Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 505/3577/18
Номер провадження: 1-кп/511/12/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2020 рокум. Роздільна

Коллегія Роздільнянського районного суду Одеської області в складі:
судді - доповідача - ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілої та цивільного позивача - ОСОБА_9
представника потерпілої та цивільного відповідача адвоката ОСОБА_10
захисників адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинуваченого та цивільного відповідача - ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному проваджені по обвинуваченню:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту у 2013 році закінчив Харківський університет за спеціальністю електроменеджмент, розлученого, маючого дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000570 від 02.05.2018 року
ВСТАНОВИЛА:
01.05.2018 року біля 21 години 30 хвилин ОСОБА_15 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись с. Глибочок Подільського району Одеської області, вирішив проникнути на територію домоволодіння ОСОБА_16 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою вбивства останньої та заволодіння її грошовими коштами.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_16 та заволодіння її грошовими коштами, ОСОБА_15 , в той же день та час, діючи умисно, через паркан проник на територію домоволодіння ОСОБА_16 .
Перебуваючи на території домоволодіння останньої, ОСОБА_13 побачив, що ОСОБА_16 вийшла з будинку на подвір`я та в цей же час діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій в момент спричинення, взяв палицю, що знаходилась біля бокової хвіртки, скориставшись темним часом доби, перебуваючи позаду потерпілої, наніс нею 3 удари в область голови потерпілої, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців та саден обличчя, закритого перелому кісток носа, забійної рани волосяної частини голови, вогнищевих крововиливів в м`які покрови голови, від яких ОСОБА_16 впала на землю.
Після цього, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_16 та заволодіння її грошовими коштами, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя людини, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи протиправний характер своїх дій в момент спричинення, з метою подолання опору потерпілої, тягнув останню до приміщення літньої кухні за різні частини тіла, а також за хустку, яка була зав`язана на шиї потерпілої, таким чином її душивши, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді одиночної, незамкнутої, на рівні щитоподібного хряща, горизонтальної странгуляційної борозди (повний поперечний перелом лівого та правого великого ріжків під`язикової кістки, вогнищеві крововиливи в м`які тканини шиї), поперечного перелому тіла грудини та уламчастого перелому лівих ребер по передньо-пахвовій лінії (1-11), внаслідок чого остання втратила свідомість та померла.
Смерть ОСОБА_16 стоїть в причинному зв`язку з виявленими пошкодженнями і настала від механічної асфіксії, а саме одиночної, незамкнутої, на рівні щитоподібного хряща, горизонтальної странгуляційної борозди (повний поперечний перелом лівого та правого великого ріжків під`язикової кістки, вогнищеві крововиливи в м`які тканини шиї), яка виникла в результаті здавлення шиї хусткою.
В подальшому, перебуваючи в приміщенні літньої кухні, а саме в житловій кімнаті, ОСОБА_15 поклав потерпілу між двома ліжками, що були розташовані перпендикулярно в північно-східному куті кімнати, та накрив її подушками та ковдрами, що були на ліжках.
Після чого, ОСОБА_15 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, перебуваючи в приміщенні літньої кухні та шукаючи матеріальні цінності, виявив в серванті грошові кошти в сумі 6000 гривень, дві золоті сережки у вигляді полу круга (полу місяць), вартістю 1638 гривень, а також золотий перстень з ромбовидним виробом у верхній частині, вартістю 2185 гривень. Вказаними золотими виробами та грошовими коштами ОСОБА_15 заволодів та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
В подальшому, з метою уникнути кримінальної відповідальності та скрити сліди злочину, ОСОБА_15 почав розкидати на підлогу по кімнатах папір, газети, книжки та одяг, після чого їх підпалив та впевнившись, що у всіх приміщеннях будинку розгорівся вогонь, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник.
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та заперечував свою причетність до вбивства ОСОБА_16 , стверджуючи, що в будинку та дворі будинку потерпілої ОСОБА_16 він взагалі ніколи не був, а натомість на момент вказаного вбивства він разом з великою групою осіб перебував в с. Коси на рибалці на водоймі.
При цьому ОСОБА_13 суду пояснив, що останній час він проживав в с. Глибочок з батьками. 1 травня 2018 року в нього був вихідний на роботі, а у його племінника ОСОБА_17 був день народження, тому він разом зі своїми батьками планував поїхати до брата і привітати ОСОБА_17 . Але, на день народження вони не поїхали, оскільки брат вирішив день народження сина не святкувати. Того ж дня, після обіду вони з батьком стали готувати рибальські снасті, так як він вирішив поїхати з батьком на водойму в село Коси половити рибу. Його батько разом з іншими членами суспільства рибалок чергує на цій водоймі. Він особисто захотів наловити раків, сказав про це батькові, але оскільки сітки для лову раків у нього не було, тому вони по шляху на озеро вирішили заїхати до ОСОБА_18 та взяти раколовку, попередньо до нього зателефонувавши. До 18 годин вони з батьком підготували снасті, зібрали речі і продукти, все поклали в автомобіль і поїхали на озеро. По дорозі вони з батьком заїхали до дому ОСОБА_19 , де дружина останнього винесла сітку, яку він особисто взяв і поклав в багажник, так як батько був за кермом. Після цього вони відразу ж поїхали в с. Коси. По приїзду до вагончика помітили, що там вже перебували інші члени суспільства рибалок ОСОБА_20 , його син ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .
Вони з батьком стали викладати снасті, а потім він з ОСОБА_24 розвів багаття та жарив шашлик. Він сказав ОСОБА_25 , що хоче наловити раків, а той погодився йому допомогти, але коли заліз у воду, сказав що вода холодна і вони відмовилися від цієї затії. Після цього він взяв спінінг і став ним ловити рибу, всі інші готувалися до чергування. Потім приїхав бригадир ОСОБА_26 , сказав, що цю ніч чергування буде з човном. Дійсно через кілька хвилин двоє хлопців пригнали до берега човен. Після цього всі сіли вечеряти. Десь після 23-ї години ОСОБА_18 і ОСОБА_21 сіли в човен і поплили знімати сітки, перед цим він чув, як бригадир інструктував їх. Рибу він вже ловити не хотів, просто сидів разом з усіма біля багаття і слухав розмови. Після півночі батько ОСОБА_25 , ОСОБА_27 сказав, що йому потрібно вранці відвезти сина на роботу в м. Подільськ, тому він піде в вагончик спати. Йому теж треба було вранці йти на роботу, тому батько запропонував йому йти спати в машину, але йому хотілося дочекатися ОСОБА_25 і подивитися скільки сіток, вони зняли. Десь близько 01-00 години ночі човен причалив до берега, і він побачив в човні сітки. ОСОБА_28 сказав, що зняли чотири сітки. Після цього він пішов в автомобіль батька і ліг спати. О 5 годині ранку батько його розбудив і вони слідом за автомобілем ОСОБА_29 поїхали з батьком додому. У будинку батьків він ще поспав, а близько 8 години ранку батько відвіз його на роботу в м. Подільськ. Весь день 2 травня 2018 року він перебував на роботі.
Що стосується здачі золотих виробів в ломбард пояснив, що дійсно він користувався послугами ломбардів і іноді здавав золоті і срібні вироби в ломбарди, але це були власні речі і, отримуючи заробітну плату, він їх викуповував. 3 травня 2018 року по договору № 6900/1 він дійсно здав в ломбард "Синдикат-плюс" золоту сережку 500 проби, вагою 1,41 гр. вона була оцінена в 745 грн. 7 травня 2018 року по договору № в Центральний ломбард в м. Подільська вул. Пр. Перемоги -16, він здав золоту сережку 583 проби вагою 1,39 гр. вона оцінена 893 грн. 48 коп. Всі ці вироби знаходилися у власності його сім`ї.
Він, на його власні кошти, купив і подарував своїй дружині золоту каблучку в червні 2018 року.
Підтвердив суду, що він протягом 2016-2017 року вживав наркотики, однак восени 2017 року добровільно пройшов повний курс лікування від наркотичної залежності. Працював, допомагав батькам та братові по господарству.
На стадії досудового розслідування вину у вчинені злочину він визнавав повністю, давав визнавальні покази щодо причетності до вчинення злочину, однак ці покази спростував в суді, та пояснив, що він оговорив себе так як робив це за вказівкою працівників поліції під тиском.
Однак, незважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим, суд вважає, що вина ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами з огляду на наступне.
Так, допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що останній раз зі своєю матір`ю - ОСОБА_16 , яка проживала в селі Глибочок, Подільського району, вона спілкувалася по телефону 01.05.2018 року у вечірній час біля 21 години. Наступного дня, їй зателефонувала ОСОБА_30 , та повідомила, що в будинку її матері пожежа. По приїзду до будинку матері в с. Глибочок, помітила, що центральна хвіртка була зачинена на замок, який ОСОБА_31 збивав сокирою, тому зайти на територію домоволодіння було можливо лише з бокової сторони, через запасний вхід, який зачинявся на примітивну хвіртку, що підпиралася палицею, та про який фактично знали тільки близькі люди. Спочатку їй повідомили, що мати загинула під час пожежі, а потім співробітники поліції їй повідомили, що є 3 осередки підпала зі слідами масла та однозначно це вбивство, криміналісти виявили 5 місць зі слідами крові. Було встановлено, що вбивця з будинку матері викрав 6 тис. грн., золоті сережки та золоту каблучку. На місці події працювала службова собака та було зрозуміло, що до двору заходили не з головного входу, а з двору, де собака взяла слід. Вказані події відбувалися в будинку літній кухні, яка фактично вся вигоріла, а в дворі вона бачила багато плям крові біля тераси з лівої та правої сторони, біля колодязя, чистілки для взуття, біля маленького будинку в дворі. В подальшому вона у слідчого впізнавала по фото з ломбарду золоту сережку, яка належала її покійній матері, що підтвердила і під час судового розгляду; та їй стало відомо про те, що підозрюється у скоєнні вбивства ОСОБА_13 . Вказувала, що по селу ходили байки, що її мати продала будинок та автомобіль, а кошти тримає за місцем проживання. Зазначала, що при огляді домоволодіння 02.05.2018р. дійсно було вилучено декілька прикрас, але вони всі були біжутерією та будь-якої вартості не мали, тому їх до протоколу і не заносили.
Свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що 02.05.2018 року вранці до них прибігла ОСОБА_33 і повідомила, що у будинку ОСОБА_16 дим та пожежа. Що трапилося, вони з чоловіком не зрозуміли, але побачили, що з боку будинку ОСОБА_16 йде стовбур чорного диму. Відразу її чоловік ОСОБА_34 разом з його братом побігли до пожежі, стали викликати МЧС та дзвонити ОСОБА_35 .. Зазначила, що в цей день до будинку ОСОБА_16 вона не підходила. Її чоловік, ОСОБА_36 , потім їй розповів, що центральна хвіртка у ОСОБА_16 зачинена та він сокирою збив замок. Перед цим, в кінці квітня 2018 року ОСОБА_33 та ОСОБА_37 у неї працювали, допомагали по господарству. В цей час, вона помітила, що у ОСОБА_38 на зовнішній стороні долоні рук містяться опіки, два волдиря, та її дочка купувала їм засіб від опіків.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_34 пояснив, що 02.05.2018 року вранці він побачив ОСОБА_33 , яка сиділа в них у дворі та розповіла, що в ОСОБА_16 горить хата. Він разом з братом ОСОБА_39 побігли до пожежі, ворота будинку ОСОБА_16 та друга хвіртка були зачинені, тому він вибив другу хвіртку, та побачив, що іде дим. Зайшовши в двір, він побачив, що двері в будинок трохи відкриті, а в домі палає вогонь, в приміщення зайти було не можливо, дим йшов з труби та дверей. Він покликав господарку, але у відповідь була тиша. Тоді він намагався потушити полум`я, але це було марно. На місце пригоди він потрапив першим, більш нікого поблизу не було. Намагаючись допомогти пожежникам, він був вимушений сокирою вибити ворота в дворі, щоб машина мала можливість під`їхати до будинку. Першими труп знайшли співробітники МЧС, в цей момент приїхала швидка допомога, а поліція приїхала пізніше. На місці події він пробув до 13-30 год, надав допомогу, бачив сліди крові на дворі біля будинку.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_33 суду повідомила, що вона із співмешканцем ОСОБА_40 працювали у односельців на різних роботах, щоб прокормитися, бо постійної роботи вони не мали. ОСОБА_16 («баба Люся») також їх наймала та за роботу платила їжею та іноді давала трохи грошей. Так, 01.05.2018 року у вечорі її побачила ОСОБА_16 та попросила прийти наступного дня до неї в 8.00-8.30 годин ранку і допомогти в городі, на що вона погодилася. 02.05.2018 року вона встала вранці та побачила дим з двору ОСОБА_16 , подумала, що до неї приїхав онук та запалили пічку. Вона пішла до ОСОБА_16 , по дорозі нікого не зустрічала. Коли вона прийшла до будинку ОСОБА_16 то побачила, що ворота були зачинені, велика собака перебувала в вольєрі. Вона зайшла з іншого боку. Про цей хід вона знала, так як іноді через нього ходила та біля нього прибирала, постукала у вікно, покликала господарку, але їй ніхто не відповів. Коли вона смикнула двері будинку, останні відкрилися і тоді вона побачила густий дим. Злякавшись, вона побігла до сусідів ОСОБА_41 , яким все розповідала про пожежу. Повернувшись на місце пригоди, вона разом з іншими гасила пожежу. Пожежникам та ОСОБА_9 дзвонила ОСОБА_42 .
ОСОБА_43 стверджувала, що 01.05.2018 року ОСОБА_13 приходив ввечері до них додому, коли смеркалось. В перший раз вона його побачила в цей вечір. Вона випила з ними 50 гр. горілки та пішла спати. Вони продовжили пити, скільки це тривало часу - не знає. Про що вони розмовляли вона не чула, але криків не було. Подручний ОСОБА_44 був одягнутий в майстерку в смужку та штани. Коли ОСОБА_13 пішов вона не знає, так як заснула та більше його не бачила. Вона проснулася в 6.30 годин ранку наступного дня, о котрій ліг ОСОБА_45 , вона не чула, але він вранці спав біля неї. Вранці 02.05.2018 року ОСОБА_45 їй нічого не казав ні про ОСОБА_13 , ні про щось інше, він був звичайний, не схвильований.
Також суду пояснила, що 01.05.2018 року вона пішла на роботу, а ОСОБА_45 залишився вдома. Пасічник ОСОБА_46 її зустрів та сказав, що потрібно робити і вона працювала до 17 години в цей день. Що в цей час з 10-17 години робив ОСОБА_45 вона не знає. Вона йому не дзвонила, але телефон в неї був. Коли вона 01.05.2018 року прийшла додому, то ОСОБА_45 був напідпитку і один, їй нічого не розповідав.
02.05.2018 року біля 16-16.30 годин її та ОСОБА_47 та всіх хлопців з села забрав дільничний в поліцію, всього 7 чоловік. Вона дільничному не казала., що в них накануні був ОСОБА_13 .
Її співмешканець ОСОБА_45 їй уже потім у серпні 2018 року розповів, що він йшов за ОСОБА_13 01.05.2018 року, коли той ішов вбивати б. Люсю, а він злякався, коли почув крик б. Люсі і втік.
При цьому, ОСОБА_33 стверджує, що ОСОБА_13 перебував у них в будинку 01.05.2018 та це він того вечора вбив та запалив ОСОБА_16 , а також, зазначила, що вона впізнала на суді ОСОБА_13 , як особу, яка 01.05.2018 перебувала в них дома та розпивала спиртні напої. Не розповідала про це співробітникам поліції, оскільки Подручний В їм погрожував.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_45 пояснив, що 01.05.2018 року після 12 години дня зустрів ОСОБА_13 , з яким знайомий з дитинства, і запропонував йому випити, так як він йшов з пляшкою горілки (яку взяв у сусідки ОСОБА_48 ), той погодився та пішов разом з ним до нього додому, де випили горілку на двох, згадували дитинство, потім той сказав, що хоче вбити бабусю (яка продала машину) і пішов. Він пам`ятає, що ОСОБА_49 вдягнутий був у шорти. ОСОБА_33 не було вдома, коли випивали. Пішов ОСОБА_49 біля 18 годин, але куди не відомо. Коли ввечері він ремонтував плитку, то прийшов ОСОБА_13 .. Вже смеркало і ОСОБА_33 лежала та дивилася телевізор. Вони не домовлялися зустрітися. Подручний ОСОБА_44 прийшов вже вдягнутий в спортивну майстерку, кепка начеб-то та шльопанці, і вони втрьох допили по 20 грам горілки, ОСОБА_33 пішла лягла далі дивитися телевізор. Подручний ОСОБА_50 сказав що вже йде, при цьому, продовжував висловлювати намір убити ОСОБА_16 , ОСОБА_33 в цей час спала. Подручний ОСОБА_51 , вийшов з його будинку та пішов в бік домоволодіння ОСОБА_16 , а він йшов позаду на відстані. До домоволодіння останньої, ОСОБА_13 пішов з боку городу, через додаткову хвіртку, почувши крики, він злякався та пішов до себе додому.
Також повідомив, що в цей день 01.05.2018 року він два рази брав у ОСОБА_52 горілку, а ОСОБА_33 , він не казав про розмову з ОСОБА_13 , про те що він збирається вбити ОСОБА_16 .
Раніше, працівникам поліції не розповідав, що вбивство вчинив ОСОБА_13 , так як злякався, що його звинуватять в співучасті та ОСОБА_13 йому погрожував, казав, що спалить хату. З ним проводили слідчий експеримент, на якому він показував звідки ОСОБА_13 заходив на територію домоволодіння ОСОБА_16 .
Також пояснив, що він виходив з магазину в м. Подільську десь через тиждень після вбивства, то зустрів ОСОБА_13 , це було другий раз після 01.05.2018 року. Той попросив в нього цигарку і вони разом покурили. ОСОБА_13 запитав в нього: «Що чутно, не чув, що там з бабусею?». А він сам розповів, що чув, що забрали тих, хто робив ремонт у ОСОБА_16 .
