Провадження №11-кп/824/3450/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 1 ст. 189 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Заява мотивована тим, що на початку 2014 року між ОСОБА_7 , як фаховим науковцем з науковим ступенем доктора філософії та виробником продукції для рекреаційного та спортивного риболовства «Рапала ВМС Корпорейшн (Фінляндія)», в особах керівників компанії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також дочірнім підприємством компанії в Україні ВМС Вотер Куїн Україна, в особі директора ОСОБА_10 , виник конфлікт у сфері захисту прав споживачів.
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 1 ст. 189 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 було звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року в частині призначення покарання було скасовано, постановлено новий вирок, яким визнано ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 189 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2016 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року було залишено без змін, касаційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

На думку заявника, вказаний вирок був ухвалений лише на підставі сфальсифікованих доказів обвинувачення та неправдивих показань директора ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_11 , насправді даний висновок суперечить результатам експертного дослідження «Українського центру судових експертиз» № 1-29/05 від 29 травня 2015 року, яке підтвердило, що своїми протизаконними діями компанія Рапала та її дочірнє підприємство дійсно завдало ОСОБА_7 моральну шкоду.

Крім того, у заяві ОСОБА_7 зазначив, що слідчого та прокурора по вказаному кримінальному провадженні було притягнуто до кримінальної відповідальності за приховування злочину, який вчинила компанія «Рапал».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11 червня 2014 року, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, не направляти справу на новий розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва через системні зловживання суддів вказаного суду, системне позбавлення особи права на судовий захист, дослідити докази, які не були досліджені судом першої інстанції, за результатами судового розгляду нововиявлених обставин, які встановили відсутність події кримінального правопорушення, скасувати обвинувальний вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року та ухвалити виправдувальний вирок, кримінальне провадження № 0007161 від 11 червня 2014 року закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що суддя ОСОБА_1 неодноразово розглядала заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами із наданням різних доказів про наявність таких обставин. Проте, суддя спочатку вигадувала неіснуючі недоліки поданих заяв, а потім повертала подані заяви нібито через не усунення цих недоліків, маніпулюючи ст. 462 та ст. 464 КПК України. Дані факти, на думку апелянта, свідчать про упередженість судді ОСОБА_1 згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. За таких обставин, суддя ОСОБА_1 мала заявити про самовідвід згідно до ч. 1 ст. 80 КПК України, але вона цього не зробила.

Апелянт вказує, що нововиявлені обставини випливають із листа заступника начальника слідчого відділу Дніпровського управління ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_12 від 25 липня 2019 року та листа прокурора ОСОБА_13 .

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами направлялися ним до Дніпровського районного суду м. Києва неодноразово. Як свідчать дані з ЄДРСР, суд першої інстанції прийняв по справі близько 50 ухвал, якими відмовляв у відкритті провадження. Більшість ухвал суду першої інстанції були скасовані Київським апеляційним судом з поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. За таких умов чергове направлення скарги на новий розгляд до суду першої інстанції в особі Дніпровського районного суду м. Києва не має сенсу, справа має бути вирішена по суті Київським апеляційним судом згідно ст. 407 та 412 КПК України.

В апеляційній скарзі заявник зазначив, що просить слухати справу без його присутності через незадовільний стан здоров`я та жорсткий карантин для осіб пенсійного віку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 06.03.2015 року щодо нього, суд дотримався вимог закону.

Згідно ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами, відповідно до ст. 459 КПК України визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу, висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановления ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

При цьому, нововиявленими обставинами слід вважати такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Ці обставини повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення.

При перегляді судового рішення за нововиялвленими обставинами важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення і принципом юридичної визначеності, про що наголошував неодноразово у своїх рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Желтяков проти України», «Пономарьов проти України», який вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилося під сумнів. Даний принцип вимагає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

В апеляційній скарзі апелянт посилається як на підставу для скасування ухвали суду на ту обставину, що судом першої інстанції не були повторно досліджені докази справи та їм не надана належна правова оцінка. З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах, при цьому суд лише перевіряє наявність обставин, передбачених ч.2 ст.459 КПК України, на які посилаються учасники судового провадження, як на нововиявлені, а тому посилання апелянта на відхилення судом першої інстанції його клопотань про дослідження доказів по справі не ґрунтується на вимогах законодавства.

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним за ч. 1 ст. 189 КК України, а саме у вимаганні грошових коштів в сумі 60000 тисяч євро за нерозголошення інформації, яка скомпрометує ділову репутацію компанії «Рапала», крім того розголошення інформації призведе до значних матеріальних збитків та обмеженню прав компанії «Рапала» на здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Відповідно до вказаного вироку, при призначенні покарання відповідно до ст. 65 КК України, було визнано щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 189 КК України.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року в частині визнання ОСОБА_7 винуватим залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Апеляційного суду м. Києва від 10 березня 2016 року було залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Відтак, твердження ОСОБА_7 про недоведеність його вини є безпідставними, оскільки протилежні висновки суду при винесенні Дніпровським районним судом вироку від 06 березня 2015 року в цій частині ґрунтуються, у відповідності до вимог ст. 370 КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені відповідними доказами.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Доводи ОСОБА_7 про те, що слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні було притягнуто до кримінальної відповідальності за приховування злочину, не знайшли свого підтвердження, оскільки в додатках до заяви про перегляд за нововиявленими обставинами, наявні ухвали слідчих суддів про зобов`язання Київської місцевої прокуратури № 4 та Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві вчинити дії, передбачені ст. 214 КПК України. Ці обставини не можуть свідчити про притягнення слідчого та прокурора до кримінальної відповідальності, так як відносно цих осіб не було обвинувальних вироків, які б вступили в законну силу про притягнення їх до кримінальної відповідальності, а тому колегія суддів вважає, що ці висновки є необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_7 як на нововиявлені обставини на те, що на даний час відкриті численні кримінальні провадження, не є нововиявленою обставиною в розумінні ч. 2 ст. 459 КПК України, а також враховуючи той факт, що на дай час не встановлено вини осіб, відносно яких відкриті кримінальні провадження, то зазначена обставина ОСОБА_7 не може бути виключною обставиною в розумінні ч. 3 ст. 459 КПК України.

Твердження в апеляційній скарзі ОСОБА_7 про те, що ним подані численні цивільні позови до різних судів, де відповідачами є компанія «Рапала» та її дочірнє підприємство, про відшкодування йому майнової та моральної шкоди - свідчить лише про наявність у ОСОБА_7 з компанією «Рапала» та її дочірнім підприємством цивільно-правових відносин, однак не є нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вказані ОСОБА_7 обставини, які він вважає нововиявленими, неодноразово були предметом розгляду в Дніпровському районному суді м. Києва, а також під час перегляду вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року судами апеляційної та касаційної інстанції, а тому його апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В АЛ И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2020 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами обвинувального вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 06 березня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР № 0007161 від 11 червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4