Справа № 599/2510/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" грудня 2020 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Зборівського районного суду в м. Зборові обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 16 листопада 2019 р. відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця та жителя АДРЕСА_1 , студента 2-го курсу ТНТУ ім. І. Пулюя; українця; гр. України; не одруженого; не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; уродженця м. Норільськ Красноярського краю, Російської Федерації, жителя АДРЕСА_2 , студента 2-го курсу Тернопільського коледжу ТНТУ ім. І. Пулюя; гр. України; не одруженого; не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.185,ч.2 ст.289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.
Так, 16 листопада 2019 року о 00:40 год. ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області. Підійшли до автомобіля , який належав ОСОБА_10 , марки «RENAULT 11 », червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги, ліворуч від якого знаходилась громадська вбиральня, праворуч продуктовий магазин. Даний транспортний засіб знаходився в напрямку заводу « Добра Вода», переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій неповнолітній ОСОБА_7 шляхом розбиття вікна задніх правих дверей, каменем, який лежав поруч у траві, відчинив двері автомобіля «RENAULT 11 » після чого ОСОБА_7 , сів за кермо. В подальшому перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_7 , розібравши панель керма знизу, намагався запустити двигун автомобіля, однак з технічних причин двигун не запустився. Після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля «RENAULT 11», а ОСОБА_7 стояв позаду та, здійснював буксирування транспортного засобу , шляхом штовхання його в перед, викотивши його з узбіччя на дорогу. В подальшому розуміючи, що автомобіль не зможуть завести, залишили його на дорозі.
Внаслідок протиправних дій, неповнолітніми ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки «RENAULT 11», червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 в сумі 18180 ,00 грн.
Окрім цього, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області в салоні автомобіля «RENAULT 11 », червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно- небезпечних наслідків, із бардачка вищевказаного автомобіля викрав розкладний ніж марки «Grand Way» модель « 2236» з чохлом, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 235,20 грн.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 , 16 листопада 2019 року о 00:40 год., перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області. Підійшли до автомобіля марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , що знаходився перед шлагбаумом, праворуч від якого знаходилась будівля залізничної станції « Зборів», ліворуч громадська вбиральня, неповнолітній ОСОБА_7 , відчинив за допомогою ножа двері автомобіля « ВАЗ 2107» сів за кермо. В подальшому перебуваючи в салоні автомобіля неповнолітній ОСОБА_7 розібравши панель керма знизу , намагався запустити двигун автомобіля, однак автомобіль не заводився, після чого неповнолітній ОСОБА_4 , сів за кермо вищевказаного транспортного засобу, а ОСОБА_7 , став зі сторони моторного відсіку та почав здійснювати буксирування транспортного засобу методом штовхання, після чого відкотивши автомобіль на необхідну відстань, ОСОБА_4 , здійснив зміну положення керма вищевказаного транспортного засобу, з метою направити автомобіль в сторону дороги. Після чого ОСОБА_7 , підійшов до задньої частини автомобіля та почав його штовхати вперед в сторону дороги до мосту через річку «Стрипа», в той час, як ОСОБА_4 , керував транспортним засобом намагаючись його завести з «накату», однак двигун автомобіля не заводився. В подальшому, розуміючи, що автомобіль не зможуть завести, залишили його на дорозі.
Внаслідок протиправних дій, неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 , в сумі 24 970,00 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , 16 листопада 2019 року о 00:40 год. перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області в салоні автомобіля марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно- небезпечних наслідків, із салону вищевказаного автомобіля викрали магнітолу марки «Audiocore» модель «АС9226» із USB флеш накопичувачем марки «Kingston», об`ємом пам`яті 4 Gb, вартістю 311,34 грн. та акумуляторну батарею марки «SADA» вартістю 419, 40 грн., чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 , на загальну суму 730,74 гривень із викраденим майном покинули місце вчинення кримінального правопорушення.
Далі, продовжуючи реалізацію протиправного умислу, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати поряд із залізничною станцією в с. Млинівці, вул. Залізнична, 1, Зборівського району Тернопільської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно- небезпечних наслідків підійшли до автомобіля «RENAULT 11 », червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги, ліворуч від якого знаходилась громадська вбиральня, праворуч продуктовий магазин та із салону автомобіля викрали дорожню сумку з особистими речами, яка належить потерпілому ОСОБА_10 та акумуляторну батарею марки «AUTOJET BATTERY» вартістю 355, 80 грн.. чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 , на загальну суму 355, 80 гривень із викраденим майном покинули місце вчинення кримінального правопорушення.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій за попередньою змовою групою осіб та незаконному заволодінні транспортними засобами вчинене за попередньою змовою групою.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти власності, безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.
Так, 16 листопада 2019 року о 00:40 год. ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області, підійшли до автомобіля , який належав ОСОБА_10 , марки «RENAULT 11 », червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги, ліворуч від якого знаходилась громадська вбиральня, праворуч продуктовий магазин. Даний транспортний засіб знаходився в напрямку заводу « Добра Вода», переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає та їхні дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій неповнолітній ОСОБА_7 шляхом розбиття вікна задніх правих дверей, каменем, який лежав поруч у траві, відчинив двері автомобіля «RENAULT 11 » після чого ОСОБА_7 , сів за кермо. В подальшому перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_7 , розібравши панель керма, знизу, намагався запустити двигун автомобіля, однак з технічних причин двигун не запустився. Після чого ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля «RENAULT 11», а ОСОБА_7 стояв позаду та, здійснював буксирування транспортного засобу, шляхом штовхання його в перед, викотивши його з узбіччя на дорогу. В подальшому розуміючи, що автомобіль не зможуть завести, залишили його на дорозі.
Внаслідок протиправних дій, неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки «RENAULT 11», червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 у сумі 18180 ,00 грн.
Окрім цього, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , перебуваючи на території залізничної станції «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області, підійшли до автомобіля марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , що знаходився перед шлагбаумом, праворуч від якого знаходилась будівля залізничної станції « Зборів», ліворуч громадська вбиральня, неповнолітній ОСОБА_7 , відчинив за допомогою ножа двері автомобіля « ВАЗ 2107» сів за кермо. В подальшому перебуваючи в салоні автомобіля неповнолітній ОСОБА_7 розібравши панель керма знизу , намагався запустити двигун автомобіля, однак автомобіль не заводився, після чого неповнолітній ОСОБА_4 , сів за кермо вищевказаного транспортного засобу, а ОСОБА_7 , став зі сторони моторного відсіку та почав здійснювати буксирування транспортного засобу методом штовхання, після чого відкотивши автомобіль на необхідну відстань, ОСОБА_4 , здійснив зміну положення керма вищевказаного транспортного засобу, з метою направити автомобіль в сторону дороги. Після чого ОСОБА_7 , підійшов до задньої частини автомобіля та почав його штовхати вперед в сторону дороги до мосту через річку «Стрипа», в той час, як ОСОБА_4 , керував транспортним засобом намагаючись його завести з «накату», однак двигун автомобіля не заводився. В подальшому, розуміючи, що автомобіль не зможуть завести, залишили його на дорозі.
Внаслідок протиправних дій, неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , заподіяно матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 , в сумі 24 970,00 гривень.
Окрім цього, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , 16 листопада 2019 року о 00:40 год. перебуваючи поряд із залізничною станцією «Зборів» в с. Млинівці, вул. Залізнична,1 Зборівського району Тернопільської області в салоні автомобіля марки « ВАЗ 2107»,синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно- небезпечних наслідків, із салону вищевказаного автомобіля викрали магнітолу марки «Audiocore» модель «АС9226» із USB флеш накопичувачем марки «Kingston», об`ємом пам`яті 4 Gb, вартістю 311,34 грн. та акумуляторну батарею марки «SADA» вартістю 419, 40 грн., чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 , на загальну суму 730,74 гривень із викраденим майном покинули місце вчинення кримінального правопорушення.
Далі, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , продовжуючи перебувати поряд із залізничною станцією в с. Млинівці, вул. Залізнична, 1, Зборівського району Тернопільської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно- небезпечних наслідків підійшли до автомобіля «RENAULT 11 », червоного кольору, д. н. з. НОМЕР_1 , що знаходився на узбіччі дороги, ліворуч від якого знаходилась громадська вбиральня, праворуч продуктовий магазин та із салону автомобіля викрали дорожню сумку з особистими речами, яка належить потерпілому ОСОБА_10 та акумуляторну батарею марки «AUTOJET BATTERY» вартістю 355, 80 грн.. чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 , на загальну суму 355, 80 гривень із викраденим майном покинули місце вчинення кримінального правопорушення.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненій за попередньою змовою групою осіб та незаконному заволодінні транспортними засобами вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Під час досудового розслідування 30.11.2020 року між прокурором Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури захисником, законним представником, обвинуваченим ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185,ч.2 ст.289 КК України.
Враховуючи щире каяття, активне сприяння в проведенні кримінального провадження, те що кримінальне правопорушення вчинено без застосування насильства, та шкода відшкодована, з урахуванням кількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, для забезпечення швидкого досудового розслідування та судового провадження узгоджено вид і розмір покарання за ч. 2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, зокрема, слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400 н.м.д.г., що становить 6800 грн; за ч.2ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 н.м.д.г., що становить 8500 грн.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 500 н.м.д.г., що становить 8500 грн.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник ОСОБА_9 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 також підтвердили добровільність угоди.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди..
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру вчинених кримінальних правопорушень, а також особі обвинуваченого.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_7 покарання, відповідно до угоди із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу.
Під час досудового розслідування 30.11.2020 року між прокурором Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури, захисником, законним представником обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості має положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185,ч.2 ст.289 КК України.
Враховуючи щире каяття, активне сприяння в проведенні кримінального провадження, те що кримінальні правопорушення вчинено без застосування насильства, та шкода відшкодована, з урахуванням кількох пом`якшуючих та відсутності обтяжуючих обставин, для забезпечення швидкого досудового розслідування та судового провадження узгоджено вид і розмір покарання за ч. 2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, зокрема, слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300н.м.д.г.,що становить 5100 грн; за ч.2ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400 н.м.д.г.,що становить 6800 грн.
На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 400 н.м.д.г., що становить 6800 грн.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст. 476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник ОСОБА_6 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 також підтвердили добровільність угоди.
Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним, суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України.
Поясненнями сторін угоди встановлено, що вони уклали угоду про визнання винуватості добровільно.
Судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та на її основі може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим. Суд також бере до уваги той факт, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є відповідними ступеню тяжкості та характеру вчинених кримінальних правопорушень, а також особі обвинуваченого.
На підставі вище викладеного, суд вважає, що необхідно затвердити дану угоду про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 покарання, відповідно до угоди із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374-375, 475 КПК України, суд -
постановив:
Затвердити угоду, укладену 30 листопада 2020 року між прокурором Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури і обвинуваченим ОСОБА_7 за участю законного представника ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України.
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400н.м.д.г.,що становить 6800 грн; за ч.2ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 500н.м.д.г.,що становить 8500 грн. На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 500 н.м.д.г., що становить 8500 грн.
Затвердити угоду, укладену 30 листопада 2020 року між прокурором Зборівського відділу Тернопільської місцевої прокуратури і обвинуваченим ОСОБА_4 за участю законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 300 н.м.д.г.,що становить 5100 грн ; за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400н.м.д.г.,що становить 6800 грн. На підставі ч. 1ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно визначити покарання у виді штрафу в розмірі 400 н.м.д.г.,що становить 6800 грн.
Речові докази по справі автомобіль марки «RENAULT 11», червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_10 ; автомобіль марки «ВАЗ 2107», синього кольору державний номерний знак НОМЕР_2 , повернути потерпілому ОСОБА_11 ; магнітолу марки «Audiocore» модель «АС9226» із USB-флеш накопичувачем марки «Kingston», об`ємом пам`яті 4 Gb КЗРД та
акумуляторна батарея марки «SADA» повернути потерпілому ОСОБА_11 , дорожня сумка з особистими речами та акумуляторну батарею марки «AUTOJET BATTERY» повернути потерпілому ОСОБА_10 .
Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд Тернопільської області. Копію вироку негайно після оголошення вручити обвинуваченим і прокурору.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1