Справа № 752/5651/20
Провадження №: 1-кс/752/4816/20
У Х В А Л А
Однак, на цей час, на думку заявника, вказаний арешт був накладено не обґрунтовано при відсутності на те передумов, регламентованих ст. 170 КПК України, зокрема, з огляду на викладення у клопотанні слідчого про арешт майна даних, які не ґрунтуються на дійсних обставинах, та у світлі того, що у рамках кримінального провадження, у якому накладено арешт, жодній особі Твариства не повідомлено про підозру, відсутнє обгрунтоване пропорційне співідношення між засобами, які застосовуються та метою, яку прагнуть досягти.
Як наслідок, заявник просить скасувати накладений арешт, у порядку ст. 174 КПК України, з наведених ним у вказаному зверненні передумов.
Представник Заявника адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, на задоволенні клопотання наполягала.
Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню із наступних підстав.
Досудовим розслідуванням встановлено діяльність групи невстановлених осіб, яка створює умови для розкрадання бюджетних коштів, незаконного переведення їх у готівку та виведення у тіньовий сектор економіки, чим наносить шкоду державним інтересам.
Так, організатори конвертаційного центру за сприянням ГУ ДПС у м. Києві та Київській області, використовуючи підприємства з ознаками фіктивності, укладають формальні договори купівлі-продажу фактично неіснуючих товарів та виписують відповідні податкові накладні, чим фактично формують податковий ліміт на рахунках ряду підприємств м. Києва та Київського регіону лише в базі ДПС, що дає змогу в подальшому формувати незаконний податковий кредит виконавцям бюджетних замовлень.
До складу вказаних суб`єктів господарської діяльності, які використовуються як інструмент вчинення кримінальних правопорушень у сфері господарської діяльності сторона обвинувачення відносить в тому числі і Заявника.
Слідчий суддя сприймає критично доводи особи, яка подала клопотання про скасування арешту майна в частині того, що арешт було накладено не обгрунтовано, адже відповідно до норм п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При цьому з цієї підстави арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, наявність у такої особи, певного статусу, як-то підозрюваного чи юридичної особи, відносно якої здійснюється таке провадження, не є імперативною складовою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження з цієї передумови.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за наслідками встановлених у ході судового розгляду обставин у цій справі, що, у цей період, досудового розслідування вказного кримінального провадження, в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, з огляду на таке.
Питання арешту майна, а саме його накладення, скасування є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КК України).
У цьому випадку, в ході судового розгляду, з наявних саме у даному провадженні документів (сторона обвинувачення будь-яких письмових доказів на підтвердження своєї позиції не надала, клопотань про їх витребування не заявляла), встановлено, що, відповідно до долучених до клопотання у якості додатків копій фінансових документів , слідує, що вказана юридична особа, здійснює свою діяльність з дотриманням вимог діючого законодавства України.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст. 174 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відомості щодо юридичної особи, на майно якої накладено арешт, або їх посадових осіб до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесено. Заявник не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Жодному з посадових осіб заявника підозру не вручено, та не допитано в жодному статусі.
На даний час кримінальне провадження, в межах якого було накладено арешт на майно розслідується, проте підстави для перебування майна під арештом відпали, а тому відпали підстави для його застосування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 174, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя-
клопотання - задовольнити.
Скасувати заборону відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: