Провадження № 1-кп/947/333/20
УХВАЛА
18.09.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001868 від 10.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, за участю сторін:

прокурора : ОСОБА_6 ,
захисника: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
До Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001868 від 10.09.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу строку запобіжного заходу.

Прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з триманням у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», обгрунтовуючи своє клопотання тим, що на теперішній час не зникли ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що обвинувачений, може переховуватись від суду, а також може незаконно впливати на свідків, може вчинити інше правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Захисник обвинуваченого, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заперечував, просив суд обрати запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою у зв`язку із відсутністю ризиків передбачених ст. 177 КПК України та недоведеністю їх прокурором.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку захисту, суд приходить до наступного.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477, суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ у справі Орловський проти України, засудженого за вчиненого ряду особливо тяжких злочинів, було встановлено порушення п.3 ст.5 Конвенції - право на судовий розгляд протягом розумного строку або на звільнення під час розгляду справи з гарантією явки в судове засідання.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

Обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування 11.09.2019 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, однак в цей період, під час досудового розслідування обвинувачений втратив слух. Судом 12.03.2020 року було призначено комісійну судово-медичну експертизу щодо стану здоров`я обвинуваченого, однак відповідна експертиза не проведена, у зв`язку із чим неможливо діагностувати якими захворюваннями страждає обвинувачений та причини його вад слуху, на данний час судовий розгляд триває, однак суд не має можливості досліджувати докази через вади слуху обвинуваченого з метою недопущення порушення прав останнього.

Відповідно до Конституції України статті 27 - кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Стаття 28 Конституції України гарантує кожному право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

З урахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, колегія суд вважає, що під час судового засідання прокурором доведені обставини, викладені в п.п. 1, 2 ч.1 ст. 194 КПК України, однак, прокурором не доведені обставини, щодо неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а з урахуванням стану здоров`я що призводе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження та того факту, що у суду не залишиться альтернативи, окрім продовження обвинуваченого строків тримання під вартою.
Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Такий підхід є імперативним, суди мають збільшити використання альтернативних запобіжних заходів, щодо обвинувачених, які тримаються під вартою.
Згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявному ризику не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи вік обвинуваченого ОСОБА_5 , його стану здоров`я, та з урахуванням викладеного в сукупності, керуючись ст.ст. 3, 5, 6, 7 Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд приходить до висновку про те, що на даній стадії судового провадження запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 314, 369-372, 392-395 КПК України, коллегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Змінити застосований до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, зобов`язавши його носити електронний засіб контролю та цілодобово не залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: за першою вимогою прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду та утримуватись від спілкування з іншими учасниками кримінального провадження, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України.

Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити з-під варти в залі судового засідання.
Виконання ухвали суду та контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на Київський ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області за місцем проживання обвинуваченого.

Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом два місяця, тобто до 17.11.2020 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинувачених.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2