Справа № 751/5270/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/757/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, проживаючої до засудження по АДРЕСА_1 , відбуваючої покарання в Державній установі «Чернігівська виправна колонія № 44», засудженої за ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженої ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Мотивуючи рішення суд вказав, що відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а викладені в характеристиці і висновку до неї обставини у своїй сукупності не дають підстав для такого звільнення.

В апеляційній скарзі засуджена просить скасувати ухвалу місцевого суду та задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, які мають істотне значення для її умовно-дострокового звільнення, а саме: дійсно, вона мала дисциплінарні стягнення, але на даний час вони погашені у встановленому законом порядку; до праці відноситься задовільно; приймає участь у роботах з поліпшення житлово-побутових умов засуджених відділення, у безоплатних роботах по благоустрою колонії; немає заохочень, але дотримується вимог встановленого порядку відбування покарання; приймає участь у заходах виховного, пізнавального та культурно-масового характеру; залучена до програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності»; нею реалізована програма «Професія»; підтримує доброзичливі стосунки з іншими засудженими; повністю визнала свою вину; у скоєнні злочину розкаюється; стала на шлях виправлення; дотримується встановлених правил гігієни та санітарії, підтримує в належному стані своє спальне місце та при ліжкову тумбочку. Також не враховано стан її здоров`я.

Як встановив доведеним суд 1 інстанції, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України і призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.03.2013 та остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Засуджена відбуває покарання з 28.01.2019, кінець строку 28.02.2021.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення та відбула відповідну частину призначеного судом строку покарання.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_6 відбула встановлену частину строку покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, Засуджена на протязі відбування покарання в установі характеризується негативно, допускала порушення встановленого порядку відбування покарання, хоч стягнення і погашені у встановленому законом порядку. Із засудженою двічі проводились бесіди профілактичного характеру, за весь період відбування покарання ставлення її до праці не є сумлінним, вона має четверту судимість, раніше звільнялась двічі з іспитовим строком, один раз умовно-достроково та в період не відбутої частини строку покарання скоїла новий злочин, що свідчить про небажання вести правослухняний спосіб життя, у адміністрації установи немає впевненості у її подальшій правослухняній поведінці, тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України. Крім того, відповідно до психологічної характеристики від 27.08.2020, впевненості в самокерованій правослухняній поведінці засудженої без належного суворого контрою немає.

Отже, враховуючи характеристику, поведінку та ставлення до праці за весь період відбування покарання, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що засуджена не довела своє виправлення.

Оскільки поведінка засудженої враховується за весь період відбування нею покарання, а не тільки за час, який безпосередньо передував настанню права на умовно-дострокове звільнення, одне лише відбуття встановленої законом частини строку покарання не може бути достатньою підставою для звільнення від відбування покарання і викладене, на думку колегії суддів, у своїй сукупності не дає підстав для умовно-дострокового звільнення її від відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Касаційному оскарженню ухвала не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4