Провадження № 1-кс/161/6369/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2020 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року, а саме в частині двадцяти земельних ділянок

Своє клопотання мотивує, тим що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року арешт накладений необґрунтовано, оскільки 18 серпня 2008 року між Акціонерним банком «Київська Русь» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь») та ОСОБА_4 , було укладено Кредитний договір № 138/08-08-ГВ, згідно з умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику споживчий кредит в сумі 500 000 гривень строком з 18 серпня 2008 по 18 серпня 2011 року, в забезпечення виконання зобов`язань за яким того ж дня між Акціонерним банком «Київська Русь» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки №138/08-08-ПР-ГВ та Іпотечний договір про забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору №138/08-08-ГВ від 18.08.2008 року, укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_5 . Предметом іпотеки стали земельні ділянки, загальною площею 0,6016 га, на які ухвалою від 08.05.2020 року накладено арешт:
1.:05:006:0064;
2.:05:006:0136;
3.:05:006:0137;
4.:05:006:0138;
5.:05:006:0139;
6.:05:006:0140;
7.:05:006:0141;
8.:05:006:0142;
9.:05:006:0143;
10.:05:006:0144.
20 вересня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_6 було укладено Договір № UA-EA-2017-07-25-000081-с/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_7 , за якими ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» відступив шляхом продажу ОСОБА_6 право вимоги за вищевказаним договорами.
Звідси, ОСОБА_6 стала правонаступником Банку з правом вимоги до Боржника, зокрема новим іпотекодержателем згідно Іпотечного договору, укладеного між АТ «Київська Русь» та іпотекодавцем ОСОБА_5 .
18 серпня 2008 року між Акціонерним банком «Київська Русь» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь») та ОСОБА_8 , було укладено Кредитний договір №139/08-08-ГВ, згідно з умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику споживчий кредит в сумі 500 000 гривень строком з 18 серпня 2008 по 18 серпня 2011 року, в забезпечення виконання зобов`язань за яким того ж дня між Акціонерним банком «Київська Русь» та ОСОБА_5 було укладено Договір поруки № 139/08-08-ПР-ГВ та Іпотечний договір про забезпечення вимог Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору №139/08-08-ГВ від 18.08.2008 року, укладеного між Іпотекодержателем та ОСОБА_5 . Предметом іпотеки стали земельні ділянки, загальною площею 0,6214 га, на які ухвалою від 08.05.2020 року накладено арешт:
1.:05:006:0129;
2.:05:006:0130;
3.:05:006:0051;
4.:05:006:0131;
5.:05:006:0133;
6.:05:006:0055;
7.:05:006:0132;
8.:05:006:0134;
9.:05:006:0135;
10.:05:006:0047.
20 вересня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_6 було укладено Договір № UA-EA-2017-07-25-000077-с/42 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_7 , за якими ПАТ «БАНК «КИЇВСЬКА РУСЬ» відступив шляхом продажу ОСОБА_6 право вимоги за вищевказаним договорами.
Таким чином, ОСОБА_6 стала правонаступником Банку з правом вимоги до Боржника, зокрема новим іпотекодержателем згідно Іпотечного договору, укладеного між АТ «Київська Русь» та іпотекодавцем ОСОБА_5 .
Разом з тим, у зв`язку накладенням слідчим суддею арештів на все майно, належне ОСОБА_5 , ОСОБА_6 позбавлена можливості реалізувати своє пріоритетне право іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.
Оскільки, ОСОБА_6 є іпотекодержателем нерухомого майна, переданого ОСОБА_5 у забезпечення сплати кредиту, то вона має похідні від права власності речові права іпотеки, а відповідно є іншим володільцем вказаного майна у розумінні ст. 174 КК України.

Звідси, таке обтяження (арешт) неправомірно порушує права іпотекодержателя на володіння та розпорядження вказаним нерухомим майном та додатково зумовлює неможливість ОСОБА_5 виконання своїх зобов`язань як іпотекодавця за означеними договорами, що не відповідає засадам кримінального провадження.
Покликаючись на викладені обставини та із врахуванням заяви про уточнення вимог, просить суд скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 08.05.2020 року в частині накладення арешту на зазначені земельні ділянки.
Заслухавши думку адвоката який клопотання в судовому засіданні 31.08.2020 року підтримав, думку прокурора, який заперечував щодо скасування арешту майна, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про скасування арешту майна до задоволення не підлягає.

У відповідності до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ст.170 ч.2 п.1 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Стаття 131 ч.2 п.7 КПК України вказує, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд враховує, що під час накладення арешту на майно суду були надані всі необхідні та достатні документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовували клопотання та які були достатніми для накладення арешту на майно, що відповідає критеріям ст.98, ч.2 ст.170 КПК України та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000384 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.366, ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 209 КК України.

Доводами клопотання не доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, тим самим не наведено достатніх підстав для скасування такого заходу.
З огляду на вище наведене клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року, до задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.98, 131, 170, 174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного згідно ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.05.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1