Номер провадження: 11-сс/813/1563/20
Номер справи місцевого суду: 504/2973/20 1-кс/504/883/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені №0000925 від 13.09.2020 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання заступника начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 10.11.2020 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравневе Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого середню освіту, працюючого фахівцем з монтажу водопровідних та каналізаційних систем в ТОВ «Сан-24», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Як убачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000925 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у тому, що 03.09.2020 року, приблизно о 03:30 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «RENAULT» модель «KANGOO» державний номерний знак НОМЕР_1 , яким здійснював рух по проїзній частині автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» від с. Зоря Труда Лиманського району Одеської області у напрямку м. Одеса, а саме до с. Красносілка Лиманського району Одеської області.
Так, рухаючись в крайній правій смузі автодороги «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», через с. Іванове Лиманського району Одеської області, ОСОБА_8 на 29 км. зазначеного автошляху, в порушення вимог пунктів 2.3. б), 2.9. а), 12.1, 12.3 «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено: п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 2.9. «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тим самим позбавляючи себе можливості адекватно сприймати дорожню обстановку та контролювати рух керованого автомобілю, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечну швидкість руху, в наслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
В наслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень, загинула на місці пригоди.
13.09.2020року відомості про кримінальне правопорушення за ч.2 ст.286 КК Українивнесені до ЄРДР за №0000925.
13.09.2020 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України.
14.09.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.286 КК України.

15.09.2020 року заступник начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді від 15.09.2020 року клопотання задоволено та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Захисник посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали вказує, що обраний відносно підозрюваного запобіжний захід є занадто суворим з огляду на обставини злочину, особу підозрюваного та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Захисник зазначає, що підозрюваний вчинив необережний злочин, після скоєння злочину не залишив місце події, з першого дня розслідування повністю визнає себе винним та сприяє в розслідувані кримінального провадження, раніше не судимий, має родину та постійне місце роботи, не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування або перешкоджати досудовому слідству в інший спосіб, а тому до нього можна застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК України (далі КПК).

Відповідно до вимог ст. 177 КПК , підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя та суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).
На думку апеляційного суду під час розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя не в повній мірі врахував зазначені вимоги закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого з урахуванням положень ч.2 ст.183 КПК може бути застосований такий запобіжний захід, а також того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу має бути викладено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 177 КПК.
Оскаржуване рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а також наявністю ризиків: можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду; можливого незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків.
Погоджуючись з рішенням слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обгрутовангості підозри.

При цьому, апеляційний суд враховує, що сторона захисту фактично не заперечує обґрунтованість підозри, а доводам захисника щодо можливого факту суїциду з боку загиблої ОСОБА_10 , яка рухалася не по узбіччю, а по проїзній частині автодороги та могла самостійно кинутися на проїзну частину автодороги, з урахуванням відомостей протоколу огляду місця події та речей які були вилучені, на даній стадії не можуть бути оцінені апеляційним судом, оскільки потребують ретельної перевірки в ході подальшого розслідування кримінального провадження.
Що стосується доводів захисника про необґрунтованість ухвали слідчого судді щодо обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу, то вони заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно не підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного є занадто суворим, з огляду на таке.
Так, мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності; можливого незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою зміни та викривлення їх показів.
Однак, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя не в повній мірі врахував наступних обставин справи: підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання на території Одеської області, на даній стадії повністю визнає свою вину у скоєному злочині, перебуває в цивільному шлюбі та має на утриманні вагітну дружину, а також малолітню дитину дружини від першого шлюбу, офіційно працевлаштований, за місцем постійного проживання та роботи характеризується позитивно.
Вказані обставини дають підстави стверджувати, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, не виключається, але є мінімальним.
В судовому засіданні апеляційного суду захисником надано розписку від потерпілого ОСОБА_11 , у відповідності до якої останньому, родичами підозрюваного, виплачена грошова компенсація у сумі 40000 (сорок тисяч) гривень в рахунок відшкодування спричиненої шкоди. Згідно розписки потерпілий ОСОБА_11 не має та не буде мати в майбутньому до підозрюваного будь-яких претензій. Вказана обставина, на думку апеляційного суду, фактично свідчить про відсутність про безпідставність доводів прокурора про існування ризику можливого тиску підозрюваного на потерпілого. Крім того, згідно матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_11 не був свідком події ДТП.
Доводи прокурора про існування ризику впливу підозрюваного на свідка дорожньо-транспортної пригоди є також непереконливими, оскільки за повідомленням прокурора таких фактів з початку досудового розслідування до дня перегляду оскаржуваної ухвали районного суду, прокурором встановлено не було, а свідок допитаний слідчим.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки та його добровільних активних дій направлених на компенсування наслідків вчиненого ним злочину, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для близьких йому осіб вагітної дружини та малолітньої дитини, які знаходяться на його утриманні.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.
Разом з цим, оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, апеляційний суд вважає необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом на життя та здоров`я встановленим ст. 27 Конституції України.

Крім того, приймаючи рішення про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу в виді домашнього арешту в нічний час доби, апеляційний суд виходить з того, що підозрюваний не може бути позбавлений права на працю, яке є одним з пріоритетних соціальних прав, закріплених в Конституції України.

Зокрема, у ч.1 ст.43 Конституції зазначається, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Гарантуючи це право, держава, як зазначається у ч. 2 ст. 43 Конституції, створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує можливість реалізації потреби людини створювати і здобувати джерела існування для себе та своєї сім`ї.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним вчиненому необережному злочину та особі підозрюваного, та зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечить останньому реалізацію права на працю, що також буде сприяти відшкодуванню ним шкоди, спричиненої злочином.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.09.2020 року про обрання у кримінальному проваджені №0000925 від 13.09.2020 року підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Лиманського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному проваджені №0000925 від 13.09.2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені №0000925 від 13.09.2020 року, запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інший документ, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді нічного домашнього арешту та контроль за поведінкою підозрюваного покласти на співробітників Лиманського ВП ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді нічного домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 05.10.2020 року та закінчується 14.11.2020 року включно.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Лиманського ВП ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4