ЄУН № 336/3118/20
пр. № 1-кп/336/669/2020
УХВАЛА
Іменем України
23 липня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимої, не працюючої, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК,
ВСТАНОВИВ:
Прокурором прокуратури Запорізької області до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України з угодою про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказуючи, що умови її відповідають вимогам КПК України.
Захисник та обвинувачена погодились із прокурором, просили затвердити угоду про примирення.
Водночас судом не знайдено підстав для затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.
Так, у відповідності до обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується та визнає себе винною у тому, що у жовтні 2019 року. перебуваючи у м. Запоріжжя, діючи умисно з корисливих мотивів, за пособництвом ОСОБА_6 вступила у злочинну змову з ОСОБА_7 для вчинення організованого останнім кримінального правопорушення, спрямованого на незаконне зберігання та збут психотропної речовини метамфетамін у м. Запоріжжя.
Не пізніше жовтня 2019 року ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Запоріжжя, з метою незаконного збагачення вирішив організувати збут психотропної речовини метамфетамін на території м. Запоріжжя.
Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_7 залучив свого знайомого ОСОБА_6 , в обов?язки якого входило сприяння функціонуванню протиправної схеми з реалізації психотропної речовини шляхом підшукування осіб для продажу метамфетаміну, здійснення контролю за грошових коштів, отриманих від збуту та їх передачу ОСОБА_7 .
В подальшому не пізніше жовтня 2019 року ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_4 взяти на себе роль виконавця у злочинному плані організованого ОСОБА_7 , а саме здійснювати збут на території м. Запоріжжя психотропної речовини метамфетамін за окрему винагороду, на що остання погодилась.
Відповідно до спільних домовленостей та обговорення обставин реалізації ОСОБА_7 повинен поставляти ОСОБА_4 психотропну речовину метамфетамін для її збуту. З реалізації метамфетаміну ОСОБА_4 повинна через ОСОБА_6 сплачувати ОСОБА_7 грошові кошти, а частину залишати собі.
В невстановлений період часу, але не пізніше 29.01.2019 року ОСОБА_4 , діючи умисно, під загальним керівництвом ОСОБА_7 та у змові з ОСОБА_6 з корисливих мотивів, незаконно отримала від ОСОБА_7 метамфетамін, який незаконно зберігала за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 до 14.48 годин 29.01.2019 року.
В період часу з 14.48 до 14.50 години 29.01.2019 року ОСОБА_4 , перебуваючи в тамбурі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , виконуючи визначену ОСОБА_7 роль у злочинному плані, спрямованому на здійснення збуту психотропної речовини метамфетамін, в ході проведення контролю за здійснення злочину у формі оперативної закупки особисто збула ОСОБА_8 речовину білого кольору у зіп-пакеті, який був поміщений у пачку з-під цигарок, за 500 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 307 ч. 2 КК України як незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.
Як пояснили учасники провадження кримінальне провадження за звинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інших осіб наразі перебуває на розгляді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, розгляд не завершено.
Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Натомість в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості прокурором обставини скоєння злочину, інкримінованого ОСОБА_4 , викладені з зазначенням того, що такі злочини вчинені нею за попередньою змовою групою осіб. щодо яких в обвинувальному акті зазначені анкетні данні.
Між тим, ані ОСОБА_7 , ані ОСОБА_6 , які, як зазначено в обвинувальному акті, брали участь у скоєнні злочину ОСОБА_4 , не мають статусу обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, отже вказівка на їх участь у скоєнні злочину в обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 прямо суперечить положенням ст. 62 Конституції України.
У відповідності до положень КПК України щодо затвердження судом угод у кримінальному провадженні, суд може лише затвердити таку угоду, або відмовити у її затвердженні. Будь-яких повноважень щодо зміни умов цієї угоди або викладення обставин вчинення злочину в інший спосіб, ніж визначено обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, у суду немає.
Статтею 472 КПК України визначено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.
Натомість в наданій суду угоді, окрім сторін у справі, містяться твердження про скоєння злочинів іншими особами, які не сторонами у цьому кримінальному провадженні.
Статтею 474 ч. 7 КПК України передбачено, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Дослідивши умови укладеної між прокурором та стороною захисту угоди, суд дійшов висновку, що умови угоди супуречать положенням чинного законодавства України, адже містять твердження про причетність та участь у скоєнні злочину осіб, які не мають статусу обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, а внаслідок цього умови угоди прорушують права, свободи та інтереси інших осіб, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Враховуючи усе вищевикладене, суд не вбачає підстав для затвердження угоди, що є своїм наслідком повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування.
Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 11 червня 2020 року між прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 та обвинуваченої ОСОБА_9 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України.
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, повернути прокурору прокуратури Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.
Суддя ОСОБА_1