КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/4466/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК
УХВАЛА
17 вересня 2020 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО № 13, де перебуває підозрюваний ОСОБА_6 , засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2020 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні правопорушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 29.10.2020 року включно, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ржищів, Кагарлицького р-н, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні доньку 2018 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник зазначає, що оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам кримінального процесуального Закону, а клопотання слідчого подане до Голосіївського районного суду міста Києва, з порушенням територіальної підсудності.
Захисник зазначає, що підозра, оголошена ОСОБА_6 складена слідчим ОСОБА_12 , проте вручена слідчим ОСОБА_13 , таким чином слідчим порушено вимоги кримінально процесуального закону в частині процедури притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, останнього було повідомлено про підозру не у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.
Крім того, у матеріалах провадження відсутня ухвала на проведення обшуку в приміщенні Кагарлицького ВП, тому встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню. Потерпілі в кримінальному провадженні раніше судимі, неодружені, не працюючі, ведуть антисоціальний спосіб життя. Відсутні будь - які ризики, передбачені ст. 177 КПК України та у відповідності до практики ЄСПЛ наявність ризиків не може оцінюватися абстрактно, а повинно підтверджуватися відповідними доказами.
ОСОБА_6 є громадянином України, раніше не судимий, у розшуку не перебуває, до кримінальної відповідальності притягається вперше, позитивно характеризується за місцем навчання, проживання, проходження служби, в тому чисті і військової має декілька відзнак.
Крім того, слід врахувати, що підозрюваному не застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, хоча, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом.
31.08.2020 року апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 була направлена до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку. 01.09.2020 року апеляційна скарга з аналогічним змістом була направлена захисником ОСОБА_7 з використанням факсимільного зв`язку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
В рамках зазначеного кримінального провадження розслідуються обставини за підозрою у катуванні службовими особами сектору карного розшуку Кагарлицького ВП Обухівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в період 09-10.01.2020 року, катуванні ОСОБА_14 . 18.05.2020 року потерпілого ОСОБА_18 , а також обставини підозри у вчиненні ОСОБА_14 , ОСОБА_19 та ОСОБА_15 , насильницьких дій відносно ОСОБА_20 в період з 23-24.05.2020 року.
В обґрунтування клопотання зазначено, що 01.07.2020 року ОСОБА_6 за фактом вчинення насильницьких дій відносно потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.
03.07.2020 року щодо ОСОБА_6 рішенням Голосіївського районного суду м. Києва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Київським апеляційним судом вказане рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу сторони захисту без задоволення.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 21.07.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців.
25.08.2020 року слідчий Другого слідчого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні правопорушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.08.2020 року задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні правопорушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 29.10.2020 року включно.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Слідчий суддя, під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, на думку колегії суддів, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).
Продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки відповідно до п.110 Рішення ЄСПЛ «Кудла проти Польщі», тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка - незважаючи на презумпцію невинуватості - переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції.
Згідно повідомлення про підозру від 01.07.2020 року, дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 127 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких останній підозрюється.
Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, та конкретні обставини кримінального провадження.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що заявлені ризики з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час.
Доводи захисника про порушення органом досудового розслідування правил територіальної підсудності під час подачі клопотання до Голосіївського районного суду міста Києва не можуть бути прийняті колегією суддів з огляду на наступне.
Відповідно до наявної в матеріалах провадження постанови від 26.05.2020 року про доручення здійснення досудового розслідування групі слідчих у кримінальному провадженні, встановлено місцезнаходження органу досудового розслідування Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві - за адресою: м. Київ, проспект Голосіївський, 50, що свідчить про відсутність порушень територіальної підсудності при поданні клопотання органом досудового розслідування.
Щодо доводів захисника про порушення вимог кримінального процесуального законодавства слідчими в частині повідомлення ОСОБА_6 про підозру у непередбачений Кримінальним процесуальним кодексом спосіб, оскільки текст підозри був складений слідчим ОСОБА_12 , а вручений слідчим ОСОБА_13 , слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 277 КПК України, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:
1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;
2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;
3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;
5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;
7) права підозрюваного;
8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Згідно ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.
У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.
Згідно п. 6 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.
Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством не встановлені обмеження щодо слідчих, які мають право за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні повідомляти особу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, у зв`язку з чим такі доводи сторони захисту не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому питання законності проведення обшуку та допустимість отриманих внаслідок його проведення доказів буде вирішуватися суддею суду першої інстанції при розгляді справи по суті.
Колегія суддів врахувала дані щодо особи підозрюваного, а також інші, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини, проте погоджується з слідчим суддею, який навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, а тому підстав для застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Крім того, з урахуванням складності кримінального провадження та великим обсягом процесуальних і слідчих дій, завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді неможливо.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Врахувавши встановлені підстави, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм кримінального процесуального закону з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178,181, 183, 194, 196, 199,309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про катування та інші серйозні правопорушення прав громадян з боку правоохоронних органів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком до 29.10.2020 року включно, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.
СУДДІ:
_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4