Справа № 463/2362/20 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 11-сс/811/1032/20 Доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу гр. ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2020 року, про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 375, 396 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного сужду м.Львова від 01 вересня 2020 року, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 375, 396 КК України за заявою ОСОБА_5 від 27 жовтня 2019 року,

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що обставини, які зазначені в заяві ОСОБА_5 про вчинення злочину не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень, оскільки не несуть в собі відомостей, які б підтверджували ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел чи зацікавленість судді. Заявник фактично не погоджується з судовим рішенням. Однак факт скасування судового рішення жодним чином не вказує на ознаки злочину в діях судді ОСОБА_6 , тому враховуючи вищенаведене прийшов до висновку що службові особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, не допустили протиправної бездіяльності. В останніх на підставі заяви ОСОБА_5 від 27.12.2019 року не виникло обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР.

На дану ухвалу слідчого судді гр. ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2020 року, а матеріали скарги повернути до Личаківського районного суду м.Львова на новий розгляд для виконання вимог Глави 26 КПК України. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованою, такою, що суперечить нормам кримінального процесуального законодавства.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не були належним чином перевірені доводи ОСОБА_5 , що викладені у його скарзі, в оскаржуваній ухвалі не наведено переконливих мотивів неврахування доводів скарги, належним чином не спростовано їх.

Будучи повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, ОСОБА_5 та прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явились, однак ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просив розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 405 КПК України неприбуття учасників провадження в судове засідання не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення злочину, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з ч.4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_5 звернувсяся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова зі скаргою на бездіяльність посадових осіб

Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про злочин від 27 жовтня 2019 року.

Із змісту заяви ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_6 виніс ухвалу від 26 квітня 2019 року, якою відмовив йому у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження за фактом вчинення злочину суддею Львівського апеляційного суду ОСОБА_7 . Ухвала від 26 квітня 2019 року була скасована апеляційною інстанцією у зв`язку з порушенням норм кримінального процесуального законодавства.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що положення статей 214, КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпеч6ного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, згідно п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані, які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви після їх надходження підлягають розгляду згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив у своєму рішення, що обставини, які зазначені в заяві про вчинення злочину не можуть вважатися фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень, оскільки не несуть в собі відомостей, які б підтверджували ознаки злочину, а також мотив, прямий умисел на зацікавленість судді, так як заявник фактично не погоджується із судовим рішенням, та факт скасування судового рішення жодним чином не вказує на ознаки злочину в діях судді ОСОБА_6 , та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що посадові особи ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, не допустили протиправної бездіяльності, та в останніх на підставі заяви ОСОБА_5 від 27 грудня 2019 року не виникало обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР.

Таким чином, посадові особи Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, отримавши заяву ОСОБА_5 дотримались вимог чинного законодавства України, перевірили її та встановили факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного заявником.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення, колегія суддів вважає безпідставними.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 01 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 364, 375, 396 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: