Справа № 186/449/20
Провадження № 1-кп/188/111/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2020 року Колегія суддів Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою та клопотання обвинуваченого і захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 19.02.2020, стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, судовий розгляд якого не закінчено.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів у зв`язку з тим, що запобіжний захід у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 10.08.2020, а досудовим слідством зібрано достатньо доказів для обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, і існують обґрунтовані ризики ухилення обвинуваченого від суду і вчинення нових кримінальних правопорушень. Ці ризики за час тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися. Крім того, ОСОБА_10 схильний до вчинення злочинів проти життя та здоров`я осіб. Після вручення ОСОБА_10 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, ухвалою Першотравенського міського суду від 18.03.2020 стосовно ОСОБА_6 закрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за нереабілітуючими підставами, тому прокурор вважає, що обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі злочини проти життя та здоров`я осіб, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Потерпілий та його представник підтримали пропозицію прокурора. Представник потерпілого звернула увагу суду на обставини, за яких обвинувачений наніс потерпілому удари ножем, стверджувала, що в діях обвинуваченого вбачає хуліганський мотив, направлений на вбивство потерпілого.

Захисник і обвинувачений заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і підтримала подані ними клопотання про заміну запобіжного заходу.

Клопотання захисника обґрунтоване тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, щодо ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженню відсутні та стороною обвинувачення не підтверджені. Докази того, що у разі обрання ОСОБА_6 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, він буде переховуватися від суду чи може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, відсутні. Доказів того, що ОСОБА_11 може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом не встановлено. Захисник наголошує, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, до затримання мешкав разом зі своїми батьками за адресою АДРЕСА_1 , мав постійне місце роботи, працював гірничим робітником підземним дільниці конвеєрного транспорту ВСП «ШУ Першотравенське», за місцем роботи характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій в районі проведення АТО в період з 28.03.2015 по 05.03.2016, отримав осколочні поранення під час обстрілів незаконними військовими формуваннями 31.07.2015 та 08.12.2015, нагороджений нагрудним знаком «Гвардія» та державною нагородою, має батька з інвалідністю, раніше не судимий. Захисник послалася на практику Європейського суду з прав людини у справах «Тодоров проти України», «Харченко проти України», «Клішин проти України», «Дейнеко проти України» і не вбачає конкретних підстав для продовження тримання обвинуваченого під вартою, просить застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді, тому що обвинувачений переховуватися від суду не збирається, вчиняти інші кримінальні правопорушення не має наміру, хоче працювати та відшкодовувати шкоду потерпілому.

Обвинувачений підтримав своє клопотання і клопотання захисника, стверджував, що не має наміру ухилятися від суду і вчиняти нові злочини. Вислухавши думки осіб, які беруть участь у судовому провадженні, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За нормою ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4).

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення зібрані докази, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином.

При цьому колегія суддів бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно з якою факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Також існує ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Однак, прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цьому ризику.

Вирішуючи зазначене питання, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення».

Колегія суддів бере до уваги, що три депутати Першотравенської міської ради ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та три особи, які є членами Громадської організації «Дніпровська спілка ветеранів та інвалідів АТО-ООС» ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 подали до суду письмові зобов`язання, в яких поручилися за виконання обвинуваченим обов`язків, які покладе на нього суд у разі застосування особистої поруки цих осіб. В судовому засіданні всі вказані особи підтвердили свої зобов`язання.

В судовому засіданні встановлено, в тому числі шляхом допиту свідків, що обвинувачений має постійне місце роботи, утримує двох неповнолітніх дітей, проживає разом з батьком, який є особою з інвалідністю.

Колегія суддів враховує, що,оскільки обвинувачений був звільнений від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист основоположних прав та свобод, ст.62 Конституції України, ст.89 КК України він є раніше не судимим. Сторони не надали суду копії ухвали Першотравенського міського суду від 18.03.2020, якою було закрите вказане кримінальне провадження, тому у суду немає підстав стверджувати, що обвинувачений схильний до вчинення злочинів проти життя та здоров`я громадян.

Колегія суддів вважає, що враховуючи конкретні обставини справи та відомості про особу обвинуваченого, встановлені під час судового розгляду, з огляду на існування ризику, що обвинувачений може ухилитися від суду, слід змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби, щоб надати йому можливість працювати і забезпечувати утримання неповнолітніх дітей та батька, який є особою з інвалідністю.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Враховуючи викладене, керуючись ч.3 ст.331, 181-183, 194, п.2 ч.2 ст.202, ст.ст.369, 392-395 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

У клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Клопотання обвинуваченого і захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на особисту поруку задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт з 22 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин за місцем проживання: АДРЕСА_1 , з 05.08.2020 до 03.10.2020 включно.

Покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою суду;

утримуватись від спілкування із свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

Зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Копію цієї ухвали направити до відома начальнику Державної установи «Дніпропетровська установа виконання покарань №4», командиру батальйону конвойної служби №1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1