ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4452/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1565/20 Доповідач ОСОБА_2 Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року, якою задоволено клопотанняслідчого СВ Новобоварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Новобоварського відділу Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000 від 13.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

22.07.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Новобаварського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000599 від 13.04.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , будучи засудженим 22.09.2015 Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців, звільнившись 27.06.2018 після відбуття покарання, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив повторно злочин проти власності за наступних обставин:

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_8 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) до 20.09.2020 року включно та визначено заставу у розмірі 168 160 грн, при внесенні якої, ОСОБА_8 вирішено звільнити з-під варти і покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання пркоурору свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього всіх необхідних обов`язків, передбачених КПК України.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, що судом було проігноровано той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що підозрюваний ОСОБА_12 має зареєстроване місце проживання, веде нормальний спосіб життя, тим більше, він проживає разом з жінкою, яка на даний час є вагітною від нього та про яку він має піклуватися та забезпечувати всім необхідним. Тобто, ОСОБА_12 у будь-якому випадку не зможе покинути вагітну жінку та свою дитину.

Посилається на те, що кримінальне провадження відкрито ще 13.04.2020 та за час тривання досудового розслідування по даному кримінальному провадженню всі можливі свідки вже дали органам досудового розслідування показання, тому немає підстав вважати, що даний ризик може мати місце в даному випадку.

Також, зазначає, судом було порушено право на захист, оскільки розгляд клопотання відбувався без участі адвоката.

В апеляційній скарзі адвокат просив розглянути апеляційну скаргу за участю підозрюваного.
З метою всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи суддею доповідачем до початку апеляційного розгляду направлялись відповідний запит через адміністрацію слідчого ізолятора, в якому тримається підозрюваний, з метою з`ясування процесуальної позиції підозрюваного щодо його бажання брати участь у судовому засіданні за клопотанням захисника в режимі відео конференції, але він відмовився.
Інших заяв від підозрюваного до канцелярії апеляційного суду не надходило , що надає можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_8 , що відповідає вимогам ст.405 КПК України, оскільки апеляційна скарга захисника не стосується погіршення становища підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та зазначив, що на даний час підозрюваному пред`явлено підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України ще за 4 епізодами, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2020 року у Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження №0000599, з відображенням попередньої правової кваліфікації злочину - за ч. 3 ст. 185 КК України.

22.07.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме протоколом огляду місця події від 23.04.2020 року, протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду предметів від 17.06.2020, протоколом огляду предметів за участю потерпілого від 07.07.2020, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого від 07.07.2020 року.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше притягався до кримінальної відповідальності,у тому числі за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про системність вчинення таких злочинів, а також має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, що обґрунтовано свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже постійного джерела доходів не має, був судимий вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України допозбавлення волі строком на 3 роки 9 місяців, звільнившись 27.06.2018 після відбуття покарання на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив повторно злочин проти власності.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Вище наведені відомості об`єктивно свідчать про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та приймає до уваги, що підозрюваний та його захисник посилаються на те, що у ОСОБА_8 на утриманні знаходиться вагітна співмешканка, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків

На думку колегії суддів вказані обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Отже необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено право підозрюваного на захист та вважає такі посилання безпідставними, оскільки підозрюваний в судовому засіданні не заявляв клопотання про необхідність залучення адвоката для розгляду клопотання. Крім того, в даному кримінальному провадженні, на той час, участь захисника не була обов`язковою, розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу без захисника, проти чого не заперечував підозрюваний, не може розцінюватися порушенням права на захист.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді