Провадження № 11-сс/4808/2/21
Категорія ст. 173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника КП «РТЗБ» ОСОБА_8 ,

представника

Коломийської

міської ради ОСОБА_9 ,

представника

НААН України ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційними скаргами (далі АС) голови Коломийської міської ради ОСОБА_11 та представника Комунального підприємства «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування» (далі КП «РТЗБ») адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2020 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000884 від 28.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 356, ч.2 ст. 382, , ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 364 Кримінального кодексу України (далі КК), -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2020 року клопотання слідчого задовольнено та накладено арешт на земельні ділянки, розташовані на території Коломийської міської ради з кадастровими номерами :01:001:0009 площею 510,75 га та :01:001:0029 площею 197,09 га, до його скасування, у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, порядку.

Заборонено Коломийській міській раді та КП «РТЗБ» особисто або через третіх осіб вчиняти будь-які дії (розпоряджатися, відчужувати, обробляти) із вказаними земельними ділянками.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що вказані у клопотанні речі можуть містити на собі сліди вчинення злочину, можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК. Враховуючи наявність правових підстав для задоволення клопотання, з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки, незастосування накладення арешту, може призвести до наслідків, визначених ч.11 ст. 170 КПК, зокрема, таких як його зникнення, втрати, або пошкодження чи настання інших наслідків які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання належить задовольнити.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, голова Коломийської міської ради ОСОБА_12 подав АС, в якій покликається на її незаконність, необґрунтованість, позаяк дана ухвала винесена без достатніх на те підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК, а тому підлягає скасуванню.

Далі апелянт зазначає, що пропустив строк на апеляційне оскарження, оскільки представника Коломийської міської ради не було належним чином повідомлено про розгляд справи слідчим суддею. Лист від слідчого на електронну адресу Коломийської міської ради про те, що відбудеться розгляд клопотання про арешт майна, надійшов 26.11.2020 року, однак вже після розгляду вказаної справи. Копія даної ухвали надійшла до Коломийської міської ради тільки 18.12.2020 року.

З наведених причин, просить поновити строк на апеляційне оскарження, а ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В поданій АС представник КП «РТЗБ» - адвокат ОСОБА_13 зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконою, так як постановлена без дотримання вимог КПК, є необгрунтованою, позаяк висновки про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, не підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, встановлені суддею обставини не містять посилання на конкретні докази, надані стороною обвинувачення, оскільки таких доказів в дійсності не було, є невмотивованою, а мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить належних і достатніх мотивів та підстав для її ухвалення.

Строк на апеляційне оскарження вважає непропущеним, позаяк вона, як представник КП «РТЗБ», при розгляді клопотання про арешт майна присутнім, не була, копію оскаржуваної ухвали отримала тільки 17.12.2020 року.

Просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В поданому доповненні до АС представник КП «РТЗБ» - адвокат ОСОБА_8 зазначає, що висновки слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазаначені земельні ділянки є помилковими, не грунтуються на жодних належниїх, допустимих, достовірних та достатніх доказах.

Просить ухвалу слідчого судді про накладення арешту на вказане майно, скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В поданому запереченні представник Науціональної академії аграрних наук України адвокат ОСОБА_10 вважає вказані доводи АС безпідставними та необгрунтованими.

Просить АС голови Коломийської міської ради ОСОБА_11 та представника КП «РТЗБ» адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення представника Коломийської міської ради ОСОБА_9 та представника КП «РТЗБ» адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані АС, просять ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити апеляційні вимоги; пояснення прокурора ОСОБА_7 та представника НААН України адвоката ОСОБА_10 , які заперечили доводи поданих АС, просять ухвалу слідчого судді залишити без змін; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду та додані документи, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст.395 КПК, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що апелянти в судовому засіданні суду першої інстанції участі не приймали, тому строк на апеляційне оскарження пропущено не було.

Суд апеляційної інстанції, згідно вимог ст. 404 КПК, переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону при постановленні даної ухвали слідчий суддя не дотримався в повній мірі.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000884 від 28.08.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч.2 ст. 382, ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 364 КК.

Вказане кримінальне провадження розпочате за заявами директора Прикарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону Національної академії аграрних наук ОСОБА_14 .

Слідчий в поданому клопотанні, керуючись відповідними нормами кримінального процесуального кодексу України, просив накласти арешт на майно з метою, крім іншого, для забезпечення збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду, права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається, крім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На переконанням колегії суддів, слідчим доведена необхідність накладення арешту на земельні ділянки, розташовані на території Коломийської міської ради з кадастровими номерами :01:001:0009 площею 510,75 га та :01:001:0029 площею 197,09 га.

За твердженням сторони обвинувачення, по даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру та тривають судові засідання з приводу правомірності набуття права власності на оспорюване арештоване майно.

Дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК, прокурором наведено сукупність підстав та підозр вважати, що воно може бути доказом, а, відтак накладення арешту на майно має на меті запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто забезпечення збереження речових доказів. Апеляційний суд вважає, що з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним.

Також, суспільний інтерес розслідування та встановлення істотних обставин у кримінальному провадженні переважає приватний інтерес особи щодо тимчасового позбавлення володіти належним їй майном, що стало підставою для задоволення клопотання слідчого.

Окрім цього, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає, що, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, всупереч нормам КПК, не вказав, які настануть обмеження права власності при накладенні арешту на вказані земельні ділянки, хоча на даному етапі вони мають місце, а також не врахував положення ч. 4 ст. 173 КПК, згідно з яких, у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що заборона розпорядження та відчуження вказаних земельних ділянок забезпечить збереження речових доказів і не призведе до їх приховування, відчуження, та, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси, як позбавлення права користування.

При цьому, даних про настання негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна шляхом заборони розпорядження та відчуження, під час апеляційного розгляду, не здобуто.

Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до надмірного обмеження прав та інтересів користувача, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

Тому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково, накласти арешт на земельні ділянки, розташовані на території Коломийської міської ради з кадастровими номерами :01:001:0009 площею 510,75 га та :01:001:0029 площею 197,09 га,, шляхом заборони розпорядження та відчуження із вказаними земельними ділянками.

За таких обставин, АС голови Коломийської міської ради ОСОБА_11 та представника КП «РТЗБ» адвоката ОСОБА_8 підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги голови Коломийської міської ради ОСОБА_11 та з доповненням представника Комунального підприємства «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування» адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2020 року про накладення арешту на майно скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на земельні ділянки, розташовані на території Коломийської міської ради з кадастровими номерами :01:001:0009 площею 510,75 га та :01:001:0029 площею 197,09 га, які розташовані на території Коломийської міської ради до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Заборонити Коломийській міській раді та Комунальному підприємству «Роздрібна торгово-закупівельна база громадського харчування» особисто або через третіх осіб вчиняти будь-які дії (розпоряджатися та відчужувати) із вказаними земельними ділянками.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5