ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 613/53/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/2767/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі представника потерпілого ОСОБА_9 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові дану справу за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого та його захисника на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29 11 2019 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 29.11.2019 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з базовою загально-середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 19.09.2011 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.02.2015 року по відбуттю строку покарання, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України і призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 21.11.2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.11.2018 року у строк відбуття призначеного судом покарання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта за проведення судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 1430 грн.

Відповідно до оскарженого вироку суду, 19.11.2018 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки з ОСОБА_10 умисно штовхнув його правою рукою у ліве плече, внаслідок чого ОСОБА_10 впав на підлогу, після чого ОСОБА_7 підійшов до нього та наніс йому близько тринадцяти ударів взутими ногами в область обличчя та голови, чим спричинив ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичного експерта №12-17 №104-БГт/18 від 07.12.2018 року, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді синців на обличчі та голові, саден на обличчі, забійних ран на обличчі, перелому кісток носа, крововиливів в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні (в правій тім`яно-скроневій, в правій тім`яно-потиличній, в лівій тім`яно-скроневій, в лівій тім`яно-потиличній областях), крововиливів в скроневі м`язи, крововиливів під м`які мозкові оболонки, яка в своїй течії привела до набряку-набухання головного мозку, з дислокацією стовбурових структур, що носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, від яких 21.11.2018 року, близько 06.30 год. ОСОБА_10 помер у приміщенні реанімаційного відділення Богодухівської ЦРЛ (т.2 а.с.33-39).

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав на нього апеляційну скаргу.

До початку апеляційного розгляду прокурор відмовилася від апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу з доповненнями на вказаний вирок суду, в якій вказав, що винним себе не визнає, а вирок необхідно скасувати як незаконний і закрити провадження по справі (т.2 а.с. 55).
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що свідок ОСОБА_11 на відео з слідчого експерименту себе не впізнав й стверджував, що голос не його.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження (т.2 а.с.58-59).
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються лише на припущеннях. У висновку експерта №12-14/3-Бг/19, на яке посилається суд у своєму вироці зазначено, що тілесні ушкодження не могли утворитися внаслідок падіння ОСОБА_10 з висоти зросту на площину, проте сторона захисту вважає, що потерпілий міг падати та підніматися і битися при цьому головою об кути коробів дверей та пороги, на яких виявлена його кров, спричиняючи при цьому тілесні ушкодження. На думку захисника, судом не визначено будь-яких конкретних доказів, які б виключали таку можливість.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подані ним та його захисником апеляційні скарги, просив вирок суду скасувати та закрити провадження за недоведеністю його вини. Заперечував свою вину, вказавши, що тілесні ушкодження потерпілому він не заподіював. Підтвердив, що між ним та ОСОБА_10 дійсно виник конфлікт, в ході якого він штовхнув потерпілого і останній впав на підлогу, а ОСОБА_7 підвівся і наніс два ляпаси по обличчю потерпілого, категорично заперечував нанесення ударів ногами.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним, та узгоджену з обвинуваченим, апеляційну скаргу й просив її задовольнити з підстав, викладених в скарзі. Вважає, що судовий розгляд проведено односторонньо з обвинувальним ухилом. На думку захисника, в судовому засіданні, поза розумним сумнівом, не було доведено вину обвинуваченого ОСОБА_7 у спричинені потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричини смерть останнього.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вважає їх безпідставними, оскільки вина ОСОБА_7 повністю доведена зібраними та дослідженими по справі доказами, його дії правильно кваліфіковані судом за ч.2 ст. 121 КК України.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг, а саме: в частині доведеності вини ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України.

Суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями обвинуваченого, свідків та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 19.11.2018 року він прийшов в гості до ОСОБА_11 , з яким ОСОБА_7 мав дружні стосунки, з собою приніс продукти харчування і 1.5 літри самогону. Дома у ОСОБА_11 вже знаходився ОСОБА_10 , з яким у ОСОБА_7 також були нормальні стосунки. ОСОБА_10 почав безпричинно чіплятись до ОСОБА_7 , ображати його словесно, у зв`язку з чим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 робили йому зауваження, однак той не реагував на зауваження. Врешті ОСОБА_7 не втримався та штовхнув ОСОБА_10 і той впав зі стільця на підлогу, після чого ОСОБА_7 дав йому два ляпаси і він затих. Через деякий час ОСОБА_7 сходив за сигаретами, придбав ще алкогольні напої та повернувся. Всі втрьох продовжили вживати алкоголь та з часом лягли спати. Вранці ОСОБА_7 прокинувся від гучного звуку та побачив, що ОСОБА_10 лежить на порозі обличчям вниз він впав. Вони з ОСОБА_12 стали піднімати його та відтягли до ліжка. Коли ОСОБА_7 прокидався пізніше, то бачив, що ОСОБА_10 спить та чув як він гучно хропе. Наступного разу ОСОБА_7 прокинувся від того, що в будинок зайшли працівники поліції та санітари. ОСОБА_10 забрали в лікарню і наступного дня ОСОБА_7 дізнався, що той помер. Вважав, що його вина у заподіянні ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, внаслідок яких той помер, не доведена, оскільки на його одязі та взутті не було знайдено слідів крові постраждалого. Вважав, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 отримав від падіння на підлогу, оскільки останній не мав пальців на ногах та перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння (т.2 а.с. 33-34).

Аналогічні пояснення обвинувачений ОСОБА_7 дав і в суді апеляційної інстанції.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 в суді першої та апеляційної інстанціях не заперечував факт того, що наносив удари потерпілому, але оспорює їх кількість, локалізацію та спосіб нанесення.

Позиція захисту зводилась до того, що ОСОБА_7 штовхнув потерпілого, внаслідок чого останній впав на підлогу, та наніс тільки 2 ляпаси потерпілому.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого ОСОБА_7 та доведення в повному обсязі його вини в спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що займає посаду оперуповноваженого Богодухівського ВП, приблизно в жовтні 2018 року вони разом зі ОСОБА_14 заїхали до піднаглядного ОСОБА_12 , який проживає в Семеновому Яру. Вхідні двері були відчинені і вони зайшли в будинок, де побачили чоловіка в крові, який лежав обличчям вниз, кров на вигляд була засохла. Чоловік був без свідомості, однак ще дихав та хрипів, і вони одразу викликали поліцію та швидку допомогу. Сам ОСОБА_12 та ОСОБА_7 спали на ліжку, перебували у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_12 пояснив, що між тим чоловіком та ОСОБА_7 стався конфлікт, під час якого ОСОБА_7 наносив удари чоловіку. Сам ОСОБА_7 не пояснював нічого.

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції пояснив, що працює оперуповноваженим Богодухівського ВП, який пояснив в судовому засіданні, що восени 2018 року вони разом з ОСОБА_13 заїхали у справах в ОСОБА_15 та зайшли до ОСОБА_12 . Перші двері будинку були відчинені і вони зайшли всередину та побачили кров, стали гукати господаря, однак ніхто не відповідав. Вони відчинили другі двері та побачили чоловіка з бульбами крові, який лежав головою до дверей та хрипів. ОСОБА_12 став розповідати, що сталось, а свідок викликав поліцію та швидку. Потім прокинувся ОСОБА_7 та сказав, що вони втрьох вживали алкогольні напої і ОСОБА_10 впав та вдарився головою. ОСОБА_12 спочатку також казав, що ОСОБА_10 падав, однак потім став плутатись в поясненнях, розповів про конфлікт між ОСОБА_7 та чоловіком на підлозі.

Свідок ОСОБА_11 пояснив в судовому засіданні, що постраждалий ОСОБА_10 проживав у нього. Одного дня, точну дату не пам`ятає, в гості прийшов ОСОБА_7 , приніс з собою алкогольні напої. У ОСОБА_10 був неврівноважений характер і у них з ОСОБА_7 стався конфлікт. Сам конфлікт свідок вже не пам`ятає, однак коли він прокинувся, то побачив, що ОСОБА_10 лежить на полу, а ОСОБА_7 наносить йому удар ногою по голові, тоді ОСОБА_11 попросив його зупинитись, всього свідок бачив приблизно два-три удари ногою. Через деякий час приїхали працівники поліції, коли вони зайшли ОСОБА_10 лежав на підлозі на порозі між кімнатами, як він там опинився свідку невідомо, кров була на дверях.

Також у суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , показання яких, на думку колегії суддів, не містять інформації про фактичні обставини, які підлягають доказуванню.

Крім того, в суді першої інстанції була допитана експерт ОСОБА_18 , яка пояснила, що характер тілесних ушкоджень, що мали місце у постраждалого ОСОБА_10 , свідчить про те, що удари наносились саме взутими ногами та були нанесені в різні частини голови ОСОБА_10 .

Щодо наявності або відсутності слідів крові на взутті внаслідок нанесення ударів, то зазначені вище удари не супроводжувались кровотечою, оскільки у постраждалого кровила лише збійна рана губи. Крім того, кожен наступний удар міг бути нанесений в інше місце, отже на взутті не залишалось слідів крові. До того ж вилучене взуття має досить високу підошву, а тканина взуття могла увібрати залишки крові. Водночас наявність крові на самому трупі пояснюється тим, що кожна кровотеча має свій механізм. В даному випадку кровотеча могла розпочатись через деякий час після нанесення ударів, крім того потерпілий лежав, міг перевертатись, отже кров могла стікати і з часом могла потрапити на обличчя та на інші частини голови і тіла. При цьому забійна рана губи могла почати кровоточити одразу, однак кров може спочатку текти і всередину ротової порожнини.

Також експерт пояснила, що неможна ділити ушкодження голови та обличчя, оскільки черепно-мозкова травма оцінюється в цілому і в даному конкретному випадку саме вона стала причиною смерті ОСОБА_10 .

Ушкодження та крововиливи у ОСОБА_10 мали місце в різних частинах і були викликані саме ударами. Така черепно-мозкова травма не могла з`явитись від удару о двері або від падіння. Про це свідчить розташування крововиливів, які знаходяться зовсім в різних областях. Крім того від падіння не буває крововиливів на скроневих м`язах, оскільки в цій області є більш виступаючі частини черепа, які б в першу чергу співударялись о площину при падінні. До того ж розміри крововиливів свідчать про те, що удари наносились саме взутими ногами.

Також експерт пояснила, що після отримання ударів ОСОБА_10 дійсно міг ще деякий час самостійно пересуватись, оскільки характер отриманої травми є таким, що наростає поступово, тобто стан ОСОБА_10 погіршувався з часом.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у інкримінованому кримінальному правопорушенні об`єктивно підтверджується ще й наступними доказами:

- протоколом слідчого експерименту від 22.11.2019 року за участі свідка ОСОБА_11 та фото таблицею до нього (т.1, а.с. 214-219);

- висновком судово-медичної експертизи №12-14/5-Бг/19 від 08.01.2019 року (т.1 а.с.220-224);

- відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 (т.1 а.с. 225;

- протоколом огляду місця події від 20.11.2018 року та фототаблицею до нього (т.1 а.с.125, 127-135);

- протоколом огляду місця події та трупу від 21.11.2018 року та фототаблицею до нього (т.1 а.с. 136-139, 140-141);

- повідомленням Богодухівського районного відділення Харківського обласного бюро судово-медичних експертиз від 21.11.2018 року (т.1 а.с.145);

- протоколом огляду місця події від 21.11.2018 року та фототаблицею до нього (т.1 а.с.146, 147-149);

- висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння від 21.11.2018 року (т.1 а.с.188);

- висновком судово-медичної експертизи №12-17/104-БГт/18 від 07.12.2018 року (т.1 а.с.164-167);

- висновком судово-медичної експертизи №12-14/4-Бг/19 від 09.01.2019 року (т.1 а.с.171-175);

- висновком судово-медичної експертизи №12-14/3-Бг/19 від 09.01.2019 року (т.1 а.с.176-180);

- висновком судово-медичної експертизи №14/2637-Дм/18 від 31.12.2018 року (т.1 а.с. 168-170).

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами підтверджуються винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника, що ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_10 та наніс потерпілому тільки 2 ляпаси, колегія суддів вважає необґрунтованими, вони повністю спростовуються наявними в справі доказами.

Так, згідно показань обвинуваченого не оспорюється факт нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_10 по обличчю, про що також вказує захисник в своїй апеляційній скарзі.

Як вбачається із висновку судово-медичної експертизи №12-17/104-БГт/18 від 07.12.2018 року, під час проведення експертизи трупа ОСОБА_10 було встановлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді синців на обличчі та голові, саден на обличчі, забійних ран на обличчі, перелому кісток носа, крововиливів в м`які покрови голови з боку їх внутрішньої поверхні (в правій тім`яно-скроневій, в правій тім`яно-потиличній, в лівій тім`яно-скроневій, в лівій тім`яно-потиличній областях), крововиливів в скроневі м`язи, крововилив під м`які мозкові оболонки. Зазначена черепно-мозкова травма в своїй течії привела до набряку-набухання головного мозку, з дислокацією стовбурових структур, що і стало безпосередньою причиною смерті. Вищевказана закрита черепно-мозкова травма (в комплексі), що мається у ОСОБА_10 , носить ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя й утворилася від ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості яких не знайшли свого відображення в характері ушкоджень (т. 1 а.с. 164-167).

Разом з тим, згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/3-Бг/19 від 09.01.2019 року, механізм виникнення наявних тілесних ушкоджень, що малися у ОСОБА_10 , на який вказував ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчого експерименту від 22.11.2018 року, не відповідає судово-медичним даним щодо механізму спричинення ОСОБА_10 закритої черепно-мозкової травми, яка утворилася від численних (не менше, ніж 13) травматичних впливів, а саме від неодноразової ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, такими предметами могли бути як руки, так і, переважно, взуті ноги людини. Враховуючи вищевказане, від вказаних ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту «...2-3 ударів долонею правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_10 ...» дана черепно-мозкова травма утворитися не могла. Також відсутні дані, які б могли свідчити про те, що ця черепно-мозкова травма (в т.ч. її складові, тобто численні садна, синці, забійні рани, крововиливи в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні по різним областям) могли утворитися внаслідок падіння ОСОБА_10 з висоти зросту на площину (т.1 а.с.176-180).

Крім того, згідно висновку судово-медичної експертизи №12-14/4-Бг/19 від 09.01.2019 року, власноручне спричинення вищевказаної черепно-мозкової травми ОСОБА_10 виключено, також відсутні дані, які б могли свідчити про те, що ця черепно-мозкова травма (в т.ч. її складові, тобто численні садна, синці, забійні рани, крововиливи в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні по різним областям) могли утворитися внаслідок падіння ОСОБА_10 з висоти зросту на площину. Тобто, черепно-мозкова травма, яка явилася причиною смерті ОСОБА_10 була спричинена йому сторонньою особою, виникла не менше, ніж від 13 травматичних впливів, якими могли бути як кулаки рук, так і, переважно, взуті ноги людини, з прикладенням сили, достатньої для їх спричинення (т.1 а.с. 171-175).

Також, колегія суддів враховує покази свідка ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_10 в область голови та обличчя спочатку кулаком, потім ногами. Аналогічні показання свідок давав і під час проведення з ним слідчого експерименту та під час одночасного допиту осіб 10.01.2019 року, тобто його свідчення були послідовними і не змінювались.

Покази ОСОБА_11 підтверджуються висновком судово-медичної експертизи №12-14/5-Бг/19 від 08.01.2019 року, відповідно до якого механізм виникнення наявних тілесних ушкоджень, що малися у ОСОБА_10 , на який вказував свідок ОСОБА_11 під час проведення з ним слідчого експерименту від 22.11.2018 року, відповідає судово-медичним даним щодо механізму спричинення ОСОБА_10 закритої черепно-мозкової травми, яка утворилася від неодноразової ударної та ударно-ковзаючої дії тупих твердих предметів, з обмеженою травмуючою поверхнею, такими предметами могли бути як руки, так і, переважно, взуті ноги людини, на що і вказував ОСОБА_11 .

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що свідок ОСОБА_11 не впізнав себе на відеозаписі з проведення слідчого експерименту є безпідставним. Перевіряючи вказаний апеляційний довід, колегією суддів було перевірено аудіозапис судового засідання від 25.06.2019 року, під час якого в суді першої інстанції оглядався відеозапис вказаної слідчої дії в присутності свідка ОСОБА_11 , який дійсно спочатку не впізнав себе, але після повторного перегляду визнав, що на відео саме він, впізнав свій будинок, підтвердив події (т.1 а.с. 230-231).

Версія захисника про можливість отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень внаслідок неодноразових падінь спростовуються як висновком експерта №12-14/3-Бг/19 від 09.01.2019 року так і поясненнями експерта ОСОБА_18 , яка в суді першої інстанції пояснила, що неможна ділити ушкодження голови та обличчя, оскільки черепно-мозкова травма оцінюється в цілому і в даному конкретному випадку саме вона стала причиною смерті ОСОБА_10 . Ушкодження та крововиливи у ОСОБА_10 мали місце в різних частинах і були викликані саме ударами. Така черепно-мозкова травма не могла з`явитись від удару о двері або від падіння. Про це свідчить розташування крововиливів, які знаходяться зовсім в різних областях. Крім того від падіння не буває крововиливів на скроневих м`язах, оскільки в цій області є більш виступаючі частини черепа, які б в першу чергу співударялись о площину при падінні. До того ж розміри крововиливів свідчать про те, що удари наносились саме взутими ногами.

Той факт, що в будинку інших осіб, крім ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та постраждалого ОСОБА_10 , не було ніхто не заперечував як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду. Про можливість нанесення ударів свідком ОСОБА_11 ніхто не заявляв.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи наявні всі докази доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а його позиція є намаганням уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити собі покарання.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст.65 КК України та його меті, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 29.11.2019 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:
____________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4