Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

08 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2020 року, ?

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном до 29 жовтня 2020 року.
З матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Здолбунівському районному суді перебуває кримінальне провадження №0000279 від 12 серпня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 інкримінується те, що він 12 серпня 2019 року о 02.00 год., знаходячись поблизу приміщення «Національної лотереї», що в м. Острог Рівненської області, вул. Східна, 35, діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя потерпілого, та з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи малозначний привід, а саме нібито наявність стосунків своєї колишньої дружини ОСОБА_9 з потерпілим ОСОБА_10 , діючи з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, маючи на меті спричинити смерть потерпілому, наніс лежачому на землі без свідомості ОСОБА_10 , що внаслідок безпорадного стану не мав жодної можливості для захисту, не менше 16 ударів кулаками рук та взутими ногами в ділянки життєво-важливих органів потерпілого - голову та тулубу, зокрема, не менше 12 ударів ногами в голову.
Водночас, ОСОБА_5 маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_10 , не реалізував свій умисел та не виконав усіх дій, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції охорони ГУ НП в Рівненській області, які о 02-11 год. 12 серпня 2019 року прибули за викликом та внаслідок активних дій з утримування та застосування спеціальних засобів завадили ОСОБА_5 продовжити його злочинні дії та довести злочин до кінця.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду. Зазначає, що доводи прокурора, що наведені у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не є обґрунтованими. Зазначає, що прокурор не навів наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може ухилятись від органів досудового розслідування та суду, вплинути на свідків чи іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Звертає увагу суду, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. Просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини "Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини", тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§ § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", § § 66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005 у справі "Рохлина проти Росії", § § 73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008 у справі "Мамедова проти Росії", § 79 рішень ЕСПЛ від 10.02.2011 року по справі "Харченка проти України", § § 40-42 рішення ЕСПЛ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії").
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Під час апеляційного розгляду, прокурор ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, розлучений, не навчається, працездатний, немає законного джерела доходів.

Заявлені ризики не зменшилися та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду; також існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_5 мав особисті неприязні відносини, щодо ОСОБА_11 власника пошкодженого автомобіля і, помилившись в особі заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження; оскільки потерпілий ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_11 та очевидці даного злочину продовжують проживати за своїм постійним місцем проживання, які відомі обвинуваченому, та їх свідчення мають істотне значення у даному кримінальному провадженні, то ОСОБА_5 може незаконно впливати на них, чинити фізичний, психологічний тиск заради їхньої відмови від наданих показів чи їх зміни.

За наведеного, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .

Доказів на спростування висновків суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 31 серпня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3