Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області
Справа № 215/5920/19
Провадження 1-в/215/215/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Тернівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року у відповідність із вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
засудженого за ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України до 1 року позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. ст. 75,76 КК України від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України на нього були покладені такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, без погодження з уповноваженим органом з питань пробації не виїжджати за межі України.
Начальник Тернівського РВ філії звернувся до суду з поданням про приведення вищевказаного вироку у відповідність до діючого законодавства, посилаючись на те, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, яким змінено санкцію статті за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України з позбавлення волі на обмеження волі, у зв`язку з чим просить привести вирок стосовно ОСОБА_3 у відповідність до даного Закону.
Представник Тернівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з поданням подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, подання підтримав у повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні вважала, що подання підлягає частковому задоволенню, а саме: при приведенні вироку у відповідність до нового законодавства необхідно застосувати правила ст. 72 КК України, та замінити засудженому 1 рік позбавлення волі на 2 роки обмеження волі.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання. Вважав, що приводити вирок у відповідність та замінювати йому 1 рік позбавлення волі на 2 роки обмеження волі є недоцільним та не відповідає його інтересам. Крім того додав, що йому залишилося лише 3 місяці іспитового строку, а тому бажає, щоб вирок залишився таким як є.
Суд, заслухавши думки прокурора та засудженого, дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вироком Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік. Вирок набрав законної сили 21.01.2020 року.
В обгрунтуванні подання органу пробації зазначено, що на підставі
п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Так, за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 № 2617-VIII (далі - Закон № 2617-VIII)
з 01 липня 2020 року до абзацу другого частини першої ст. 185 КК України внесено зміни, згідно яких вказано: «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Отже, згідно Закону № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 встановлений більш м`який вид покарання, ніж був застосований до засудженого ОСОБА_3 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до 5 років, в той час як ОСОБА_3 засуджено до позбавлення волі на строк 1рік.
Засуджений ОСОБА_3 покарання не відбував, оскільки він на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк один рік.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тобто, необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік ОСОБА_3 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання - це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.
З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.
Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону № 2617-VIII значно перевищує (у п`ять разів) строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд, з урахуванням думки самого засудженого, дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженого.
При цьому, суд не вбачає підстав для застосування правил, встановлених
ч. 1 ст. 72 КК України. Так, згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу. В свою чергу можливість перерахування покарання за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, можливе лише у разі відбуття засудженим частини покарання (друге речення ч. 3 ст. 74 КК України).
У даному випадку засуджений покарання не відбував, оскільки був звільнений від відбування покарання вироком суду, а тому відсутня можливість перерахувати відбуте ним покарання, а отже й застосовувати правила ч. 1 ст. 72 КК України.
За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення подання органу пробації.
Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Тернівського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя: