Справа № 202/6594/20
Провадження № 1-кс/202/7776/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

04 листопада 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:
У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000606 від 01.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

03 листопада 2020 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 03 листопада 2020 року.
Згідно з матеріалами клопотання, невстановлені особи з використанням завідомо підроблених документів заволоділи майном комунальної власності шляхом обману в особливо великих розмірах, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 18.07.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 28.06.2018 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Дніпровської міської ради зареєстровано право приватної власності ОСОБА_6 (паспорт АК НОМЕР_2 ) на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 81,3 кв.м.
У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу № 9238 від 22.11.2018 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_8 , яка раніше була зареєстрована та проживала у квартирі АДРЕСА_2 та має частку на праві власності у вказаній квартирі.
Відповідно до п.2.3. Договору вартість квартири становить 894539 грн. Разом із цим, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 28.06.2018 року на ім`я ОСОБА_6 . Департаментом житлово-комунального господарства Дніпровської міської ради не видавалось та остання у зазначеній квартирі, раніше зареєстрована не була. При цьому, паспорт НОМЕР_3 , використаний на підтвердження особи ОСОБА_6 за реєстрами МВС обліковується як вкрадений та втрачений.
Відповідно до інформації КП «ДМБТІ» Дніпровської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_3 , зареєстрований за Місцевою радою на підставі рішення Красногвардійського райвиконкому № 706 від 06.08.1960 року, про що видане реєстраційне посвідчення від 01.03.1961 року та зроблений обліковий запис у книзі № 12 за реєстровим № 129.
Під час виконання доручення встановлено, що особами безпосередньо причетними до факту вчинення шахрайських дій є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .
З метою приховати факт своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , 18.07.2018 року зареєстрували право власності на ОСОБА_6 , ІНН НОМЕР_5 , котра станом на 18.07.2018 року обліковувалася як померла особа. В подальшому право власності на вказане нерухоме майно перейшло до ОСОБА_8
27.10.2020 року слідчим винесено постанову про визнання квартира АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000606.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що з метою запобігання можливості пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження речового доказу у кримінальному провадженні, а саме квартири АДРЕСА_1 , виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на вищевказане нерухоме майно із забороною будь-яким особам відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий просила розглянути клопотання без повідомлення власників нерухомого майна.

Наведене зумовило слідчого за погодженням з прокурором звернутись до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Слідчий у судове засідання не з`явилась, натомість до матеріалів клопотання додала заяву, відповідно до якої просила здійснювати розгляду клопотання без її участі.

В силу вимог ст.172 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про можливість розгляду клопотання у відсутність власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається з матеріалів клопотання, СУ ГУНП України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000606 від 01.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СУ ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 27 жовтня 2020 року об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000606 від 01.09.2020 року.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нерухомість за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_8 .

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майнає законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 із забороною розпорядження та відчуження вказаної квартири, оскільки це є необхідним з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме запобіганню можливості подальшого незаконного відчуження.

Разом з цим, слідчий суддя не вбачає необхідності заборони користування квартирою, оскільки це не відповідає завданням арешту майна, розумності та співрозмірності обтяження завданням кримінального провадження, не є пропорційним, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.

Зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, з метою збереження речових доказів та проведення необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні, а також те, що є достатні підстави вважати, що воно дійсно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 , із забороною будь-яким особам відчуження та розпорядження вказаного майна.
В іншій частині клопотання відмовити.
Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1