Справа № 461/9972/20
Провадження № 1-кс/461/7865/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.11.2020 року про відмову у проведення слідчих дій та зобов`язати слідчого провести одночасний допит осіб у кримінальному провадженні №0004850 від 27.10.2019 року.

Обґрунтовуючи скаргу, покликається на те, що 30.11.2020 року сторона захисту звернулась до слідчого з письмовим клопотанням про проведення одночасного допиту між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0004850 від 27.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. 30.11.2020 року слідчим відмовлено у задоволенні даного клопотання, що скаржник вважає порушенням прав сторони захисту під час кримінального провадження. Вказує, що такі дії слідчого суперечать положенням КПК України, свідчать про неповне та упереджене розслідування, постанова слідчого є невмотивованою, а тому просить скаргу задовольнити.

Захисник в судовому засіданні скаргу підтримав, з мотивів наведених у ній.

Слідчий скаргу заперечив, покликаючись на обґрунтованість оскаржуваної постанови та відсутності законних підстав для задоволення клопотання, а також на дотримання ним порядку розгляду клопотань, визначеного ст.220 КПК України, вказавши, що сторонам кримінального провадження в порядку ст.290 КПК України відкрито матеріали досудового розслідування. При цьому вказав, що у тексті постанови допущена технічна описка у номері статті КПК яка приймалась ним до уваги при винесенні постанови, зокрема замість ст.223 КПК України помилково вказано ст.221. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення захисника, слідчого, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, вважаю, що скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Сторонами кримінального провадження, згідно п.19 ч.1 ст.3 КПК України є: з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.
Встановлено, що 30.11.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 з письмовим клопотанням про проведення одночасного допиту між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0004850 від 27.10.2019 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
Постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 від 30.11.2020 року відмовлено у задоволенні поданого клопотання, зважаючи на те, що матеріали досудового розслідування вже відкрито сторонам для ознайомлення, а тому на даний час не можуть проводитись будь-які слідчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ч.5 ст.40 КПК України).
Матеріалами справи підтверджено, що слідчим належним чином розглянуто клопотання сторони захисту від 30.11.2020 року та винесено за результатами його розгляду мотивоване процесуальне рішення. Як встановлено в процесі судового розгляду та роз`яснено слідчим, ним в процесі виготовлення постанови допущено технічну описку у номері статті КПК України. Наведене підтверджується змістом постанови, адже формулювання наведене слідчим відповідає статті 223 КПК України, а не 221, як зазначено у постанові.

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ст.ст.110, 220, 221 КПК України.

Стаття 22 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Аналіз наведених положень КПК України вказує на те, що сторони кримінального провадження реалізують та дотримуються своїх процесуальних прав з дотримання принципів змагальності, диспозитивності, верховенства права, тощо. Наведені положення покладають на сторону захисту обов`язок належним чином обґрунтовувати відповідні клопотання, а на орган досудового розслідування належним чином обґрунтовувати своє процесуальне рішення.

З дослідженого в ході розгляду скарги клопотання захисника вбачається, що у ньому не наведено з якими саме об`єктивними причинами пов`язана необхідність проведення одночасного допиту, а міститься лише загальне формулювання.

Водночас, згідно ч.8 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.

Вказані обставини стали мотивами відмови у задоволенні клопотання від 30.11.2020 року, а тому враховуючи наведене, приходжу до висновку про відповідність дій слідчого положенням чинного Кримінального процесуального Закону, оскільки останнім у визначені законом порядку та строки було розглянуто клопотання скаржника, що цілком відповідає принципу законності під час кримінального провадження, та не призводить до порушення процесуальних прав скаржника, передбачених Законом.

При цьому, питання пов`язані з доказуванням у кримінальному провадженні та проведення слідчих та процесуальних дій на стадії досудового розслідування відносяться виключно до компетенції органу досудового розслідування у провадженні якого перебуває справа, та який, у відповідності до ст.ст.40, 40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Таким чином, слідчий суддя не вправі в даному випадку зобов`язувати слідчого проводити ті чи інші слідчі та процесуальній дії кримінальному провадженні.

За наведених обставин, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7