КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/375/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
21 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
представника власника майна
ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 120 201 102 300 010 90 від 13.07.2020 арешт на службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про поновлення строків та накладення арешту на службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, не містить мотивів і висновків суду, на підставі яких прийнято рішення про накладення арешту на службове посвідчення. Мотивувальна частина ухвали слідчого судді містить суттєві протиріччя, оскільки у ній зазначається про якийсь автомобіль, а арешт накладається на службове посвідчення, що свідчить про неналежний і поверхневий розгляд справи слідчим суддею.
Крім того апелянт зазначає, що слідчий суддя безпідставно прийшов до висновку про наявність підстав для поновлення строку для звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено 12.07.2020 з підстав, що станом на 12.07.2020 р. органу досудового розслідування не могло б бути відомо про те, що службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 містить ознаки підробленого документа, оскільки в незалежності від того містить воно ознаки підробки або ні прокурор повинен був відповідно до положень ч. 5 ст. 171 КПК України звернутися до слідчого судді з відповідним клопотанням не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. Тому апелянт вважає, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане з порушенням строків звернення до суду, так як воно подане не на наступний день після вилучення речового доказу (12.07.2020 р.), а тільки 11.09.2020 р., що є порушенням норм ст. 171 КПК України.
На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що копію оскаржуваної ухвали отримано 14.12.2020 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу, з наведених в ній підстав та просив її задовольнити в повному обсязі, думку прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні, оскільки вона є необґрунтованою а ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ч.2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Відповідно до положень ч.1. ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
На обґрунтування клопотання прокурор послався на те, що 12.07.2020 під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на Столичному шосе у м. Києві ОСОБА_13 було добровільно передано працівникам поліції службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідок ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.07.2020 встановлено, що ОСОБА_6 в списках Національної гвардії України не значиться, військову службу станом на 12.07.2020 в Національній гвардії України не проходив та не перебуває на військовій службі, а службове посвідчення вказаному громадянинові не видавалося і вважається недійсним.
Постановою слідчого від 17.07.2020 вищевказане службове посвідчення визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
У зв`язку з викладеним прокурор просив накласти арешт на вказане службове посвідчення з метою забезпечення його збереження.
Також прокурором було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на подачу цього клопотання, яке обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 17.09.2020 Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора про арешт вказаного службового посвідчення повернуто прокурору для усунення недоліків у строк сімдесят дві години з моменту отримання ухвали, оскільки клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подане з порушенням строків звернення до суду, так як воно подане не на наступний день після вилучення речового доказу (12.07.2020), а тільки 11.09.2020, що є порушенням норм статті 171 КПК України.
Прокурор зазначив, що вказану ухвалу слідчого судді фактично отримано згідно наявної в матеріалах справи розписки тільки 15.10.2020.
Також зазначив, що станом на 12.07.2020 органу досудового розслідування не могло бути відомо про те, що службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 містить ознаки підробленого документу.
22.10.2020 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно та задоволено вказане клопотання прокурора про арешт майна.
Задовольняючи дане клопотання слідчий суддя встановив, що службове посвідчення, на яке ініційоване накладення арешту, містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення тобто відповідає вимогам ст. 98 КПК України та врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється розслідування. Тому прийшов до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного у клопотанні майна, оскільки вказане службове посвідчення є засобом вчинення злочину та містить на собі сліди кримінального правопорушення.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому було досліджено матеріали справи, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, враховано достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.
З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення збереження речових доказів, тому колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.
Посилання апелянта на те, що слідчим суддею безпідставно поновлено строк на подачу клопотання про арешт майна, є голослівним, виходячи з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Як вбачається з клопотання та оскаржуваної ухвали прокурором наведено поважні причини строку та слідчим суддею їх перевірено та встановлено їх наявність.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що слідчий суддя в оскаржувані ухвалі в деяких її абзацах мотивування зазначає про автомобіль, а не про службове посвідчення, мають місце. Проте, враховуючи зміст клопотання про арешт майна та оскаржуваної ухвали, то з них слідує, що слідчим суддею допущено описку, яка може бути усунена в порядку ст. 379 КПК України. Дане порушення колегія суддів вважає не істотним, що б потягло за собою скасування оскаржуваної ухвали.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170, 171, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Поновити власнику майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року.
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2020 року, якою поновлено прокурору строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно. Задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 120 201 102 300 010 90 від 13.07.2020 арешт на службове посвідчення військовослужбовця Національної гвардії України серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4