ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/394/20 Справа № 711/1109/20 Категорія: ст. 537 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддів за участю: секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придні провського районного суду м.Черкаси від 26 лютого 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халеп`я Обухівського району Київської області,

в с т а н о в и л а :

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 01.08.2018 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.05.2015 року та остаточно визначено до відбуття 05 років 02 місяці позбавлення волі. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 20.05.2019 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув?язнення за період з 28.08.2017 року по 31.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 28.08.2017 року.

Кінець строку відбування покарання 25.10.2021 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 лютого 2020 року в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено, з тих підстав, що засуджений не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали районного суду з тих підстав, що висновки суду першої інстанції є необ`єктивними, незаконними та предвзятими та упередженими по відношенню до засудженого. Його позитивна характеристика, зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці, прийняття активної участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Релігія», «Навчання», отримав професію кухар 3-го розряду, працює в їдальні ЧВК-62, стягнень не має, має 3 заохочення, а тому є повністю суспільно-безпечний, що повною мірою вказують на його виправлення та відсутність підстав для повного відбування призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, пояснення засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити умовно-достроково, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та прийняв до уваги певні позитивні зрушення у свідомості та поведінці засудженого, які свідчать лише про те, що він стає на шлях виправлення, однак клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш мяким до суду не надходило.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, а саме:

- 28.05.2015 р. Обухівським районним судом Київської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

- 05.09.2017 р. Обухівським районним судом Київської області за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення во¬лі без конфіскації майна. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.05.2015 року та остаточно визначено до відбуття 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.11.2017 р. вирок Обухівського райсуду Київської області від 05.09.2017 р. скасовано та приз-начено новий розгляд у суді першої інстанції.

Знову засуджений 01.08.2018 року Обухівським районним судом Київ-ської області за ст. 289 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі без конфі¬скації майна. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 28.05.2015 року та остаточно визначено до відбуття 5 років 2 місяці позбавлення волі.

Під час утримання в СІЗО м. Києва допустив одне порушення режиму утримання, за що мав стягнення, яке знято. До праці не залучався. Заохочень не мав.

В Старобабанівській виправній колонії №62 відбуває покарання з 02.10.2018 р. За час перебування в установі характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Дисциплінарних стягнень не має. З листопада 2018 р. був працевлаштований на виробництві установи, на швейній дільниці. До праці ставиться сумлінно, за що мав два заохочення. 02.08.2019 року вибував на лікування до Бучанської ВК-85, де режимних вимог не порушував, стягнень не мав.

07.09.2019 року повернувся для подальшого відбування покарання до Черкаської ВК-62 і працевлаштований до їдальні установи. Дбайливо ста-виться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні до-рученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. За під-сумками праці має одне заохочення надане правами начальника установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних на-вичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує. В колективі засуджених вживається, не конфліктує. Підтримує рівні вза-ємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Згідно вироку суду провину в скоєному злочині визнав повністю. Має позов по справі, але виконавчий документ до установи не надходив. Злочин скоїв у тверезому стані. В розшуку перебував з 19.07.2017 р. по 28.08.2017 р. Паспорт в особовій справі відсутній.

30.05.2019 року на адміністративній комісії установи розглядалось пи-тання застосування до нього зміни умов тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації, але рішенням комісії установи відмовлено як засудженому, який не стає на шлях виправлення.

25.07.2019 року на адміністративній комісії установи розглядалось пи-тання застосування до нього ст. 82 КК України (заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням), але рішенням комісії установи відмов¬лено як засудженому, який не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Крім того, колегія суддів крім іншого, враховує обставини наведені в характеристиці на засудженого ОСОБА_7 , а саме, що неодноразово на засіданні адміністративної комісії розглядались питання про застосування до засудженого зміни умов тримання шляхом переведення до дільниці соціальної реабілітації та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, проте було відмовлено через те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Слід зауважити, що позитивна поведінка засудженого ОСОБА_7 не була стабільною протягом усього часу відбування покарання, що стверджується наявністю стягнення, яке погашене та дані про порушення розпорядку дня за 06.05.2019 року у зв`язку з чим проводилась бесіда виховного характеру.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці враховується за весь період перебування засудженого у виправно-трудовій установі.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_8 .

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про певні позитивні зрушення в поведінці та у свідомості засудженого ОСОБА_7 , які свідчать, що він лише стає на шлях виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасування не знаходить, а тому апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 404, 405, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 лютого 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді