ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/569/20Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
ЄУНСС: 711/7927/19 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів з участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисника потерпілого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0004159 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Прийнято рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 306 грн. 10 коп. матеріальної шкоди та 3 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він за раптово виниклим умислом, діючи на ґрунті тривалих неприязних відносин із ОСОБА_9 , 18.07.2019 близько 10 год. 25 хв., перебуваючи біля 1-го під`їзду багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , під час конфліктної ситуації із ОСОБА_9 , умисно наніс йому тілесні ушкодження, а саме: один удар правою рукою по нижній частині обличчя з лівої сторони та удари руками по голові, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи за № 02-01/932 від 17.09.2019 являються ушкодженнями у вигляді крововиливу м`яких тканин нижньої щелепи зліва, садна м`яких тканин голови в тім`яній ділянці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення пішов у невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 рішення суду першої інстанції в частині стягнення процесуальних витрат просить скасувати та стягнути з ОСОБА_7 29 761 рубль 65 копійок.

Зазначає, що при вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат судом допущено порушення норм матеріального і процесуального права, а саме ст.ст. 374, 122, 124, 125, 126 КПК України. Зокрема, в ході судового розгляду його клопотання та клопотання свідка ОСОБА_10 не розглядали, оригінали проїзних документів не витребували, чим порушили його право на компенсацію судових витрат. 30.01.2020 та 25.05.2020 він порушував перед судом питання про компенсацію понесених судових витрат, що залишилось без належного реагування, а також заявляв клопотання про звернення до НБУ з приводу розрахунку понесених витрат в іноземній валюті.

Вказує, що в судових засіданнях 20.01.2020 та 30.01.2020 приймала участь свідок ОСОБА_10 , яка прибула на виклик суду з Мурманської області. Тому вона має право на компенсацію понесених нею витрат на придбання білетів в сумі 18024 руб. 90 коп. та за втрачений дохід за 5 днів у сумі 11736 руб. 75 коп. Свідком в канцелярію суду були надані документи, що підтверджують понесені нею витрати: довідка про заробітну плату за місяць; копії проїзних документів; чеки та квитанції; завірена копія трудової книжки.

Заслухавши суддю-доповідача, думки потерпілого ОСОБА_9 в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про залишення без задоволення апеляційних вимог потерпілого, прокурора про законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції і відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального та кримінального процесуального закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом у повному обсязі, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України і учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, колегією суддів визнається правильною.

Покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та правових позицій викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, при невстановлені обставин, що пом`якшують покарання і відсутності обставин, що його обтяжують, в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 місцевим судом вирішено відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 23, 1167 ЦК України, з урахуванням постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а визначену до відшкодування обвинуваченим суму моральної та матеріальної шкоди, колегія суддів визнає доведеною, такою, що відповідає критеріям розумності і справедливості.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання за санкцією статті за якою він засуджений, а також часткове задоволення судом заявленого потерпілим цивільного позову в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, потерпілим в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується апеляційних вимог потерпілого ОСОБА_9 про порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання про наявність в кримінальному провадженні процесуальних витрат та їх компенсацію, то колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 118 КПК України визначено, що до процесуальних витрат в кримінальному провадженні належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Такі витрати, з огляду на положення ст. 122 КПК України, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених КПК України.

За змістом ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні місцевим судом 20.01.2020 допитано в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_10 , яка є донькою потерпілого ОСОБА_9 .

Матеріали провадження містять також клопотання свідка ОСОБА_10 про компенсацію на її користь процесуальних витрат пов`язаних з явкою на виклик до суду: проїзд та проживанням, добові, а також компенсація оплати середнього заробітку. До клопотання додані копії документів на підтвердження понесених витрат та довідка про заробітну плату. Вартість понесених витрат свідком визначена в іноземній валюті, зокрема в рублях.

Судом у вироку зазначено, що процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні. Судове рішення в цій частині умотивоване тим, що потерпілий не звертався з клопотанням про компенсацію на його користь понесених ним процесуальних витрат на забезпечення явки в судове засідання свідка ОСОБА_10 , тоді як подібні витрати, належним чином підтверджені, стягуються з обвинуваченого на користь потерпілого, а не свідка. Окрім іншого, судом зазначено, про відсутність оригіналів документі на підтвердження вартості понесених витрат та розрахунок їх вартості в іноземній валюті.

Проаналізувавши наведені вище норми КПК України колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині вирішення питання про процесуальні витрати в кримінальному провадженні та відсутність підстав для компенсації потерпілому понесених свідком витрат пов`язаних з прибуттям в судове засідання.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта. В даному випадку свідок ОСОБА_10 заявлена в обвинувальному акті як свідок сторони обвинувачення.

У разі ухвалення обвинувального вироку, як це передбачено ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Разом з цим матеріали кримінального провадження не містять даних, що саме потерпілий ОСОБА_9 поніс витрати пов`язані із забезпеченням явки в судове засідання свідка ОСОБА_10 , а також клопотань про відшкодування понесених ним витрат. Матеріали провадження лише містять дані про те, що такі витрати понесла свідок ОСОБА_10 донька потерпілого ОСОБА_9 .

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до положення ч. 2 ст. 126 КПК України, саме свідок має право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується його інтересів. Однак в даному провадженні відсутні докази того, що потерпілий, який оскаржив вирок в апеляційному порядку, поніс процесуальні витрати пов`язані з явкою до суду свідка ОСОБА_10 , а сама свідок не оскаржувала судове рішення в цій частині.

Переглянувши вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.05.2020 щодо ОСОБА_7 в межах заявлених апеляційних вимог, виконуючи приписи ч. 1 ст. 404 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення лише в межах апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, в тому числі, з підстав наведених в апеляційній скарзі потерпілим ОСОБА_9 , тому залишає її без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а:
Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий:

Судді: