Справа №295/7591/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , розглянув скаргу адвоката ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0002572, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_2 як представник потерпілого звернувся до суду в інтересах потерпілого ОСОБА_3 з скаргою, у якій просить скасувати постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 10.03.2020 про закриття кримінального провадження №0002572. В обґрунтування скарги зазначив, що під час досудового розслідування слідчим не проведено необхідних слідчих дій, які мають значення для встановлення обставин справи, зокрема вказує на те, що доводи заявника щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, не перевірені, не досліджено та не надано оцінки наданих потерпілим медичних документів, у яких зазначено діагноз та отримані ним тілесні ушкодження, посилається на неправильність висновку слідчого про відсутність в діях ОСОБА_5 і ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. У подальшому подав доповнення до скарги, у яких, посилаючись на те, що окрім оскаржуваної постанови від 10.03.2020, представником потерпілого отримано ще одну, ідентичну за змістом постанову про закриття цього ж кримінального провадження, однак від 02.03.2020, просив скасувати обидві постанови.

ОСОБА_2 підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні скарги у зв`язку з відсутністю підстав, відсутності мотиву на вчинення хуліганства, оскільки застосування насильства до ОСОБА_3 та його майна було зумовлене неприязненими відносинами та прагненням завдати шкоди останньому з особистих спонукань у зв`язку з його неправомірною поведінкою під час руху автомобіля та створення аварійної ситуації на дорозі.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та скарги, приходжу до наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що в провадженні слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0002572 від 23.06.2018 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зареєстроване на підставі заяви ОСОБА_3 про заподіяння йому тілесних ушкоджень 11.06.2018 приблизно о 10 годині 30 хвилин на перехресті вулиць М. Грушевського та Театральної у м. Житомирі.

Постановою слідчого від 05.07.2020 правова кваліфікація кримінального правопорушення змінена на ч. 2 ст. 296 КК України.

Постановою цього ж слідчого від 02.03.2020 дії невстановлених осіб, які спричинили ОСОБА_3 тілесні ушкодження перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 1 ст. 296 КК України з мотивів того, що кримінальне правопорушення вчинено не групою осіб, а однією особою.

Того ж дня, відповідно до постанови слідчого ОСОБА_4 від 02.03.2020 зазначене кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що 11.06.2018, приблизно о 10 годині 30 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи на перехресті вулиць М. Грушевського та Театральної у м. Житомирі, грубо порушуючи громадський порядок з хуліганських мотивів, пошкодила майно та спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_3 .

Слідчий дійшов висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки орган досудового розслідування вважає, що виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли виникнути від падіння із висоти власного росту на асфальтову поверхню. Послався на те, що показання потерпілого та потенційного підозрюваного, зацікавлених свідків різняться між собою, а тому не можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні. Посилається н проведення одночасний допит потерпілого та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 під час якого кожен наполягав на своїх показаннях, які давав органу досудового розслідування. Посилається на те, що застосування насильства до потерпілого та його майна було зумовлене неприязненими відносинами і прагненням завдати шкоди з особистих спонукань у зв`язку з неправомірною поведінкою потерпілого під час руху автомобіля та створення аварійної ситуації на дорозі, відсутність порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства. Крім цього, в обґрунтування оскаржуваної постанови щодо відсутності доказів розміру завданої майну потерпілого шкоди слідчий послався на те, що наданий ОСОБА_3 звіт про оцінку автомобіля є неякісно зробленою копією, які є «нечитаємим», а проведений огляд автомобіля потерпілого є недопустимою слідчою дією, оскільки в порушення ст. 223 КПК України проведена за участі понятого товариша потерпілого ОСОБА_8 . Зазначив, що зі слів ОСОБА_3 автомобіль на час досудового розслідування відремонтований, що унеможливлює встановити об`єм пошкоджень та вартість їх відшкодування.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим у ньому виносились постанови про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України від 15.08.2019, 03.09.2019 (в той час, як справа розслідувалася за ознаками ч. 2 ст. 296 КК України), однак відомостей та процесуальних рішень про підстави проведення подальшого досудового розслідування та проведення слічих дій після винесення цих постанов, матеріали справи не містять.

В той же час, як вбачається з листів прокурора Житомирської місцевої прокуратури від 06.02.2020 та 26.02.2020, прокурором ОСОБА_9 27.01.2020 постанову про закриття кримінального провадження скасовано, органу досудового розслідування надано вказівки у кримінальному провадженні щодо необхідності проведення процесуальних дій, зокрема зазначених як у цих листах, так і листах від 30.01.2019 27.03.2019, 20.06.2019, які в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, з матеріалів судової справи вбачається, що ухвалами слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 22.11.2018, 27.08.2019 постанови слідчого відповідно від 28.09.2018 та 15.08.2019 у даному кримінальному провадженні про його закриття скасовані у зв`язку з їх передчасністю, зокрема у зв`язку з тим, що у справі не перевірено доводів потерпілого щодо обставин вчинення злочину, спричинення останньому тілесних ушкоджень, не встановлення розміру завданої шкоди внаслідок пошкодження майна потерпілого, не вчинення інших слідчих та процесуальних дій. Постановою прокурора від 27.01.2020 постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 03.09.2019 скасовано у зв`язку з її передчасністю та необхідністю проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України визначає, що постанова слідчого, прокурора складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Однак, органом досудового розслідування не встановлено наявності або відсутності обов`язкових ознак складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України у передбачений законом спосіб.

Зокрема, обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, не встановлені, належним чином не перевірені, належно обґрунтованих мотивів, на підставі яких слідчий прийшов до висновку про закриття справи, оскаржувана постанова не містить. Так

Викладені у постанові висновки органу досудового розслідування про те, що виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли виникнути від падіння із висоти власного росту на асфальтову поверхню суперечать висновкам експерта у судово-медичних експертизах №№ 1744, 438 від 20.07.2018 та 04.03.2020, відповідно до яких виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження могли виникнути як за обставин, які вказав потерпілий так і від зазначеного падіння, експерт з приводу розбіжностей у висновках не допитаний, обставини причин такого падіння належним чином не встановлені, доводи потерпілого про інший механізм утворення тілесних ушкоджень не перевірені, у зв`язку з чим висновок органу досудового розслідування в цій частині є передчасним.

Посилання слідчого на те, що показання потерпілого та потенційного підозрюваного, зацікавлених свідків різняться між собою, а тому не можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, без зазначення їх оцінки та мотивів, з яких показання учасників подій та очевидців не приймаються до уваги, з обґрунтуванням прийнятого рішення, не ґрунтуються на вимогах ст. 84 КПК України

Посилання слідчого як на підставу прийняття рішення у кримінальному провадженні на проведення одночасного допиту потерпілого та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 під час якого кожен наполягав на своїх показаннях, які давав органу досудового розслідування не відповідають змісту наявного у матеріалах справи протоколу від 11.06.2019, який проведений без дотримання вимог, передбачених п. 9 ст. 222 КПК України.

Доводи слідчого про те, що застосування насильства до потерпілого та його майна було зумовлене неприязненими відносинами і прагненням завдати шкоди з особистих спонукань у зв`язку з неправомірною поведінкою потерпілого під час руху автомобіля та створення аварійної ситуації на дорозі, відсутність порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки доказів на існування того, що дійсно мала місце неправомірна поведінка потерпілого, які він спростував під час допиту, та яка потягла вчинення таких дій з боку осіб, на яких вказує потерпілий як на тих, що завдали йому тілесних ушкоджень і пошкодили майно, а також чи такі дії є правомірними, а не використані як малозначний привід для вчинення хуліганства, під час досудового розслідування не отримано, доводів потерпілого не перевірено та їх не спростовано. Крім цього, не можуть бути покладені в обґрунтування оскаржуваної постанови і відсутність доказів розміру завданої майну потерпілого шкоди з тих підстав, з яких про це зазначає слідчий, зокрема про те, що наданий ОСОБА_3 звіт про оцінку автомобіля є неякісно зробленою копією, які є «нечитаємими», а проведений огляд автомобіля потерпілого є недопустимою слідчою дією, оскільки в порушення ст. 223 КПК України проведена за участі понятого товариша потерпілого ОСОБА_8 , оскільки встановлені самим слідчим порушення під час досудового розслідування не можуть бути покладені в основу рішення про закриття кримінального провадження, так як обов`язок встановлення обставин, які підлягають доказуванню, відповідно до ч. 2 ст. 93, ч. 1 ст. 223, 91 КПК України, покладається саме на слідчого.

Посилання у постанові на те, що зі слів ОСОБА_3 автомобіль на час досудового розслідування відремонтований, що унеможливлює встановити об`єм пошкоджень та вартість їх відшкодування, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, оскільки таких показань потерпілого матеріали справи не містять, а потерпілий у справі був допитаний лише один раз 24.06.2018.

Про необхідність усунення зазначених недоліків, як вбачається з листів прокурора, останнім слідчому надавались відповідні вказівки, які останнім не виконано.

Свідок ОСОБА_10 щодо того, чи мали місце події, які передували подіям 11.06.2018, о 10 годині 30 хвилин, щодо обставин неправомірної поведінки потерпілого, не допитаний.

Крім цього, у випадку відсутності в діях хуліганського мотиву, органом досудового розслідування не прийнято рішення і щодо наявності або відсутності в діях осіб, на яких вказує ОСОБА_3 складу кримінальних правопорушень, пов`язаних з заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім цього, матеріали кримінального провадження, які надані суду, не містять опису документів, які у ньому знаходяться.

Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, не містить належних відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови та їх обґрунтування відповідно до вимог закону.

Сама постанова про закриття кримінального провадження містить суперечності, оскільки як вбачається зі змісту описової частини постанови, органом досудового розслідування встановлено, що 11.06.2018, приблизно о 10 годині 30 хвилин, невстановлена особа, перебуваючи на перехресті вулиць М. Грушевського та Театральної у м. Житомирі, грубо порушуючи громадський порядок з хуліганських мотивів, пошкодила майно та спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_3 . В той час, як у мотивувальній та резолютивній її частині, слідчий прийшов до протилежного висновку.

За таких обставин, вважаю, що постанова про закриття кримінального провадження від 02.03.2020 слідчим винесена передчасно, без врахування всіх обставин справи, є необґрунтованою, незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Відомостей про направлення або вручення потерпілому оскаржуваної постанови матеріали кримінального провадження не містять. З матеріалів скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови представник потерпілого отримав 26.06.2020 та того ж дня звернувся до суду з скаргою на постанову слідчого, а отже заявником десятиденний строк оскарження постанови, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України, який обраховується з дня отримання її копії, не пропущено.

В той же час доводи представника заявника про те, що скасуванню підлягає ще і постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0002572 від 10.03.2020, задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю предмета оскарження, оскільки такої постанови провадження не містить, а тому суд їх відкидає.

З матеріалів скарги вбачається, що копію оскаржуваної постанови представник заявника отримав 18.06.2020, з скаргою на постанову слідчого звернувся до суду 24.06.2020, а отже заявником десятиденний строк оскарження постанови, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України, який обраховується з дня отримання її копії, не пропущено.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, -

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 від 02.03.2020 про закриття кримінального провадження №0002572.

В решті в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала в частині відмови у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя