Справа №359/2676/20
Провадження №1-кп/359/450/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження №0000678, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любарці Бориспільського району Київської області, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2008 року за ч.1 ст. 309 та ч.3 ст.15, ч.3 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, та положеннями ст.ст. 75, 76 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та визначенням обов`язків, згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2009 року звільнення з іспитовим строком скасовано, на підставі постанови Рівненського районного суду Рівненської області від 16.07.2012 року звільненого умовно-достроково на невідбуту частину покарання 8 місяців 7 днів позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за корисливий злочин проти власності, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 10.03.2020 року, у вечірню пору, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 знаходився поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час ОСОБА_4 побачив на землі ОСОБА_6 , поблизу якого знаходився мобільний телефон марки NOMI і241+, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_6 . Після чого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони несуть таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, таємно, повторно викрав із землі поблизу зазначеного домоволодіння №12, мобільний телефон марки NOMI і241+, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартістю 599 гривень 00 копійок, знаючи та розуміючи, що вказаний мобільний телефон належить саме ОСОБА_6 .
Після цього, ОСОБА_4 разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 599 гривень 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого, його захисника та думки прокурора, суд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, - а саме: допиту потерпілого, свідків, дослідження доказів обвинувачення, зважаючи на те, що учасниками судового провадження обставини кримінального правопорушення не оспорювались.
Обвинувачений визнав вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, щиро розкаявся, фактичні обставини не оспорює та у судовому засіданні показав обставини його вчинення, які відповідали зазначеним в обвинувальному акті та пред`явленому йому обвинуваченні.

Так, ОСОБА_4 показав, що перебуваючи на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , вони разом і ще одним свідком вживали спиртні напої та грали в карти. Після того, як ОСОБА_6 сп`янів і ліг відпочивати, він вирішив його провчити за образи, що лунали в бік ОСОБА_4 під час спільного вживання спиртних напоїв, і помітивши мобільний телефон потерпілого, забрав його собі та відніс додому за місцем свого проживання в с. Любарці Бориспільського району. В подальшому він указаний телефон віддав ОСОБА_7 , а останній повернув його працівникам поліції, які передали його ОСОБА_6 . Повідомив, що потерпілий до нього ніяких претензій не має.

Крім цього, судом досліджено докази обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_4 . Судовий розгляд здійснено у відповідності до пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, і підстав для його зміни не встановлено.

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання ОСОБА_4 винним у його вчиненні, зважаючи на надані ним покази в ході судового розгляду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною, оскільки обвинувачений має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимості за корисливі злочини проти власності, і знову вчинив злочин, передбачені ст. 185 КК України. Тому вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення має ознаку повторності.

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 повинен бути засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, характер суспільної небезпеки скоєного ним, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ж ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості (до 01.07.2020 року, нетяжкий злочин починаючи з 01.07.2020 року. Даний злочин є умисним, а також суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності інших громадян. В той же час, суд враховує, вартість викраденого, його мотив та те, що викрадене майно повернуто потерпілому, і останній претензій до обвинуваченого не має.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та сприяння органу досудового слідства в розкритті злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані сп`яніння.

Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що раніше судимий та притягався до кримінальної відповідальності, серед іншого і за вчинення аналогічних злочинів проти власності, має місце реєстрації та місце постійного проживання, має неповну середню освіту, неодружений, непрацевлаштований, встановлено третю групу інвалідності (трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату), отримує пенсію по інвалідності, суспільно корисною працею не займається, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває. Разом з тим, згідно довідки КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» від 22.01.2019 року останній пройшов курс стаціонарного лікування в період з 21.09.2018 року по 21.01.2019 року.

Також ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року, однак вирок не набрав законної сили, а тому не може бути врахований судом при призначенні остаточного покарання, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для застосування положень, передбачених ст.ст. 71, 72, 78 КК України.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк визначений санкцією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та загальною частиною КК України.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

З урахуванням викладеного вище, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, при яких їх вчинено та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність обтяжуючих і пом`якшуючих відповідальність обставин, а також те, що тяжких наслідків від вчинення злочину не настало, суд приходить до висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 все ще можливе без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи вищезазначене суд вважає, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є достатньою для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, враховуючи, тяжкість злочину та дані про особу ОСОБА_4 .

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та ст.ст.65-66, 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, та керуючись ст.100, 122, ч.2 ст.124, ст. 318, ч.3 ст.349, ст.ст. 342-351, 358, 363-368, 361, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Звільнити на підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном в 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи; пройти курс лікування від розладів та поведінки внаслідок вживання алкоголю в спеціальному лікувальному закладі за направленням органу пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто 17.07.2020 року.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази в кримінальному провадженні, після набрання вироком суду законної сили, а саме: мобільний телефон марки NOMI і241+, сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , та картонна коробку білого кольору від нього, передані на зберігання потерпілому, - залишити в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копія вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1