Справа № 301/1778/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2020 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області
В особі головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши в підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Іршава клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів ,-
у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст. 135 , ч.3 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 5 липня 2020 року о 22 годині 54 хвилини керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2105 синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, рухаючись в темну пору доби зі швидкістю 80 км/год., без опадів, коли дорожнє покриття, було сухим та чистим, в межах населеного пункту села Ільниця, при цьому не маючи права на керування транспортним засобом та достатніх навиків водіння, зі сторони міста Іршава в сторону центру села Ільниця, де в селі Ільниця по вулиці Центральній, неподалік магазину «АБЦ» що по вулиці Центральній, №4, діючи всупереч вимогам п.п. 16.13, 12.4, 2.9, 10.1 Правил дорожнього руху, не переконався в безпечності маневру обгону, а саме не надав перевагу в русі транспортному засобу який рухався своєю смугою руху тобто йому на зустріч, виїхав на зустрічну смугу руху на такій відстані від мотоцикла марки «Каwasakі» червоного кольору, без державних номерних знаків, на якій його водій ОСОБА_7 , вже був позбавлений технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху, де на відстані 1,9 метра від лівого краю проїзжої частини дороги, допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля більше справа, з передньою частиною мотоцикла марки «Каwasakі» червоного кольору, без державних номерних знаків, яким керував ОСОБА_7 .
Внаслідок даної ДТП водій мотоцикла марки «Каwasakі» червоного кольору, без державних номерних знаків ОСОБА_7 , отримав тяжкі, тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення, згідно ГІ. 2.1.3. в, г, й, л, м, н, о, „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді тяжкого забою головного мозку, субарахноїдального крововиливу, проникаючого поранення грудної клітки, правобічного гемопневмотораксу, розриву перикарду, травматичного розриву грудної частини аорти, розриву капсули та тканини печінки, внутрішньочеревної кровотечі, розриву лонного зчленування, перелому правої стегнової кістки, травматичного шоку перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.
Зважаючи на локалізацію, поширеність та ступінь прояву виявлених на трупі ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, останні не характерні для падіння на площині.
Причиною смерті ОСОБА_7 стала поєднана тупа травма голови, грудної клітки, черева, миски, правої нижньої кінцівки: тяжкий забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, проникаюче поранення грудної клітки, правобічний гемопневмоторакс. розрив перикарду, травматичний розрив грудної частини аорти, розрив капсули та тканини печінки, внутрішньочеревна кровотеча, розрив лонного зчленування, перелом правої стегнової кістки на рівні нижньої третини зі зміщенням уламків, що призвела до розвитку травматичного шоку.
Пасажир заднього сидіння мотоцикла марки ««Каwasakі» червоного кольору, без державних номерних знаків ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент спричинення, згідно п. 2.1.3. б, в. г, н, м, о. „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.
Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді відкритих уламкових переломів кісток склепіння та основи черепа, тяжкого забою головного мозку, епідурального. субдурального та субарахноїдального крововиливів, перелому кісток миски на рівні лонного зчленування, перелому правої стегнової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, травматичного шоку перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті.
Зважаючи на локалізацію, поширеність та ступінь прояву виявлених на трупі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, останні не характерні для падіння на площині.
Причиною смерті ОСОБА_8 стала поєднана тупа відкрита травма голови, грудної клітки, миски, правої нижньої кінцівки: відкриті уламкові переломи кісток склепіння та основи черепа, тяжкий забій головного мозку, епідуральний. субдуральний. субарахноїдальний крововиливи, розрив лонного зчленування, перелом правої стегнової кістки на рівні середньої третини зі зміщенням уламків, що призвела до розвитку травматичного шоку.
Пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки ВАЗ 2105 державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 отримав легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше, як 6 днів, легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 21 дня та тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я більше як 21 день, згідно п.2.3.5 , п.2.3.3., п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995р.
Водій ОСОБА_5 за вищевикладених обставин грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, а саме:
п.16.13. ПДР - Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
п.12.4. ПДР - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
п. 2.9 (а) ПДР - «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння»;
п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме: отриманням ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень а ОСОБА_7 , та ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до їх смерті.
Надалі, ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що своїми діями, пов`язаними з порушенням правил дорожнього руху та вчинення дорожньо-транспортної пригоди за наведених вище обставин, поставив потерпілих в безпорадний та небезпечний для життя стан, при цьому, маючи можливість для надання допомоги, діючи умисно, в супереч вимогам «а», «б», «в», «г», «г», «д», «є» п. 2.10 Правил дорожнього руху з метою уникнення кримінальної відповідальності, нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу людині, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, через отримані нею небезпечні для її життя травми, не намагався вжити заходи щодо надання потерпілому медичної допомоги та транспортування його до найближчого медичного закладу, хоча сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, завідомо залишив потерпілих у небезпеці і з місця пригоди пішки зник, та переховувався до встановлення його місця знаходження працівниками поліції.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.3 ст.286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.135 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
При підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів , посилаючись на наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.
Обвинувачений ОСОБА_5 в суді не заперечує щодо задоволення даного клопотання .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання про запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , просить обрати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши думку учасників судового процесу, суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджена матеріалами кримінального провадження, а саме - протоколом огляду місця ДТП від 05.07.2020; схемою до протоколу огляду місця ДТП від 05.07.2020; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 06.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06.07.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 06.07.2020; висновком експерта №83 від 10.08.2020; висновком експерта №82 від 10.08.2020; висновком експерта №10/317 від 07.07.2020; висновком експерта №10/318 від 07.07.2020; висновком експерта №10242 від 08.07.2020; протоколом проведення слідчого експерименту від 08.07.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.07.2020; висновком експерта №9298 від 04.08.2020; висновком експерта №151 від 04.08.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 18.08.2020; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 20.08.2020; висновком експерта №179 від 25.08.2020; висновком експерта №180 від 25.08.2020.
У ході досудового розслідування щодо ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 08.07.2020 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави строк дії ухвали до 05.09.2020 року
26.08.2020 в порядку ст. 291 КПК України до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000575 від 06.07.2020 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135, ч.3 ст.286 КК України.
Згідно статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Відповідно до ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Відповідно до положень ст.ст.5,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення, чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вважаю необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".
Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.4 ст.176 КК України запобіжні заходи застосовуються: під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливати на свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення.
Слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Оцінюючи та враховуючи в сукупності всі обставини, наявність обґрунтованої підозри, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні до позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, відсутність постійного місця роботи, неодружений, підозрюється у вчиненні злочинів, якими спричинив загибель людей, завідомо залишив потерпілих у небезпеці і з місця пригоди пішки зник, та переховувався до встановлення його місця знаходження працівниками поліції, вказане дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені злочини підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування і суду, незаконного впливати на потерпілих, свідків у цьому ж провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою фактів та обставин з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин свідчить, про причетність ОСОБА_5 , до вчинення злочинів, підозра та обвинувачення , яка йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тримання під вартою.
Таким чином, по даному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів унеможливлює запобігання наведеним у клопотанні та встановлених в ході досудвого розслідування ризикам, тому з метою забезпечення судового розгляду, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Керуючись ст.177, 194 , 314, 315 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів до 01 листопада 2020 року включно , без визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 . для виконання передати до Іршавського відділення поліції Хустського ВП ГУНП України в Закарпатській області та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд.

Головуюча суддя : ОСОБА_1