Справа № 132/3150/18
Провадження № 1-кп/127/901/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

сторони захисту: адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України.

Захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні заявили клопотання про проведення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи з метою з`ясування питання щодо стану здоров`я обвинуваченого, а також вирішення питання можливості його подальшого утримання під вартою. Також просили зупинити провадження у справі до повного одужання обвинуваченого і у зв`язку з цим змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_9 заявлені клопотання підтримав та просив їх задовольнити.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення заявлених клопотань відсутні.

Потерпіла вважає, що у задоволенні клопотання захисників необхідно відмовити. Зауважила, що незважаючи на тяжке онкологічне захворювання, вона не з`явилась лише в одне судове засідання.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 332 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з частиною першою статті 242 КПК експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Випадки, у яких встановлено обов`язок проведення експертизи, передбачено частиною другою статті 242 КПК, а саме: встановлення причин смерті; встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Жодну з наведених підстав стороною захисту наведено не було.

Суд також вважає за доцільне зауважити, що частиною другою статті 332 КПК визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Жодної із зазначених підстав стороною захисту також повідомлено не було.

Тому, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту про призначення у кримінальному провадження судово-медичної експертизи з метою вирішення питання щодо стану здоров`я обвинуваченого слід відмовити.

При вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зупинення провадження у справі суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до частини першої статті 335 КПК у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Як на підставу для зупинення провадження у справі сторона захисту посилалась на те, що ОСОБА_9 захворів на тяжке захворювання. Однак, з наданих суду копій документів зазначена обставина належним чином не підтверджена. Натомість, з наданих суду копій медичних документів випливає, що стан ОСОБА_9 можна охарактеризувати як середній (ближче до тяжкого).

Тому, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає, що правові підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

При вирішенні питання щодо наявності процесуальної підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою, суд враховує, що стороною захисту було заявлено відповідне усне клопотання у судовому засіданні, яке відбулось 22.09.2020 р., однак у зв`язку з неявкою обвинуваченого (не здійсненням його доставки у судове засідання) вирішення зазначеного клопотання було відкладене до забезпечення присутності обвинуваченого під час його обговорення.

Згідно з частиною першою статті 331 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому частиною другою статті 331 КПК регламентовано, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Порядок звернення сторони захисту до суду з клопотанням про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу регламентований статтею 201 глави 18 КПК.

Відповідно до частини першої статті 201 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Вимоги до такого клопотання встановлені частинами другою та третьою статті 201 КПК. Як слідує з матеріалів кримінального провадження, стороною захисту зазначені вимоги дотримано не було. Крім того, суд вважає за доцільне зауважити, що частиною п`ятою статті 201 КПК встановлено право суду залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Однак, з клопотання сторони захисту випливає, що останнє ініційоване у зв`язку з суттєвим погіршенням стану здоров`я обвинуваченого, а тому суд вважає за доцільне, незважаючи на недотримання стороною захисту вимог до клопотання, відповідно до приписів частини першої статті 350 КПК вирішити зазначене клопотання по суті, надавши правову оцінку доводам сторін кримінального провадження.

При вирішенні питання щодо доцільності зміни застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу суд враховує положення частини першої статті 177 та частини першої статті 178 КПК, пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р.
Згідно з положеннями частиною першою статті 183 КПК взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) в своїй прецедентній практиці вказує на те, що в розумінні Конвенції є обґрунтованою підозрою. Зокрема, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (п. 175, справа «Нечипорук і Йонкало проти України»; п. 32, справа «Fox, CampbellandHartley v. the UK»; п. 88, справа «IglarMammadov v. Azerbaijan»; п. 42 «Котій проти України»; п. 51, справа «Erdagos v. Turkey»; п. 48 «Cebotari v. Moldova»).

Разом з тим, суд враховує, що для вирішення питання щодо можливої причетності обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину здійснюється саме на виконання вимог пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 91 КПК, якою визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

При цьому частиною першою статті 94 КПК визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, вирішення питання щодо обґрунтованості підозри обвинуваченого потребує дослідження доказів у їх сукупності. Натомість, на даний час з`ясування обставин справи та перевірка їх доказів було відновлено судом, а тому вирішення зазначеного питання на даній стадії судового процесу є передчасним і може призвести до порушення приписів, закріплених у частині шостій статті 22 КПК, якою регламентовано, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, суд враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).

Також суд приймає до уваги, що ЄСПЛ звернув увагу на те, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку (п. 63, справа «Тодоров проти України»).

Відповідно до вимог статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Як на підставу для зміни ОСОБА_9 запобіжного заходу сторона захисту посилалась на те, що в обвинуваченого за період перебування під вартою значно погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим останній не може утримуватись під вартою. Суд при оцінці зазначених доводів враховує, що обвинувачений тричі не був доставлений у судове засідання саме у зв`язку зі значним погіршенням стану його здоров`я. Також суд враховує, що 22.09.2020 р. на адресу ВУВП № 1, у СІЗО якого перебуває ОСОБА_9 , було направлено лист з проханням надати належним чином завірену копію документів щодо стану здоров`я обвинуваченого. Однак, станом на 29.09.2020 р. відповідь на зазначений лист судом отримано не було. Суд також приймає до уваги, що згідно з наявною в матеріалах кримінального провадження медичною документацією обвинувачений ОСОБА_9 за станом здоров`я не може піддаватись етапуванню, а відтак й брати участь в судових засіданнях.
Отже, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, суд вважає за доцільне з метою забезпечення обвинуваченого ОСОБА_9 необхідним лікуванням, заявлене стороною захисту клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу з утримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
З метою забезпечення кримінального провадження та виконання вимог, встановлених статтею 177 КПК, суд вважає за доцільне покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, визначені пунктами 1-4 частини п`ятої статті 194 КПК.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання сторони захисту про призначення у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи обвинуваченого ОСОБА_9 та про зупинення провадження у справі до повного одужання обвинуваченого відмовити.

Клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу задовольнити.

Змінити застосований до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт у певний час доби, а саме з 22.00 години до 08.00 години наступної доби за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_9 обов`язки, передбачені пунктами 1-4 частини п`ятої статті 194 КПК, а саме: прибувати до Вінницького міського суду Вінницької області за першою вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця свого проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою у кримінальному провадженні.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Суддя:

Суддя: