Справа № 632/2093/20
провадження № 1-кп/632/38/21

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2021 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, засудженого:

22 грудня 2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік;

10 листопада 2015 року цим же судом за ч. 1 ст. 289, ст. 71 КК України до трьох років і одного місяця обмеження волі;

14 лютого 2018 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 309, ст. ст. 71, 72 КК України до чотирьох років і одного місяця позбавлення волі;

26 листопада 2020 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до одного року і шести місяців обмеження волі, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02 листопада 2020 року між одинадцятою і дванадцятою годинами ОСОБА_4 перебував за місцем свого мешкання у будинку АДРЕСА_1 .

За цих обставин у обвинуваченого, який достовірно знав, що потерпіла ОСОБА_5 його мати, у залі зазначеного будинку, на полиці шафи, у гаманці, зберігає ювелірну прикрасу сережку, виготовлену із золота, виник умисел на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи із корисливих мотивів, переконавшись, що ОСОБА_5 перебуває в іншій кімнаті, ОСОБА_4 із гаманця, що знаходився на полиці шафи у зазначеній кімнаті згаданого будинку, повторно, таємно викрав належну потерпілій ювелірну прикрасу сережку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 0,80 г, вартістю 745 гривень 20 коп., після чого, залишивши вказаний будинок, з викраденими майном зник, розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, визнав повністю.

Про обставини скоєного дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку, і пояснив, що02 листопада2020 року між одинадцятою і дванадцятою годинами він, перебуваючи за місцем свого мешкання, де проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , маючи умисел на вчинення крадіжки, скориставшись відсутністю останньої в кімнаті, діючи із корисливих мотивів, зайшов у залу,де із гаманця, що знаходився на полиці шафи, повторно, таємно викрав сережку, виготовлену із золота,яку у подальшому здав до ломбарду, а гроші витратив на власні потреби.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують останнього.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України останній вчинив нетяжкий злочин, обставини, які пом`якшують покарання, дані досудової доповіді з інформацією про соціально-психологічну характеристику ОСОБА_4 , згідно із якою ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, а ризик його небезпеки для суспільства - як високий.

Крім того, призначаючи покарання, суд враховує і те, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, на час вчинення злочину трудовою діяльністю не займався.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що справедливим покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження нових кримінальних правопорушень, є покарання у виді обмеження волі, передбачене санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує і те, що ОСОБА_4 26 листопада 2020 року був засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України і йому призначене покарання у виді обмеження волі на строк один рік і шість місяців.

У даному провадженні злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, був вчинений обвинуваченим до постановлення зазначеного вироку.

Тому суд, керуючись ч. 4 ст. 70 КК України, доходить висновку про визначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Частиною 2 ст. 122 КПК України визначено, що залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік і дев`ять місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2020 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік і дев`ять місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його прибуття до виправного центру.

Речові докази: сережку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 0,80 г, відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України повернути за належністю потерпілій ОСОБА_5 ; договір про надання фінансового кредиту, квитанцію до прибуткового касового ордеру, відповідно до п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1