Зі слів ОСОБА_33 йому відомо, що вона прийшла до будинку ОСОБА_53 , стукала, але їй не відкривали, а коли вона відкрила двері то побачила дим, який пішов на неї. Чи кликала вона ОСОБА_16 , йому не відомо. Після цього вона побігла до ОСОБА_34 та розповіла про пожежу і ОСОБА_32 викликала пожежну машину та поліцію. ОСОБА_33 бігла від будинку ОСОБА_16 повз будинок ОСОБА_52 , через долину, біля 500 метрів до будинку ОСОБА_34 , але чому не подзвонила з мобільного телефону він не знає. Також він не знає, чому не зайшла до інших сусідів Власових. Вона разом з ОСОБА_34 побігли до дому ОСОБА_16 та намагалися самі потушити пожежу.
Співробітники поліції запитували, чого в нього обпалені руки, на що він їм розповів, що це від сонця (його возили до лікарні щоб пересвідчитись у цьому). Це коли вони рубали у ОСОБА_41 дрова, то він отримав опік рук від сонця та лікар це підтвердив в лікарні. У ОСОБА_16 він працював не часто, вона їх кормила в маленькій кухні (це не там, де її знайшли), також він працював у ОСОБА_54 пасічника і у ОСОБА_41 , але на пасіці частіше.
В судовому засідання свідок ОСОБА_55 , пояснила, що вона є колишньою дружиною обвинуваченого ОСОБА_13 , з яким в шлюбі прожила 8 років, в них є спільна донька, яку він любить. Спочатку обвинувачений працював в РЕМ м. Подільську та вагонному депо, а потім став вживати наркотичні препарати. Обвинувачений двічі лікувався від наркотичної залежності, останній раз взимку 2017 року і вона до нього повернулася. Вони ще прожили два місяця після цього, а потім він знову почав вживати наркотичні засоби, тому вона від нього пішла 12.02.2018 року та не повернулася більше. Ще до їх офіційного розлучення, яке відбулося 05.06.2018 року, ОСОБА_13 передав через її сестру ОСОБА_56 для неї золоту каблучку та букет квітів та сказав, що це «На прощання». Причиною розлучення стало вживання ОСОБА_13 наркотичних засобів в 2017 2018 роках. Він почав себе неадекватно поводити, зокрема спав з ножем, після вживання наркотичних засобів, але на наступний день він нічого не пам`ятав. Також, обвинувачений до неї застосовував фізичне насилля, простягав руки, за те що вона кошти ховала. Були факти, що він виносив гроші і золото на дозу, а саме: браслет, 2 перстня, сережки доньки, фотоапарат, срібний браслет, хрестик. Все це він здавав в ломбард, квитанції давав своєї матері, а вона це все викупляла. Крім цього, повідомила, що ОСОБА_13 часто користувався послугами ломбарду, куди здавав її особисті речі. 10.08.2018 року до неї додому приїхала поліція, був обшук з відео фіксацією, перстень вона віддала сама, але його потім повернули.
В судовому засідання свідок ОСОБА_57 пояснив, що 02.05.2018 року він вранці біля 07-00 год приїжджав повз будинку ОСОБА_16 , але ніякого диму чи пожежі не бачив. Підтвердив, що 01.05.2018 року приблизно з 11-12 годин до 16-30 годин або 17-30 годин ОСОБА_33 буда в нього та допомагала по господарству, вона фактично постійно була на його очах та не відлучалася. Крім цього, зазначив, що пошкодженні руки бачив у ОСОБА_38 до 01.05.2018 під час праці.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_58 пояснив, що працює командиром відділення 25 Державної пожежно-рятувальної частини 4-го Державного пожежно-рятувального загону. 02.05.2018 року він був на службі, вранці на 101 надійшов дзвінок, що в с. Глибочок горить будинок. Коли їх група під`їжджала, вони вже побачили дим, горів житловий будинок, сусіди були присутні та вони повідомили, що в домі є господиня. Після гасіння пожежі, вони зайшли до будинку, пройшли через веранду, дві кімнати і тільки в третій кімнаті знайшли труп господині, повідомили про вказане в поліцію. Прибула поліція, судово-медичний експерт , пожежу вони загасили і показали, де труп та на цьому їх дія закінчилася. Пояснив, що на веранді горіло все в тому числи і двері, навіть в вікнах полопалося скло, скрізь було полум`я. Їм навіть прийшлося зламувати кришу, щоб впевнитися, що більш очагів полум`я немає. Крім цього, зазначив, що підпал був здійснений не в ранці, а скоріш за все вночі, так як полум`я було у всіх кімнатах та все горіло, при цьому зазначив, що пожежа могла початися в 22.00 так як, приміщення могло бути зачинено та доступу кисню не було та в його практиці такі випадки траплялися. Також, зазначив, що при відкритому піддувалі грубки, дим міг виходити через димар. Причину пожежі він пояснити не може, оскільки вказане не є його компетенцією. Про запах бензину він ні від кого не чув.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_59 пояснив, що 02.05.2018 року він, як судово-медичний експерт, разом з співробітниками поліції виїхав до с.Глибочок, де був знайдений труп жінки на пожежі. При огляді місця події побачив, що була пожежа, все обгоріло. Він попросив винести тіло на вулицю. Виявив сліди пошкодження: множинні забиття плеча, тім`яної області голови і перелом в правому ліктьовому суглобі, обвуглені кінцівки та пошкодження тіла. На загиблій була хустка це все, що знайшли при огляді, далі тіло доставили до моргу. При ростині тіла з`ясувалося, що на тілі є численні тілесні ушкодження: перелом кісток, до 10 переломів ребер з права, перелом комплексу під`язикової кості, що свідчить про асфіксію при задушенні. Смерть наступила від асфіксії - від перелому під`язичної кістки, всі інші ушкодження потерпіла отримала за життя, окрім опіків кінцівок. Перелом спинки носа утворився від прямого удару що підтверджується затемненням обох очей, як і в області підборіддя, тобто множинних ушкоджень. На трупі слідів волочіння не було, вважає, оскільки потерпіла була одягнута, тому вони могли не відобразитися, але якщо вони були, то він їх би зафіксував. Пошкодження на голові могли утворитися в результаті нанесення ударів дерев`яною палицею. Свій висновок підтримав та зазначив, що смерть настала з 20 до 23 годин 01.05.2018 року від асфіксії.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_60 пояснив, що він раніше був знайомий з ОСОБА_13 , оскільки раніше вони вживали наркотичні засоби, але він лікувався та кинув. Пояснив, що в перших числах травня 2018 року (точної дати не пам`ятає) він зустрічався з ОСОБА_13 в м. Подільськ і той його запитав, кому можна продати золоту сережку, звідкіля вона не пояснюючи. На вказане він йому сказав, що можна здати до ломбарду, але ОСОБА_13 сказав, що в ломбард не можна або він не хоче. Вказану сережку він бачив невеликий проміжок часу, тому повідомити чи були на ній пошкодження, не може. Він пам`ятає, що сережка була золота, півмісяцем, більше нічого не пам`ятає. Надалі, у серпні місяці 2018 року у слідчого він впізнав по знімках цю сережку, там же дізнався, що ОСОБА_13 підозрюють у вбивстві.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_61 пояснив, що він був присутній 02.05.2018 року на місці пожежі в с.Глибочок з 10-00 год до 23 год., приймав участь з кінологами та собакою, яка вивела через город на верх до дороги і далі втратила слід, також приймав участь в якості понятого при огляді місця події.
Свідок ОСОБА_62 надав аналогічні пояснення в судовому засіданні та пояснив, що він був другим понятим 02.05.2018 року на пожежі в будинку ОСОБА_16 . На місце події він приїхав, коли вже полум`я було загашено. Пожежний говорив, що був підпал. Всі протоколи, які були складені за його участі, він читав уважно та підписував.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_63 , пояснив, що 02.05.2018 року на пульт пожежної частини надійшов дзвінок від ОСОБА_32 , яка повідомила по телефону, що в с. Глибочок загорання житлового будинку. В 08-45 годин прибуло відділення на місце події, провели гасіння пожежі, де був знайдений труп господарки. Він приймав участь у всіх слідчих оперативних діях. Для встановлення причини пожежі приїхав представник дослідної лабораторії спеціаліст ОСОБА_64 , який відібрав речові докази для проведення експертизи. Свідок зазначав, що в приміщенні, до якого доступу кисню не має, пожежа може досить тривалий час тліти, і у разі відчинення дверей, пожежа може швидко розгорітися. Якщо в приміщенні накопичується дим, то він фактично може виходити через піддувала пічного опалення на зовні, при цьому, пожежа не буде розгорятися. Причиною пожежі є занесення із зовні сторонньою особою джерела вогню, само по собі загорітися не може..
В судовому засіданні свідок ОСОБА_65 , повідомила, що 02.05.2018 року біля 8.10-8.15 годин вона їхала по селу Глибочок в м. Подільськ, та їй назустріч йшла ОСОБА_33 в бік будинку ОСОБА_41 швидким кроком, в якомусь не адекватному стані, ні мобільного телефону, ні сумочки з неї не було. Коли вона проїжджала повз хати ОСОБА_16 , в дворі нікого не побачила, але з коминка йшов дим, хвіртка була закрита, в двір вона не заходила. Коли вона доїхала до кладовища, то в неї зламався мопед та вона повернулася в село, де вже побачила сильний дим, але на пожежу спочатку не пішла. Приїхала вона до будинку ОСОБА_16 близько 11 годин, пожежних вже не було, у двір їх не пускали. Коли приїхав катафалк, вона вже була і бачила, як вантажили накрите тіло. Вона бачила кров в дворі: біля арки та ганку, посередині двору, навіть на стіні біля арки була кров. Зазначала, що загибла була не конфліктною людиною, в тому числі з родиною Подручних. Вона у неї в дворі ОСОБА_13 не бачила, а ОСОБА_16 до них ходила додому, так як робила уколи його матері.
В судовому засіданні експерт ОСОБА_66 свій висновок підтримав та пояснив, що для порівняльного аналізу ніяких предметів йому надано не було та індивідуальні особливості травмуючого предмета в ранах не відобразилися, тому чим були причинені тілесні ушкодження, він пояснити не може.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_52 пояснила, що з 01 на 02 травня 2018 року до неї приїхала невістка та сваха. Її город межує з городом ОСОБА_16 , то ж вона бачила, як остання 01.05.2018 року щось робила на своєму городі. 02.05.2018 року коли ОСОБА_52 вийшла на двір, то почула запах диму, був сморід, почало щось стріляти. З її двору хату ОСОБА_16 не видно, тому вона вийшла на вулицю, де побачила дим з під криші. Вона побігла до дому ОСОБА_16 , бачила, що під`їхала пожежна машина, було багато людей. Вона трохи побула на місці події та пішла до дому. Потім їй повідомили що т. Люсю вбили.
Окрім того свідок пояснювала, що 01.05.2018 року ОСОБА_33 у дворі ОСОБА_16 вона не бачила, але 01.05.2018 року ОСОБА_33 приходила до неї та придбала горілку. Того ж дня, а саме 01.05.2018 року ОСОБА_33 та ОСОБА_45 приходили до неї мабуть тричі та взяли 1,5 літра горілки по 0,5 л кожного разу. Її вказане здивувало, оскільки вони раніше брали лише по «чекушці», або по 1 пляшці; вважала, що вони вдвох стільки випити б не змогли. Оскільки вона після 21-00 години нікому не відкриває, тому запевняла, що вказане, тобто придбання горілки, відбувалося до 21-00 год 01.05.2018 року.
Також свідок ОСОБА_52 вказувала, що після того як вже ОСОБА_13 привозили на слідчий експеримент, їй особисто ОСОБА_33 розповідала, що повинні були вбити її (тобто ОСОБА_52 ),та, що 01.05.2018 року у них в гостях був ОСОБА_13 , з яким вони випивали, та він казав, що піде грабити та вбивати бабу ОСОБА_67 . В подальшому, на її запитання, ОСОБА_33 відповіла, що про вказане раніше не розповідала нікому, оскільки ОСОБА_13 їм погрожував, а того дня ОСОБА_45 привів ОСОБА_13 до хвіртки баби Люсі, а сам,злякавшись, втік.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_68 , пояснив, що він був присутній як понятий на слідчому експерименті, разом з ОСОБА_69 . Вказане відбувалося в с. Глибочок, де сталося вбивство. Під час слідчого експерименту обвинувачений розповідав як заходив до двору, як наносив удари, заносив тіло до хати, ховав подушками. Потім в посадці він показав, де ховав сумку і телефон, потім як приїхав до дому, де перевдягнувся і нижче свого дому в посадці спалив речі. Вказані події відбувалися влітку 2018 року, як понятому йому права та обов`язки роз`яснили до поїздки в с. Глибочок та вони с обвинуваченим їхали на різних машинах. Крім нього та другого понятого, під час слідчої дії був ще слідчий, проводилася відео фіксація. На слідчому експерименті ОСОБА_13 добровільно, адекватно і спокійно все показував і розповідав, на нього ніхто ніякого тиску не вчиняв, без відео фіксації з ним ніхто взагалі не розмовляв. Обвинуваченому ніхто не підказував, не розповідав, він сам все казав. У обвинуваченого в той день не було ніяких тілесних ушкоджень. Обвинувачений казав, що на територію двору пройшов через занедбану ділянку землі, потім пройшов через хвіртку і розповів, що він бачив, як жінка сиділа в будинку та нібито розмовляла по телефону, він постукав та заховався за дверима, вона вийшла, він її вдарив штахеткою або палкою та затягнув в будинок літню кухню, де 2 кімнати, а потім відніс її до дальньої кімнати, скинув на неї подушки і підпалив, але чим не пам`ятає. Подручний ОСОБА_50 про обставини все теж розповідав, але він точно все не пам`ятає. Обвинувачений про наявність в нього алібі не казав, а навпаки все спокійно і тихо розповідав. Далі після будинку він повів в посадку, де показав, де в посадці ховав рюкзак і телефон, обвинувачений ішов попереду і сам показував, де він ховав речі, де він їх палив, але які речі він спалив, теж не пам`ятає. Обвинувачений впевнено орієнтувався на місцевості та в будинку, він поводив себе так нібито там вже був. В якості манекена використовували білий мішок з під цукру з піском, на ньому обвинувачений показував, як вдарив і затяг тіло до будинку. Обвинувачений розповідав, що під час цього забрав гроші, але скільки він не пам`ятає. Подручний ОСОБА_50 підписав протокол власноручно та добровільно. Закінчився слідчий експеримент коли було вже темно, але час він не пам`ятає, вони його підписали в той же день.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_70 пояснив, що він був присутнім як понятий при слідчому експерименті в с. Глибочок, де обвинувачений спочатку провів всіх учасників слідчої дії до забору, де стояв шифер, розповів та показав, як переліз через паркан, підійшов до літньої кухні (там 2 будинка), побачив що жінка балакала по телефону, постукав, вона відкрила, він вдарив її штахеткою або палкою. Замість статиста був білий мішок. Після того як вдарив, заніс її в будинок, в другу кімнату дальню, взяв подушку і одіяло та підпалив. Потім вони пішли до посадки, куди спочатку поїхали на машинах, а потім йшли пішки. Подручний ОСОБА_50 вперед ішов в посадку і сам все показував, де знаходився його рюкзак, телефон та речі. Потім він розповідав, що поїхав в м.Подольськ дійшов до дому там перевдягнувся, а речі спалив на вулиці. Слідчий експеримент закінчився, коли на вулиці було темно. Протокол він підписував особисто та добровільно. Під час слідчого експерименту обвинувачений не казав, що він був в цей день на рибалці в іншому місці. На слідчому експерименті адвокат був. Обвинувачений був впевнений, поводив себе спокійно, не плутався в показах та все показував добровільно. Йому, як понятому роз`яснювалися права та обов`язки, крім понятих ще інші особи приймали участь, але скільки було людей, він не пам`ятає. Подручний ОСОБА_50 не користувався будь-якими нотатками та записами, перед слідчим експериментом йому не надавалися будь-які плани, схеми, записи, він добровільно та самостійно все розказував. Тиску на обвинуваченого не здійснювали, у нього тілесних ушкоджень не було. Складений протокол йому прочитали і він його бачив та підписав.
Свідок ОСОБА_71 суду пояснила, що в 2018 році, в тому числі і в травні того ж року, вона працювала касиром відокремленого підрозділу № НОМЕР_1 Повного Товариства «ЛОМБАРД СЕЙФ» ТОВ «КАРАТ-КРЕДИТ» І КОМПАНІЯ», що розташований за адресою: Одеська область, м. Подільськ, проспект Перемоги, 5. Обвинуваченого ОСОБА_13 вона пам`ятає так як він у них був VIP-клієнтом, постійно користувався послугами ломбарду. В травні 2018 року він теж скористався послугами їхнього ломбарду, а саме заклав золоту сережку. Далі, ОСОБА_71 розповіла про порядок діяльності ломбарду, та зазначила, що клієнт повинен при собі мати паспорт громадянина України, інша особа з чужим паспортом скористатися послугами ломбарду не може, так саме не може особа під чужими анкетними даними отримати кошти чи викупити назад заставлене майно.
Крім того, вина обвинуваченого в скоєнні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, згідно реєстрації повідомлення в ЄО № 3108 від 02.05.2018 року 02.05.2018 року об 08-54год до Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від диспетчера МНС по телефону про те, що у с.Глибочок Подільського району горить житловий будинок. При виїзді СОГ на місце події в згорілому будинку виявлено обгорілий труп господарки будинку ОСОБА_16 , 1939 року народження, при огляді судмедекспертом на тілі померлої виявлено ознаки насильницької смерті, а саме: рвана рана мочки лівого вуха, в лобній області зліва рублена рвана рана розміром 5см, на тім`яній області голови рвана рана з скальпуванням розміром 6см. При вході в будинок знайдена пляма бурого кольору, труп направлено на СМЕ, вилучено змиви речовини бурого кольору (т. 2 а.к.п. 5).
За вказаним фактом відповідні відомості внесені до ЄРДР № 0000570 від 02.05.2018 року, згідно витягу з якого зазначено, що 02.05.2018 року до чергової частини Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від диспетчера МНС про те, що горить житловий будинок. При виїзді СОГ на місце події в згорілому будинку виявлено обгорілий труп господарки будинку ОСОБА_16 , 1939 року народження, з ознаками насильницької смерті, а саме: рублено-рвана рана лобної області зліва, рвана рана тім`яної області зі скальпуванням та рвана рана мочки лівого вуха. Проведення досудового розслідування по вказаному факту доручено СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області у складі групи слідчих (т. 2 а.к.п. 1-2, 3, 4, т. 5 а.к.п. 2-5).
У відповідності до протоколу огляду місця події від 02.05.2018 року та доданої до нього фото таблиці, який проведеного слідчим ОСОБА_72 з 09-15год до 10-30год, в присутності понятих ОСОБА_73 та ОСОБА_74 , потерпілої ОСОБА_9 , встановлено, що під час гасіння пожежі будинку АДРЕСА_2 в літній кухні на полу в однієї з обгорілих кімнат між ліжками під простирадлами та подушками був виявлений труп домогосподарки ОСОБА_16 , який для подальшого огляду був поміщений на простирадло та винесений на вулицю. Окрім того, на території домоволодіння є два будинки, один з яких є літня кухня. В цьому приміщенні, у всіх кімнатах були виявлені сліди горіння, кіптяви; деякі предмети в будинку ідентифікувати неможливо через високу температуру та процес горіння, а також на підлозі кімнати в хаотичному порядку насипом виявлені різноманітні газети, брошури та папери обвуглені та частково обвуглені, у всіх приміщеннях наявні сліди тривалого горіння та кіптяви. На подвір`ї вказаного будинку в деяких місцях навпроти вікна та літньої кухні виявлені плями крові. На задньому дворі виявлено пошкодження дерев`яного паркану ( т. 2 а.к.п. 6-10, 11-70).
Згідно до протоколу огляду місця події від 02.05.2018р. та доданої до нього фото таблиці та схемою, який проведеного слідчим ОСОБА_72 в присутності потерпілої ОСОБА_9 в період з 19-30год до 22-00год, в присутності понятих ОСОБА_74 та ОСОБА_75 в. с.Глибочок, у відповідності до яких зафіксовані місця вогнищ у всіх кімнатах будівлі та після пожежним сміттям у вигляді обвуглених фрагментів меблі, речей з текстильного матеріалу та інших речей побуту( т.2 а.к.п. 71-73, 74, 75-80).
На місці події був залучений кінолог зі службовою собакою, яка під час огляду взяла слід з території домоволодіння за адресою с. Глибочок вул. Українська та привела до перехрестя автодороги Подільськ Глибочок ( т. 2 а.к.п. 89).
Згідно протоколу огляду місця події від 02.05.2018 року та доданої до нього фото таблиці, проведеного в. с.Глибочок за участю понятих, був оглянутий обгорілий труп жіночої статі, похилого віку з чисельними ранами, в тому числі трьох рублених проникаючих в області голови; рваної рани лівого вуха. На шиї трупу зав`язаний тканинний платок з візерунками синього кольору. На шиї странгуляційної борозди не виявлено. Тазові частини та ніжні кінцівки пошкоджені від впливу вогню, наявні сліди копоті. (т. 3 а.к.п. 193-194, 195-201).
У відповідності до протоколу огляду трупа з фототаблицею, який був проведений в приміщенні моргу 02.05.2018 року в період з 18-00 до 19-50год. слідчим ОСОБА_76 , за участю понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_77 вбачається, що на трупі ОСОБА_16 наявні 4 тілесні ушкодження голови в лобно-тім`яній області зліва та на тім`яної області зліва; чисельні садна в області очей, чолі та підборідді; зламані кістки носу; рвана рана лівої вушної мочки; верхні та ніжні кінцівки обвуглені до різного рівня; уламчатий перелом правого ліктьового суглоба; перелам грудини між 5 та 6 міжреберрям; перелам ребер зліва з 1 по 11; ймовірно зламана під`язична кістка. На шиї ОСОБА_78 виявлена странгуляційна борозда та синтетична хустка темно синього кольору, яка зав`язана на вузол та знаходиться на шиї (т. 2 а.к.п. 81-84, 85-88).
У ОСОБА_16 виявлені наступні ушкодження: а) пошкодження голови: синці та садна обличчя, закритий перелам кісток носа, забійні рани волосяної частини голови, вогнищеві крововиливи в м`які покрови голови; б) травма тулуба: одиночна, незамкнута, на рівні щитоподібного хряща, горизонтальна странгуляційна борозна (повний поперечний перелам лівого та правого великого ріжків під`язикової кістки, вогнищеві крововиливи в м`які тканини шиї); поперечний перелом тіла грудини; уламчасті переломи лівих ребер по передньо-пахвовій лінії (1-11); в) травма кінцівок: внутрішньо суглобний перелом правого ліктьового суглобу; обвуглення шкіряних покровів лівого передпліччя, правої кисті, передньої поверхні обох нижніх кінцівок, обвуглення кісток обох стоп. Крововиливи в м`які тканини шиї по ходу странгуляційної борозни, переломи лівого та правого великих ріжків під`язикової кістки виникли від дії травмуючої сили, що діяла зовні всередину і прикладеної в місці пошкодження, до передньо-правої та передньо-лівої поверхні шиї, яким був матеріал головної хустки при здавлюванні м`яких покровів і органів шиї в результаті волочіння трупа за хустку, яка знаходилася на шиї потерпілої (т. 2 а.к.п. 92-94).
Забиті рани волосяної частини голови утворені тупим предметом з ребром і з нерівним і/або нечітким ребром дерев`яним бруском, прикладеним в місці пошкодження, належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я на підставі п. 2.3.3 «Правил…». Закритий перелом лівих ребер, поперечний перелом грудини, внутрішньо суглобний перелом правого ліктьового суглоба спричинені від дії тупого предмету, конструктивні властивості якого не відобразилися і на підставі п. 2.2.2 «Правил…» належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Механічна асфіксія від здавлення органів шиї петльою (зашморгом) являється небезпечною для життя, відповідно має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Всі види асфіксій супроводжуються гострим порушенням дихальної та серцевої діяльності, тому потерпіла вчиняти які-небудь цілеспрямовані дії не мала можливості. Відсутність на тілі ОСОБА_16 опіків першого та другого ступеня, відсутність демаркаційної лінії, відсутність кіптяви та слизовій оболонці дихальних шляхів, відсутність наявності карбоксигемоглобіна в крові потерпілої, виявлене обвуглення шкіряних покровів і кісток нижніх кінцівок, виникло після смерті від дії полум`я, що підтверджується висновком експерта № 105 від 11.07.2018р. (т. 2 а.к.п. 92-94).
У відповідності до висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 323 від 20.07.2018 року з фото таблицею вбачається, що забита рана - лобно-тімяної ділянки утворена тупим травмуючим предметом з ребром, обмеженим тригранним кутом чи дугою. Забита рана тьмяно-потилочної ділянки зліва утворена тупим травмуючим предметом з нерівним і/або нечітким ребром чи циліндричною контактуючою поверхнею. На під`язиковій кістці виявлено: повний поперчний перелам правого великого ріжка, утворений за типом прямого, при розгинанні, від дії травмуючої сили, що діяла зовні всередину і прикладеної в місці пошкодження, до передньо-правої поверхні шиї; поперечний перелам лівого великого ріжка, утворений за типом прямого, при розгинанні, від дії травмуючої сили, що діяла зовні всередину і прикладеної в місці пошкодження, до передньо-лівої поверхні шиї, і поперечний перелам правого великого ріжка, утворений за типом непрямого, при згинанні, від дії травмуючої сили, що діяла на відстані від місця пошкодження. Ці ушкодження були завдані тупим травмуючим предметом. На щитоподібному і перстнюватому хрящах при візуальному дослідженні і стереомікроскопії пошкоджень не виявлено. На халаті виявлено три дефекти матеріалу на лівій, правій поличках і спинці, утворені в результаті дії високої температури. На предметах одягу ОСОБА_16 виявлені численні сторонні включення у вигляді лусочок чорного кольору, що є частинками попелу. (т. 2 а.к.п. 105-108, 109-115).
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_16 етиловий спирт та карбоксигемоглобин не виявлені, у відповідності до Акту № 2368/105 від 11.05.2018р. (т. 2 а.к.п. 95).
Смерть ОСОБА_16 стоїть в причинному зв`язку з виявленими пошкодженнями і настала від механічної асфіксії, яка виникла в результаті здавлення шиї петлею хустки та настала від механічної асфіксії, яка виникла в результаті здавлення шиї петлею (удавлення петлею) з достатньо щільного матеріалу від здавлення хусткою, про що свідчить наявність харатерного для такого роду смерті ознака горизонтальна, незамкнута, не однакової глибини та ширини, на рівні верхніх відділів щитоподібного хряща, одиночна странгуляційна борозна, наявність достатньо грубих ушкоджень шиї (перелами лівого та правого великих ріжків під`язикової кістки, крововиливи в м`які покрови шиї), результати медико-криміналістичного дослідження, а також загальноасфіктичні ознаки, які спостерігаються при цьому виді смерті розлиті інтенсивно фарбовані плями, різко виражена синюковатість та нябряклість обличчя, рідка кров в порожнинах серця і крупних судин, різко виражене венозне полнокрів`я внутрішніх органів, множинні екхиматичні крововиливи в шкіру обличчя, крапко подібні крововиливи в кон`юктиви, під плеврою легень, збільшення легень, набряк головного мозку та мяких мозкових оболонок, що відображено в висновку експерта № 105 від 11.07.2018 року та судово-імунологічного акту № 514 від 30.05.2018р.; судово-гістологічного акту № 1340 від 30.05.2018р., медико-криміналістичного акту № 233 від 11.06.2018р. та судово-токсилогічного акту № 2368 від 30.05.2018р. ( т. 2 а.к.п. 92-94, 95; 96; 97; 98-102).
Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи № 634 від 23.08.2018 року з таблицей підтверджено, що кров потерпілої ОСОБА_16 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО. На халаті та хустці потерпілої ОСОБА_16 виявлена кров останньої; на земельному грунті, металевому виробі знайдено кров як ОСОБА_16 так і кров ОСОБА_16 в якості домішок ( т.2 а.к.п. 119-123).
У відповідності до Акту про пожежу від 02.05.2018 року та рапорту тво начальника караулу 25 ДПРЧ служби цивільного захисту ОСОБА_79 вбачається, що 02.05.2018 року об 08-37хв на ПЗЧ 25 ДПРЧ надійшло повідомлення від ОСОБА_32 про загорання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , час прибуття до місця виклику об 08.48 год.., локалізація пожежі о 09.04 год., ліквідація пожежі о 09.36 год. Причиною пожежі зазначено занесення стороннього джерела запалювання із зовні невстановленою особою з використанням ініціатором горіння. На місці пожежі було знайдено труп господарки ОСОБА_16 .. Внаслідок пожежі вогнем знищено диван, тумбочку, двері, вікна та особисті речі на загальній площі 35 кв.м., збиток 200000 грн ( т.2 а.к.п. 124, 125).
Про те, що причиною виникнення пожежі є занесення стороннього джерела запалювання із зовні невстановленою особою з використанням ініціатором горіння підтверджено і Звітом про причини виникнення пожежі від 03.05.2018р. (т. 2 а к.п. 126).
У відповідності до висновку експерта № 1467-Х від 27.07.2018р. з фото таблицею на після пожежному смітті та обвуглених фрагментах одягу, килимі, сидінні табурету, змивах кіптяви сліди нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено (т. 2 а.к.п. 131-134, 135-136).
Згідно до висновку комплексної судово-медичної експертизи №133 від 04.11.2019 року, яка була проведена під час судового розгляду та якої передувало огляд місця події від 08.08.2019 року, який був проведений під час судового розгляду в порядку ст. 333 КПК України, де було оглянуто та з`ясовані детальні зображення та розміри сходинок літньої кухні в АДРЕСА_2 та встановлено наступне ( т. 6 а.к.п. 26-63, т. 5 а.к.п. 64-77).
Так, за даними судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_16 були виявлені наступні пошкодження: а) ушкодження голови : синці та садна обличчя, забійні рани лобно-тім`яної ділянки зліва та тім`яно-потилочній ділянці зліва, вогнищеві крововиливи в м`які покрови голови; б) ушкодження шиї, які призвели до розвитку механічної асфіксії: одиночна, незамкнута, на рівні щитоподібного хряща, горизонтальна странгуляційна борозна, повний розрив хрящової тканини правого великого ріжка в місці з`єднання ріжка з тілом під`язикової кістки, повний поперечний перелом правого великого ріжка та повний поперечний перелом лівого великого ріжка під`язикової кістки, поперечні переломи дуги перснеподібного хряща справа (неповний) та зліва (повний), вогнищеві крововиливи в м`які тканини шиї; в) ушкодження тулуба: перелом тіла грудини; уламчаеті переломи лівих ребер по передньо-пахвовій лінії, з 1-го ребра по 11-те; г) травма верхньої кінцівки: закритий перелом в ділянці правого ліктьового суглоба; д) обвуглення шкіряних покровів лівого передпліччя, правої кисті, передньої поверхні обох нижніх кінцівок, обвуглення кісток обох стоп.
Ушкодження шиї з розвитком механічної асфіксії від здавлення органів шиї петлею (зашморгом), відповідно п.2,1.3. і) та ї) "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Забійні рани лобно-тім`яної ділянки зліва та тім`яно-потиличній ділянці зліва з вогнищевими крововиливами в м`які покрови голови не були небезпечними для життя, та при звичайному клінічному перебігу у живих осіб, як правило, викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цим критерієм, відповідно до п. п. 2.3.3 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Синці та садна обличчя самі по собі мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
На під`язиковій кістці виявлені пошкодження: повний розрив хрящової тканини правого великого ріжка в місці з`єднанні: ріжка з тілом кістки, який утворився внаслідок розгинання при прикладанні травмуючої сили в місці ушкодження:
- повний поперечний переломом правого великого ріжка, який утворився, внаслідок згинання при прикладанні травмуючої сили на віддаленні від міси перелому;
- повний поперечний переломом лівого великого ріжка, який утворився внаслідок розгинання при прикладанні травмуючої сили в місці ушкодження;
На перснеподібному хрящі виявлено два переломи, які представляють поперечні переломи дуги хряща справа (неповний) та зліва (повний), які мають ознаки прямих та утворилися внаслідок розгинання при прикладанні травмуючої сили в місцях ушкоджень. Одиночна, незамкнута, на рівні щитоподібного хряща, горизонтальна странгуляційна борозна з крововиливами в м`які тканини шиї, переломи лівого та правого великих ріжків під`язикової кістки, переломи перснеподібного хряща є єдиним комплексом травми шиї (механічної асфіксії), яка виникли від дії травмуючої сили (тупого предмета з контактуючою поверхнею продовговатої форми), що була прикладена в момент здавлювання м`яких покровів і органів шиї до її передньо-правої та передньо-лівої поверхні. Таким чином, не виключається можливість спричинення травми шиї при механізмі, зазначеному в обвинувальному акті, тобто шляхом волочіння потерпілої з двору в літню кухню, за зав`язану на шиї хустку.
Забита рана лобно-тім`яної ділянки зліва могла утворитися наслідок контакту з твердим тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, що має форму наближену до циліндричної. Не виключається можливість її утворення як від контакту при падінні з бетонним покриттям першої сходинки порогу літньої кухні, а саме її ребрами, ребром (ребра якої мають дещо закруглений край), так і від удару дерев`яним бруском зі схожими конструктивними особливостями.
В тім`яно-потиличній ділянці зліва розташовано три забійні рани, які могли утворитися внаслідок контакту з твердим тупим предметом; одна з ран могла бути спричинена при падінні в результаті контакту з полотном металевої решітки (одним з її хвилястих елементів), що була розташована біля порога літньої кухні. Судити про індивідуальні особливості предмета, що спричинив дві інші рани не є можливим.
Рвана рана ділянки мочки лівої вушної раковини, синець у ділянці лівої щоки, синці у ділянці верхнього та нижньої повіки лівого та правого ока, садно у ділянці чола та у ділянці підборіддя справа утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключається можливість, що такими предметами ли «кулаки рук», а також інші предмети.
Перелічені ушкодження спричинені незадовго до настання смерті.
Виявлена експертом при зовнішньому дослідженні трупа (на дотик) патологічна рухливість кісток і хрящів носа, без подальшого внутрішнього дослідження ділянки (кісток і хрящів) носа не дає можливості експертам судити про характер, механізм і давність травми носа.
При внутрішньому дослідженні трупа (акт судово-медичного дослідження №105 від 03.05.18р.) морфологічні ознаки (характер країв) та точна локалізація перелому в ділянці правого ліктьового суглобу та перелому грудини не вказані, тому судити про механізм їх утворення не є можливим. Дані переломи або їх фрагменти у відділенні судово-медичної криміналістики не направлялися та досліджувались.
Встановити істинний механізм утворення переломів 1-11 лівих ребер не представляється можливим, так як в акті судово-медичного дослідження № 105 від 03.05.18р. вказано, що вони прямі за морфологією, але описані ознаки непрямих переломів, що суперечить одне одному та не дозволяє встановити механізм їх утворення та конструктивні особливості контактуючої поверхні. Дані ребра або їх фрагменти у відділенні судово- медичної криміналістики не досліджувались.
Ушкодження м`яких тканин шиї з переломами під`язикової кістки та перснеподібного хряща (механічна асфіксія), забійні рани, синці та садна з крововиливами в м`які тканини голови носять характер прижиттєвих.
Беручи до уваги відсутність на тілі потерпілої ОСОБА_16 опіків першого та другого ступеня, відсутність кіптяви на слизовій оболонці дихальних шляхів, відсутність наявності карбоксигемоглобіна в крові потерпілої, виявлене обвуглення шкіряних покровів і кісток нижніх кінцівок, виникло після смерті від дії полум`я.
В зв`язку з тим, що м`які тканини в проекції травми носу, грудини, ребер, правого ліктьового суглоба при дослідженні трупа на судово- гістологічне і судово-криміналістичне досліджування не бралися (не направлялися), то судити про прижиттєве чи посмертне спричинення цих ушкоджень, а також їх давність і ступінь тяжкості не є можливим.
Всі види асфіксій приводять до гострого порушення дихальної та серцево-судинної діяльності, які викликають тяжкі порушення центральної нервової системи, що супроводжуються при кінці 1-ї хвилини втратою свідомості, тому активні рухи (опір) стають неможливими.
Згідно даних висновку експерта № 105 від 03.05-11.07.2018., смерть ОСОБА_16 знаходиться у причинному зв`язку з виявленими ушкодженнями шиї і настала на протязі короткого проміжку часу (мінімум- через 3-4хв.) від механічної асфіксії, яка виникла в результаті здавлення шиї петлею (удавлення петлею) від здавлення хусткою, про що свідчить наявність характерного для такого роду смерті ознака - горизонтальна, незамкнута, не однакової глибини та ширини, на рівні верхніх відділів щитоподібного хряща, одиночна странгуляційна борозна, наявність достатньо грубих ушкоджень органів шиї (переломи лівого та правого великих ріжків під`язикової кістки, переломи перснеподібного хряща, крововиливи в м`які покрови шиї), а також наявністю загальноасфіктичних ознак розлиті інтенсивно фарбовані трупні плями, різко виражена синюковість та набряклість обличчя, рідка кров в порожнинах серця і крупних судин, різко виражене венозне повнокрів`я внутрішніх органів, множинні екхиматичні крововиливи в шкіру обличчя, крапкоподібні крововиливи в кон`юнктиви, під плеврою легень, збільшення легень, набряк головного мозку та м`яких мозкових оболонок.
В зв`язку з тим, що труп потерпілої піддався термічному руйнуванню, а час початку судово-медичного дослідження трупа в акті № І05 від 03.05.2018р. не вказано, то встановити точний час настання смерті не є можливим. Ступінь розвитку постмортальних (посмертних) змін тіла при дослідженні трупа в морзі: «Трупні плями синьо-фіолетові, інтенсивні, розташовані на спині. При натисканні динамометром 2кг/см2 на протязі 3-х секунд блідніють та відновлюють своє забарвлення через 12,5 хвилин. Трупне заклякання слабо виражене у всіх групах м`язів. Шкіряне покриття тулуба, кінцівок та обличчя покриті кіптявою» орієнтовно вказують на давність настання смерті від 24 до 36 годин до моменту дослідження трупних змін трупа.
Положення тіла гр. ОСОБА_80 в момент отримання нею тілесних ушкоджень могло бути самим різним і в процесі заподіяння ушкоджень могло змінюватися. На підставі наявних даних встановити точне взаєморозташування потерпілої і особи, яка заподіяла ушкодження, не представляється можливим.
В ході слідчого експерименту за участю обвинуваченого, будь-яких відомостей, щодо самовільного падіння потерпілої (тобто, без надання тілу попереднього прискорення) з висоти власного росту не встановлено.
При зовнішньому дослідженні трупа ОСОБА_16 (акт судово-медичного дослідження №105 від 03.05.2018р.) тілесних ушкоджень, які могли виникнути внаслідок волочіння тіла потерпілої не описано ( т. 6 а.к.п. 26-63).
З журналу реєстрації надходження, розтину та видачі трупів у судово-медичному морзі Котовського відділення вбачається, що померлу ОСОБА_81 судово-медичним експертом було оглянуто 03.05.2018 року з 10 годин до 11-30 годин ( т. 5 а.к.п. 89-92).
Таким чином, підсумовуючи вищенаведене та враховуючи той факт, що згідно вказаного експертного дослідження встановлено, що давність настання смерті від 24 до 36 годин до моменту дослідження трупних змін трупа, труп досліджувався експертом 03.05.2018 року з 10 годин до 11-30 годин, тому момент настання смерті відповідає періоду з 22-00 годин до 23-30 годин 01 травня 2018 року.
Згідно протоколів тимчасового доступу до речей та документів від 09.10.2018р. та 03.10.2018р. на підставі ухвал слідчого судді, суду було вилучено:
- з ПТ «Ломбард Капитал» договір про надання фінансового кредиту та застави № від 07.05.2018 згідно якого ОСОБА_13 заклав золоту каблучку вагою 3,06г до вказаного ломбарду та акт приймання-передачі № 70 від 12.07.2018 відповідно до якого, вказана каблучка передана до скарбниці, так як ОСОБА_13 її назад не викупив;
- з «Ломбарду Сіндікат +» акти експертизи та заставного майна № 6900 від 03.05.2018р., згідно якого ОСОБА_13 користувався послугами вказаного ломбарду щодо фінансових операцій з золотою сережкою вагою 1,41г;
- з ломбарду «Центральний» договір фінансового кредиту та застави майна № від 07.05.2018р., відповідно до якого ОСОБА_13 заклав золоту сережку вагою 1,39 г, та фото сережки на паспорті громадянина України на ім`я ОСОБА_13 .
Згідно відповідей з ломбардів вбачається, що:
- з «Ломбарду Капитал» № 1797/19-об від 24.05.2019 підтверджено, що ОСОБА_13 користувався послугами вказаного ломбарду та укладав договір фінансового кредиту № від 07.05.2018;
- з ПТ «ПП ЕРА-ДОН» і компанія «ВАШ ЛОМБАРД» № 520 від 22.10.2019 підтверджено, що ОСОБА_13 користувався послугами вказаного ломбарду та укладав договір фінансового кредиту № від 07.05.2018, на підставі якого заклав золоту сережку вагою 1,39 г;
- з відокремленого підрозділу № 117 Повного Товариства «ЛОМБАРД СЕЙФ» ТОВ «КАРАТ-КРЕДИТ» І КОМПАНІЯ» згідно якого, обвинувачений ОСОБА_13 неодноразово користувався послугами вказаного ломбарду, де зазначав, що користувався номером мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 .
На двох фотокарточках з зображенням покійної ОСОБА_16 та однієї загальна (сімейна) фотокарточці зображена покійна ОСОБА_16 , на всіх вказаних знімках у покійної одягнені сережки з жовтого металу, які впізнала потерпіла ОСОБА_9 , а також фото вказаних сережок вилучено з ломбарду «Центральний», які здав ОСОБА_13 .
Протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2018 за участю свідка ОСОБА_47 , в ході якого, на підтвердження та перевірку показів свідка, останній детально розповів про обставини, які відбувалися 02.05.2018 та те, як ОСОБА_13 висловлював бажання позбавити життя ОСОБА_16 , з цією метою пройшов до її домоволодіння, а ОСОБА_45 в цей час прослідував за ним, почувши крики втік.
Частинами 1 - 10 ст. 290 КПК України визначено порядок відкриття матеріалів іншій стороні на стадії закінчення досудового розслідування.
Частина 11 цієї ж статті зобов`язує сторони кримінального провадження здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, а відповідно до положень ч. 12 ст. 290 КПК в разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
Дотримання такого порядку відкриття є вкрай важливим, адже як передбачено ч. 12 ст. 290 КПК, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази.
Правозастосовче орієнтування на дотримання процедурних вимог при відкритті іншій стороні матеріалів насамперед направлене на забезпечення принципу змагальності.
Слід враховувати, що принцип змагальності є наскрізним і він не закінчується після реалізації положень ст. 290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду саме суд у ході судового розгляду під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує дотримання цього принципу.
Більше того, змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 89 КПК. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК).
Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК), який належить до основних засад кримінального провадження, розумно було б очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від сторони захисту. Отже, якщо сторона захисту, ознайомившись із відкритими їй матеріалами досудового розслідування, не повідомить про наявність у неї інших доказів, які мають суттєве значення для встановлення істини та підлягають обов`язковій перевірці, що може розцінюватися судом, як зловживання правом та визнання в подальшому цих доказів недопустимими.
Натомість, сторона захисту, достеменно знаючи про алібі, вищевказані вимоги проігнорувала та зазначені матеріали стороні обвинувачення не відкрила.
Тому, дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд, з урахуванням вказаної версії захисту, не порушуючи принципу безпосередності та змагальності, перевірив наявність алібі у обвинуваченого.
Так, під час судового розгляду обвинуваченим та стороною захисту було заявлено про наявність у ОСОБА_13 алібі станом на вечір 01.05.2018 року та в ніч з 01 на 02 травня 2018 року, при цьому останній нібито перебував в групі інших рибалок на нічному чергуванні добровільного товариства рибалок «Оберіг» в селі Коси Подільського району.
Так, обвинувачений, спростовуючи версію обвинувачення, зазначав, що він інкриміноване вбивство не вчиняв, а перебував у іншому місці.
Перевіряючи наявність вказаного алібі, судом було допитано певне коло свідків захисту, допит яких під час досудового розслідування взагалі не проводився, оскільки про наявність алібі було заявлено тільки під час проведення вже судового розгляду.
