскільки висновок експерта № 21198/25351 у повній мірі відповідає обставинам справи, виконаний належною процесуальною особою, є допустимим доказом.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Відповідно до ст. 84 КПК висновок експерта не є доказом, а лише процесуальним джерелом доказів, а доказами є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Документи, що були взяті експертом для вивчення та викладення у висновку, належним чином залучені до кримінального провадження і набули відповідного процесуального статусу, сторони ознайомлення з документами як під час досудового розслідування та і під час судового розгляду, стороною захисту не оспорювалися, зауважень до останніх також не було. Документи отримані у визначеному законом порядку. Експерт виконав свої процесуальні обов`язки під присягою.

У своєму клопотанні обвинувачений, в свою чергу, висловив думку, що вцілому висновок експертизи є вірним, і в той же час зазначає що він неповний і не дає відповіді на деякі питання поставлені судом. Викладені у клопотанні доводи обвинуваченим, суд рахує, не можуть ставити під сумнів допустимість висновку експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд рахує допустимим доказом висновок експерта № 21198/25351.

Стороною захисту не надано суду будь-яких інших допустимих доказів на підтвердження відсутності причинного зв`язку в діяннях ОСОБА_3 , що полягало в порушенні правил безпеки руху й експлуатації транспорту, з наслідками, які полягають у дорожньо-транспортній пригоді, що спричинила смерть потерпілої, а іншому потерпілого заподіяло тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю, а своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої, а іншому потерпілого заподіяло тілесні ушкодження середньої тяжкості, обвинувачений вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, учинене обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує, що він з необережності вчинив тяжкий злочин.

Вивчивши особу обвинуваченого суд встановив наступне.
ОСОБА_3 є особою раніше не судимою, одружений, дітей на утриманні не має. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

В судовому засіданні встановлено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до норм ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, суд також визнає вчинення злочину вперше та надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують обвинуваченому покарання судом не встановлено.

Покарання як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Як встановлено судом під час судового розгляду, на наступний день після ДТП ОСОБА_3 надав дочці померлої 8000 грн на поховання матері, та через певний час надав ОСОБА_6 45000 грн на ремонт автомобіля, попередньо узгодивши з ним вартість ремонту. Вказане підтвердив представник потерпілих та самі потерпілі у своїх поясненнях.

Відразу після ДТП ОСОБА_3 викликав швидку медичну допомогу та допомагав вилучати тіло ОСОБА_10 .

Обвинувачений не визнав свою вину, оскільки вбачав можливість порушення ПДР також і водієм ОСОБА_6 . Визнав, що його діями було спричинену моральну шкоду дітям померлої, яку важко оцінити у грошовому еквіваленті.

Проте, у поясненнях ОСОБА_3 вбачається розкаяння у вчиненому, шкодування за наслідками та співчуття рідним померлої.

Невизнання вини обвинуваченим не може нівелювати обставини, що пом`якшують покарання останнього.

ОСОБА_3 не уникав проведення слідчих дій надавав пояснення, які цілком узгоджуються з іншими доказами у справі та підтверджуються потерпілими та їх представником.

При цьому, враховуючи характер вчинених дій, наявність обставини що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, до адміністративної відповідальності не притягувався, раніше не судимий, виявив жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, загрози для суспільства не становить, соціально адаптований, частково відшкодував збитки, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням, із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст.ст. 75, 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, характеристику обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_3 іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує положення п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до якого у кожному випадку призначення покарання за ч. 1 та ч. 2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Суд враховує, що порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого спричинило тяжкі наслідки у вигляді настання смерті потерпілої, враховує також поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, те, що останній після скоєння ДТП не притягувався до відповідальності за вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожньому руху, приходить до висновку про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0081596 від 02.11.2016 (том 1 а.с. 220).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 застрахована Приватним акціонерним товариством «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5177712 від 20.01.2017 (том 1 а.с. 219).

Вирішення цивільного позову прокурора.
Прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області заявлено цивільний позов про стягнення зі ОСОБА_3 на користь Пирятинської центральної районної лікарні витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 у сумі 2900 гривень 70 копійок.

Відповідно до положень ст. 1206 ЦК України - особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Зазначений цивільний позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами (том 1 а.с. 233).

Аналіз наведених вимог закону та сукупності доказів на підтвердження понесених витрат на лікування дозволяє суду зробити висновок про можливість задоволення цивільного позову прокурора в повному обсязі.

Вирішення питання стосовно цивільного позову потерпілих.
Відповідно до ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Як зазначено в ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Оскільки шкода завдана не з вини ОСОБА_6 , то у позовній вимозі про стягнення відшкодування з ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» слід відмовити.

В частині стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити, оскільки витрати потерпілого на лікування підтверджується наявними в матеріалах справи товарними чеками, накладними, розрахунками оплати за послугами медичної допомоги (том 1 ст. 46-49).

Проте, у даному випадку суд погоджується з представником ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», що витрати на поховання у розмірі 2594,72 грн не є витратами на лікування ОСОБА_6 .

Щодо інших витрат, дійсно немає ніяких документів, які б підтверджували необхідність проведення такого лікування. Суду не надано ні призначень, ні, хоча б, рекомендацій лікаря.

