УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 31.08.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000759 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 31.08.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні №0000759 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, посилаючись на те, що вона є протиправною, незаконною та необґрунтованою. Також просить зобов`язати слідчого виконати вимоги ч.2 ст.55, п.1 ч.2 ст. 56 КПК України та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.
В судовому засіданні скаржник наполягає на задоволенні скарги.

Слідчий будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги у судове засідання не з`явився, у відповідності до ст.306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчим Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000759 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

20.08.2020 року слідчому надійшло клопотання ОСОБА_3 про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні №0000759 від 10.07.2020 року та вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 31.08.2020 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000759, з тих мотивів, що заявником окрім заяви про визнання його потерпілим достатніх доказів щодо завдання йому кримінальним правопорушенням моральної шкоди не надано.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Згідно ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, а ст.26 КПК України визначено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Реальне виконання судових рішень, обов`язковість та невідворотність яких, є однією з головних та важливих складових, на яких ґрунтується як авторитет усієї судової влади в Україні, так і верховенство права.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими для виконання на всій території України.
Аналогічні положення закріплені в Законі України «Про судоустрій і статус суддів», в процесуальному законодавстві України.
Дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 31.08.2020 року, слідчий суддя встановив, що слідчим зроблено посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди, оскільки заявником не було надано достатніх цьому доказів, хоча у своїй заяві від 20.08.2020 року ОСОБА_3 описано перенесені ним моральні страждання, що слідчим не було взято до уваги. На підтвердження свого рішення слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були проведені, та у сукупності свідчать про те, що заявнику не було завдано шкоди.
Зміст вказаної постанови не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим.
Згідно з вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Слідчий суддя вважає, що висновок щодо відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілим було зроблено передчасно і цей висновок не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, не враховує понесених останнім душевних страждань, а тому не відповідає вимогам ст.ст.55, 110 КПК України. Таким чином, скарга є обґрунтованою.
Разом з тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого вручати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в зв`язку з чим скарга у цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Керуючись ст.ст.55,110,303-307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому ОСОБА_4 від 31.08.2020 року про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні №0000759 від 10.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1