Дата документу 27.07.2020 Справа № 314/2730/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 314/2730/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/1331/20 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 27 липня 2020року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 терміном на 60 днів строком до 22 серпня 2020 року з одночасним визначенням застави у розмірі 105 100 гривень. Приймаючи таке рішення, суд врахував дані про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, зазначає, що до клопотання не додано жодного доказу на підтвердження зазначених прокурором ризиків. Також, в клопотанні та в оскаржуваній ухвалі належно не обґрунтовано яким чином інші запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Сторона захисту звертає увагу, що судом не взято до уваги, що ОСОБА_8 співпрацює зі слідством, надав слідству вичерпні показання, перешкод у здійсненні досудового розслідування не здійснює, майнової шкоди своїми діями не завдав, інших злочинів не вчиняв. Крім того, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, сім`ю, дитину та міцні соціальні зв`язки. Просить ухвалу від 24.06.2020 р. про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та застосувати до нього більш м`яку міру запобіжного заходу не пов`язану з позбавленням волі.

Позиції учасників судового провадження.
Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовноОСОБА_8 , суд першої інстанції обґрунтував своє рішення щодо необхідності продовження застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Таке рішення суду має на меті досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положенями ст. 331, ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог національного та міжнародного законодавств.

З огляду на заявлені стороною захисту доводи щодо часткового визнання обвинуваченим вини та стадію кримінального провадження, в якому ОСОБА_8 вже висунуто обвинувачення і триває судовий розгляд у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне повідомити, що апеляційна інстанція в такому випадку не досліджує питання, пов`язані з оцінкою доказів з точки зору їх належності, допустимості та достатності, а перевіряє лише висновки суду на предмет наявності ризиків та існування вагомих підстав для продовження тримання особи під вартою.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, крім ступеня тяжкості діянь, які інкримінується обвинуваченому, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Беззаперечні відомості щодо неодноразових попередніх притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності, тяжкості вчинених злочинів, кількості епізодів злочинної діяльності, що є предметом розгляду у даному провадженні та очікуване покарання, поряд із відсутністю даних про усталені, міцні соціальні зв`язки, судова колегія знаходить такими, що обґрунтовують заявлені прокурором ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки, які на даний час продовжують існувати.

За умов сукупності обставин щодо наявності ризиків, які не зменшилися, відомостей стосовно особи обвинуваченого, обраннявідносно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, як того просили захисник та обвинувачений, на думку колегії суддів, є невиправданим.

Крім того, судова колегія зауважує, що зміст оскаржуваного рішення засвідчує застосування відносно ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що буде діяти у разі внесення визначеного розміру, який не можна вважати непомірним, оскільки саме такий розмір застави, з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення та репутацію обвинуваченого через негативні дані стосовно його особистості, достатньою мірою гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо зміни запобіжного заходу з наведених підстав є неспроможними.

На думку судової колегія, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та відсутність процесуальної необхідності застосування на даний час іншого запобіжного заходу.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому ухвалу суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним застосуванням застави відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4