У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року у кримінальному провадженні № 120 171 100 300 041 36 від 06 серпня 2017 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
та у кримінальному провадженні № 120 181 100 300 010 34 від 20 лютого 2018 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Гребінки, Васильківського району Київської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повернуто прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України.
Своє рішення суд мотивував тим, що з обвинувальних актів від 20.02.2018 вбачається, що органом досудового розслідування не встановлено та не розмежовано дії кожного з обвинувачених щодо спричинення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , не вказано, в який момент, в якій послідовності, кількості та локалізації завдавалися удари потерпілому, у тому числі не зазначено від чиїх саме ударів потерпілий ОСОБА_9 опинився на землі.
Крім того, як указав в ухвалі суд першої інстанції, органом досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному окремо, інкримінується умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КК України, однак, в обвинувальних актах не вказано мотиву та не розмежовано у часі дії кожного обвинувачених, оскільки, як вбачається зі змісту обвинувальних актів, в яких зокрема зазначається, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наносили удари потерпілому ОСОБА_9 05.08.2017, близько 23 год. 50 хв., водночас, у формулюванні обвинувачення йдеться про те, що побиття потерпілого ОСОБА_6 сталося, коли той лежав на землі, при цьому обвинувачення ОСОБА_7 цих обставин не містить, хоча у обвинуваченні стосовно ОСОБА_7 вказано, що останній підбіг до потерпілого ОСОБА_9 та, зваливши останнього корпусом свого тіла на землю, почав наносити удари по тілу потерпілого. Отже, вказані обставини істотно суперечать між собою та є взаємовиключними, що, у свою чергу свідчить про неконкретність та невизначеність слідства щодо обставин вчинення обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Також, не встановлено та не зазначено у сформульованому обвинуваченні, коли та з яких причин в обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник умисел, та який саме, на побиття потерпілого.
Підсумовуючи, суд першої інстанції дійшов висновку, що, формулюючи обвинувачення, орган досудового слідства вдався до припущень щодо вчинення об`єктивної і суб`єктивної сторони злочину й всі необхідні для доказування обставини не виклав.
Не погоджуючись з постановленою судом першої інстанції ухвалою, вважаючи її незаконною, належним чином не обґрунтованою та винесеною з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , в апеляційній скарзі просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2020 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що в обвинувальних актах щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 сформульовані обвинувачення кожному з них, що є достатньо конкретними для усвідомлення їх суті, при цьому, в обвинуваченнях зазначені час, місце, спосіб вчинення злочину, наслідки злочину, умисел, мотив та інші дані, які утворюють як об?єктивну, так і суб?єктивну сторону злочину, у зв?язку з чим, висновки суду першої інстанції щодо неконкретності висунутих обвинувачень - є незаконними та необґрунтованими.
Також прокурор вважає, що посилання суду на те, що орган досудового розслідування, формулюючи обвинувачення, вдався до припущень викладу об`єктивної і суб`єктивної сторони злочину й не вказав всі необхідні для доказування обставини - не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на наявних матеріалах кримінального провадження, а за умови не дослідження судом доказів у цьому кримінальному провадженні, - ці посилання є передчасними.
Окрім того, як зазначає прокурор, форму вини, мотив і мету вчинення ОСОБА_10 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення можна перевірити лише в ході судового розгляду провадження, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій кожного з обвинувачених, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
На переконання прокурора і аналіз змісту обвинувальних актів щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дає підстави для висновку, що вони містять всі відомості про обставини, що підлягають доказуванню, при складанні обвинувальних актів дотримано вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки у формулюванні обвинувачення наводиться, в яких саме неправомірних діях обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Потерпілий ОСОБА_9 та його представник - адвокат ОСОБА_11 , а також обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про дату, час та місце розгляду провадження повідомлені належним чином, неявка яких в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження, ще і за тим, що інтереси сторони захисту представлені адвокатом ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь головуючої судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду про повернення обвинувальних актів прокурору законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Як указують приписи ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити обов`язкові відомості, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, обвинувальний акт, згідно з положеннями п. 5 вказаної норми процесуального закону, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувальних актів стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурору у зв?язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальні акти в кримінальних провадженнях не відповідають вимогам ст. 291 КПК України, оскільки вони містить суперечності та недостатню деталізацію викладу фактичних обставин провадження, не конкретизовані дії кожного з обвинувачених при вчиненні кримінального правопорушення, без викладення об`єктивної та суб`єктивної сторони злочину та інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що робить обвинувачення неконкретним і незрозумілим для кожного з обвинувачених, унеможливлює розуміння кожного з них суті та спрямованості пред`явленого обвинувачення, порушує право кожного на захист та не дозволяє суду визначити межі судового розгляду.
Проте, з такими висновками погодитися не можна, оскільки в обвинувальних актах у кримінальних провадженнях стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення, висунутого кожному з обвинувачених, яке, за своїм змістом, викладено із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також правова кваліфікація кримінального правопорушення.
При цьому висновки суду щодо того, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в досліджуваному обвинувальному акті не дає кожному з обвинувачених зрозуміти саме формулювання обвинувачення - не є беззастережними з огляду на представлення інтересів кожного з обвинувачених у даному провадженні захисником.
Водночас, формулювання обвинувачення, пред?явленого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, за своїм змістом не може бути предметом дослідження та аналізу на стадії попереднього розгляду провадження, а лише в судовому засіданні, за результатами якого і суд формулює обвинувачення, визнане судом доведеним, або приймає рішення про недоведеність обвинувачення//повністю або частково чи виправдовує кожного з обвинувачених з підстав, визначених законом.
Крім того, не можна не вказати про те, що, як указано в ухвалі суду першої інстанції, у підготовчому судовому засіданні прокурор, представник потерпілого - адвокат ОСОБА_11 , захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висловили свою думку щодо призначення судового розгляду, не вбачаючи підстав для повернення обвинувальних актів прокурору.
При цьому ніхто з сторони захисту не ставив питання щодо неконкретності чи незрозумілості пред`явленого обвинувачення в досліджуваному кримінальному провадженні.
А тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, фактично з власної ініціативи, приймаючи рішення про повернення обвинувальних актів прокурору для усунення їх недоліків, вийшов за межі позиції сторін провадження в підготовчому судовому засіданні, що не узгоджується з вимогами закону щодо повноважень суду, який, у тому числі, повинен розглянути провадження упродовж розумного строку як безсторонній суд.
Оскільки, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 120 171 100 300 041 36 від 06.08.2017 стосовно ОСОБА_6 та в обвинувальному акті у кримінальному провадженні № 120 181 100 300 010 34 від 20.02.2018 стосовно ОСОБА_10 викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, за відсутності інших підстав для повернення обвинувальних актів прокурору, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.06.2020 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
За викладеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2020 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, повернуто прокурору Білоцерківської місцевої прокуратури у зв`язку з невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3