Розрахунки за медичні послуги консультації лікарів, не містять заключення лікарів, з яких би вбачалися підстави звернення чи направлення на МРТ, розрахунки за проведення яких також додано до матеріалів справи.

В такому випадку у задоволенні позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, слід відмовити.

Також, позивачем надано суду копію звіту про незалежну оцінку майна (визначення розміру матеріального збитку автомобіля АЗ 21114), проте позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з відновлювальним ремонтом, не заявляє.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, та стороною потерпілих підтверджено, що ОСОБА_3 вже відшкодовувалися 8000 грн на поховання ОСОБА_10 та 45000 грн на відновлювальний ремонт автомобіля, розмір грошових коштів на відновлювальний ремонт узгоджувався з потерпілим.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

За правилами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно роз`яснень даних в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи вказану норму, та те, що у задоволенні уточненої позовні вимоги до «СК «УНІКА» про стягнення матеріальної шкоди відмовлено, то з останнього не підлягає стягненню на користь позивача відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи заявлений цивільний позов про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 , суд вважає встановленим, що потерпілим протиправними діями обвинуваченого спричинена моральна шкода, яка виразилась у моральних переживаннях потерпілого ОСОБА_6 за втрату дружини; у моральних переживаннях потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у зв`язку з перенесенням смерті матері.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачам ОСОБА_3 суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань потерпілих, при цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і оцінює моральну шкоду, спричинену ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 протиправними діями обвинуваченого в 150000 гривень, кожному по 50000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження (частина 2 ст. 120 КПК України).

З аналізу Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 5 липня 2012 року № 5076-VI вбачається, що Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, в матеріалах справи маються докази, надані потерпілим ОСОБА_6 , про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу на досудовому слідстві та під час судового розгляду на суму 49000 грн., тому вказані кошти підлягають стягненню зі ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 у повернення судових витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником цивільного позивача у даному кримінальному провадженні адвокатом ОСОБА_8 подано суду остаточну квитанцію № 6 від 26.02.2020 про виплату гонорару (том 4 а.с. 63).

Зважаючи на викладене, виходячи із співмірності наданих послуг та виконання робіт представником, суд вважає, що потерпілим доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 49000 грн, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачів.

Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 04 грудня 2017 року відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, термін якого закінчився 03 лютого 2018 року .

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «ВАЗ-211140», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстровано згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.01.2011 за ОСОБА_6 , з позбавленням права відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 20.09.2017 було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль «РЕНО МАСТЕР», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 25.10.2012 за ОСОБА_23 , з позбавленням права відчуження та проведення будь-яких ремонтних робіт до скасування арешту у встановленому нормами КПК України порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає за можливе скасувати арешт, оскільки потреба у його застосованні відпала.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справ "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права".

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

Суд вважає за необхідне згідно ст.ст. 124, 126 КПК України стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведену судову комплексну транспортно трасологічну та автотехнічну експертизу.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави (код класифікації доходів бюджету 24060300): рахунок UA0016379, отримувач - Пирятинське УК/Пирятин.р-н/24060300, код отримувача - 37958534, МФО банку - 899998, банк - Казначейство України (ЕАП) витрати за проведення транспортно трасологічної експертизи та автотехнічної експертизи у розмірі 2372 (дві тисячі триста сімдесят дві) гривні 88 копійок, у кримінальному провадженні № 0000420.

Цивільний позов прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Пирятинської центральної районної лікарні до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Пирятинської центральної районної лікарні витрати на лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) гривень 70 копійок.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 до ОСОБА_3 , ПрАТ «Страхова група «ТАС», ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», про стягнення завданої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 49000 (сорок дев`ять тисяч) гривень у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Арешт накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави № 554/7324/17 провадження 1-кс/554/6323/2017 від 20.09.2017 на автомобіль «ВАЗ-211140», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстровано згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 18.01.2011 за ОСОБА_6 - скасувати.

Арешт накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави № 554/7324/17 провадження 1-кс/554/6322/2017 від 20.09.2017 на автомобіль «РЕНО МАСТЕР», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 25.10.2012 за ОСОБА_23 скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль марки «РЕНО МАСТЕР», державний номерний знак НОМЕР_1 , у пошкодженому внаслідок ДТП стані, який знаходиться на зберіганні на території тимчасового утримання транспорту Пирятинського ВП за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Зоряна, 7, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_23 як власнику; автомобіль марки «ВАЗ-211140», державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому після ДТП стані, який знаходиться на зберіганні не території тимчасового утримання транспорту Пирятинського ВП за адресою: м. Пирятин Полтавської області, вул. Зоряна, 7, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Цивільні позивачі по справі:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Городище Пустоварівка Володарського району Київської області, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , паспорт серія НОМЕР_6 , виданий Оржицьким РВ УМВС України в Полтавській області 25.02.1997.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка, зареєстрована та мешканка АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , паспорт серія НОМЕР_8 , виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 16.06.2011.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець, зареєстрований та мешканець АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_9 , виданий Оржицьким РВ УМВС України в Полтавській області 10.02.2011.

Цивільні відповідачі по справі:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Токарі Лохвицького району Полтавської області, мешканець АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_10 виданий Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області 04 липня 1996 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_11 .

Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС», юридична адреса: 03062, м. Київ, проспект Перемоги, 65, .

Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «УНІКА», юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, .

Суддя ОСОБА_1