ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 347/238/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/386/20 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

02 листопада 2020 р. м. Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року про продовження строку застосування запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області розглядається кримінальне провадження, внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 30.08.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 і ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.310, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.317, ч.3 ст.313 КК України .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зменшено розмір застави.

На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, згідно якої застосувати до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці та збільшити розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Статтею 392 КПК визначено перелік судових рішень, зокрема ухвал суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до пунктів 2, 3 ч. 1 цієї статті в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру та інші ухвали у випадках, передбачених КПК.

Проте нормами КПК прямо не передбачено можливості апеляційного оскарження ухвали суду про зміну запобіжного заходу, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК (ч. 2 зазначеної статті). Цими положеннями КПК фактично встановлено, що право на апеляційне оскарження ухвали про зміну запобіжного заходу у суді першої інстанції може бути реалізовано лише з відстрочкою на невизначений термін до оскарження рішення у справі.

13 червня 2019 року Конституційний Суд України у рішенні №-4 р/2019 визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання особи під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Тобто з моменту прийняття рішення Конституційним Судом скасовано обмеження на окреме оскарження ухвал про продовження строку тримання особи під вартою, які постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції.

Конституційний Суд сформулював юридичну позицію, згідно з якою положення статей 1, 3, 8, 21, 29, ч.1 ст. 55 Конституції України гарантують особі, право на свободу та особисту недоторканність якої обмежено рішенням суду у кримінальному судочинстві, судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку судових рішень щодо обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність до ухвалення судового рішення по суті.

Зазначені вище норми - статті 29 та 55 Основного Закону, а також стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають права людини на свободу й особисту недоторканність, захист прав і свобод людини і громадянина судом та спрямовані на недопущення свавільного позбавлення свободи.

Таким чином, окреме апеляційне оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті на підставі рішення Конституційного Суду спрямоване на забезпечення обвинуваченому, конституційне право на свободу якого обмежено шляхом продовження строку тримання під вартою на підставі ухвали суду, ефективного судового захисту шляхом перевірки судом апеляційної інстанції законності цієї ухвали. Адже за результатами апеляційного перегляду в разі незаконного позбавлення волі право особи може бути повністю або частково поновлено судом апеляційної інстанції.

Наведене вище свідчить, що Конституційний Суд розширив права обвинуваченого на апеляційне оскарження ухвали, якою обмежено його право на свободу, а не наділив і не мав на меті наділити прокурора таким правом, оскільки оскарження прокурором ухвали про продовження строку тримання під вартою може призвести до погіршення становища обвинуваченого.

Отже, за рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 право на окреме оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті має лише особа, чиє право обмежено, обвинувачений, його захисник, законний представник, а інші учасники судового провадження, у тому числі і прокурор, не мають права подавати апеляційну скаргу на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою до вирішення справи по суті.

За наведених обставин, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року про продовження строку застосування запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , слід відмовити.

Керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2020 року про продовження строку застосування запобіжних заходів обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000080 від 30.08.2019 року відмовити.