Так, в судовому засіданні свідки ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_22 , ОСОБА_84 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , які з їх слів є членами ГО «Оберіг», підтверджуючи алібі обвинуваченого вказували наступне.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , пояснив, що 01.05.2018 року з вечора разом з ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 вони заступили на чергування в с. Коси на водойму. Подручний ОСОБА_88 не повинен був виходити на чергування, бо у його онука був день народження, але згодом він повідомив, що приїде. Він сказав ОСОБА_89 заїхати до нього додому, щоб взяти раколовку. Близько 19.00 20.00 год. на водойму приїхали Подручний ОСОБА_90 та ОСОБА_88 . ОСОБА_21 привіз замариноване м`ясо, а ОСОБА_13 пішов ловити рибу. Вони всі сиділи, їли, дивилися за порядком це все було поруч. Спиртне не вживали. Після 20 години приїхав бригадир ОСОБА_91 , який проводив інструктаж. Того ж вечора до них на човні приплили «Турмен» и «Кузнец», а також приїхав ОСОБА_92 . Він разом з ОСОБА_93 вийшли на човні на ставки, щоб виявити сітки браконьєрів та їх не було на березі з 23.00 до 01.00 години. Після свого повернення він бачив як всі інші були біля костра, сиділи в вагончику, ОСОБА_82 сидів біля машини, а ОСОБА_13 спав в машині, це було біля 2 години ночі. Вранці ОСОБА_85 потрібно було сина ОСОБА_25 відвезти на роботу, і вони ще трохи посиділи та поїхали додому. Стверджував, що ОСОБА_94 знає, той чергує далеко та в нього з ним великий конфлікт.
Він пам`ятає, що 02.05.2018 року біля 10 годин ранку говорив ОСОБА_95 , що вбили його сусідку, але його про сина ніхто не запитував.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_83 пояснила, що 01.05.2018 року їй подзвонив її чоловік та сказав щоб вона дала ОСОБА_13 раколовку. ОСОБА_13 приїхав біля 18-10 18-15 години разом зі своїм батьком - ОСОБА_96 на їх машині, з машини виходив тільки ОСОБА_13 , який і взяв раколовку та вони поїхали на чергування та рибалку. Вказане також бачила сусідка ОСОБА_97 , яка в той час була в неї. Зазначала, що ОСОБА_82 не повинен був іди на чергування на озеро, так як в його онука було день народження, але вони на нього не пішли, тому він вирішив поїхати на чергування. Чергування в них по графіку. ЇЇ чоловік разом з ОСОБА_98 поїхали на машині останнього на чергування раніше, повернувся її чоловік вже вранці. Проте що затримали ОСОБА_13 вона дізналася з Інтернету коли була в Польщі разом з ОСОБА_99 , де вони працювали до жовтня 2018р., тому вона не повірила про його причетність, так як він був у неї того дня.
02.05.2018 року біля 7.15 годин, вона їздила на базар з ОСОБА_13 та його батьками, ОСОБА_100 вийшов та пішов на роботу, а вони поїхали далі в м. Подільськ. Коли їхали всі обговорювали пожежу та як по-звірячому спалили жінку. Це було точно до 8 години ранку, так як ОСОБА_13 потрібно було на роботу, в нього був з собою тормозок пакет з харчами.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_20 , пояснив, що з 01 на 02.05.2018 року він заступив на чергування разом з ОСОБА_87 та своїм сином. Потім приїхав ОСОБА_28 , а потім біля 18.40-18.45 год. приїхали ОСОБА_82 та ОСОБА_13 , у яких він запитав про день народження внука, але йому відповіли, що день народження відмінилося. Трохи пізніше приїхав бригадир ОСОБА_91 , він провів інструктаж, їм пригнали човен, вони всі були біля водойми, чергували, робили шашлик. Його син ОСОБА_25 з ОСОБА_28 поплили на човні знімати сітки. Бригадир поїхав, а вони сиділи розмовляли до 12 години ночі та початку першої години. ОСОБА_82 та ОСОБА_13 пішли до себе в машину, потім повернувся ОСОБА_28 , вони ще трохи посиділи і пішли в вагончик спати. Вранці він відвіз сина в місто на роботу, а коли повернувся то посидів до 04.30 години і поїхав до дому, забрав з собою ОСОБА_101 та ОСОБА_28 . Слідом поїхали ОСОБА_82 та ОСОБА_13 . Приїхали по домам і зустрілися наступного дня на початку 11-12 години дня, ще приїхали ОСОБА_82 з ОСОБА_28 і почали говорити про вбивство.
Стверджував, що Подручний ОСОБА_102 весь час ні куди не відлучався, постійно знаходився біля всіх, тільки до себе пішов в машину спати біля 00.30-01.00 годин ночі, а з 01.30 год до 3 годин ранку він ОСОБА_103 не бачив.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_84 , який є далеким родичем обвинуваченого та його родини, пояснив, що 01.05.2018 року він разом з іншими заступив на чергування в с. Коси. На ставку він був біля 18 години, потім біля 19 годин приїхали Подручний ОСОБА_88 та ОСОБА_90 і інші, потім бригадир ОСОБА_91 вирішував, хто де буде і де чергувати. Він разом з ОСОБА_13 розпалили багаття, готували м`ясо, прийняли чергування, спостерігали за відпочивальниками. Подручний ОСОБА_50 весь вечір ловив рибу і був біля багаття. Біля 23 години він разом з ОСОБА_28 , вийшли на воду на човні, так як було тільки 2 рятувальних жилета, звідкіля вернулися біля 01 години ночі, при цьому ОСОБА_104 вже відпочивав у вагончику. На час його повернення на берег, він бачив свого батька ОСОБА_105 та ОСОБА_106 , а ОСОБА_90 знаходився в машині відпочивав, чи був в нього мобільний телефон, він не бачив. Після цього він взяв ковдру і постелив біля багаття, де до 03-00 год. ночі сидів, так як вранці йому на роботу. Він розбудив свого батька і біля 03.30 годин ранку поїхав з ним на роботу.
Стверджував, що того вечора та вночі він бачив Подручного ОСОБА_103 з 19 по 23 годину, оскільки він був в полі його зору, а не бачив тільки з 23.00 до 01.00 години, так як був на воді, а він залишився з його батьком та ОСОБА_107 на березі. ОСОБА_90 в машині спав на передньому сидінні з 01.00 години ночі, а він приліг біля багаття, де знаходився з 01.00 по 03.00 годину.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснив, що 01 та 02 травня 2018 року вони чергували по графіку з його бригадою на ставку в с. Коси. В той вечір біля другого вагончику чергували ОСОБА_28 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_108 , ОСОБА_49 та ОСОБА_104 , всіх їх в той вечір він бачив, оскільки приїхав до них біля 21.30 години для інструктажу, на якому також був присутній ОСОБА_109 . Також він бачив на березі і Василя, якій зламав гачок та ходив просив допомоги, потім жарили крильця. Десь біля 22.30 годин пригнали човен ОСОБА_110 і ОСОБА_111 , а він поїхав біля 23.00 год. на перший вагончик, так як там було тільки 3 чоловіка на чергуванні, а тут було 5 чоловік і був з ними на телефонному зв`язку. Біля 01.00 години ночі подзвонив ОСОБА_19 та повідомив що знайшли 2 сітки, які він сказав їм спалити. Більше він до них тієї ночі не приїжджав. Стверджував, що 01.05.2018 року з 21.30 до 23.30 години ОСОБА_13 був у нього на очах, ловив рибу поруч і сидів за столом.
Окрім того, пояснював, що в об`єднанні існує 12 бригад, до яких входять різні люди. Кожна бригада чергує згідно графіка, який складає секретар на кожний місяць, але він не зберігся так як вагончик згорів. ОСОБА_28 , ОСОБА_112 і ОСОБА_113 ОСОБА_88 є членами спілки, але ОСОБА_90 не є членом спілки. Стверджував, що на інструктажі 01.05.2018 року були ОСОБА_19 , ОСОБА_86 , ОСОБА_85 , ОСОБА_104 , ОСОБА_82 , ОСОБА_13 , ОСОБА_109 .
В судовому засіданні свідок ОСОБА_99 , пояснила, що дійсно 01.05.2018 року біля 18-19 годин ОСОБА_13 разом зі своїм батьком приїздив до ОСОБА_114 додому за раколовкою. Вже 02.05.2018 року біля 7-30 ранку вона разом з ОСОБА_114 йшли пішки в м. Подільськ, по дорозі біля кладовища зустріли Подручних Василя, ОСОБА_115 і ОСОБА_116 , які їхали в м. Подільськ та вони їх підібрали. В Подільську на вулиці Комсомольської вийшов ОСОБА_90 , а вони поїхали всі далі по своїм справам.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_82 пояснив, що він є рідним батьком ОСОБА_13 01.05.2018 року його родина він, жінка та син ОСОБА_90 повинні були їхати на день народження онука, але старший син вирішив свято не робити. Він вирішив поїхати на чергування на ставок. ОСОБА_90 був весь день вдома в кімнаті і дивився телевізор та сказав, що теж поїде на чергування. Біля 18 години вони виїхали, заїхали до ОСОБА_28 додому та забрали волочок - раколовку, яку віддала ОСОБА_117 . З сином ОСОБА_118 на ставок приїхали в 18.30 18.40 годин, де вже були ОСОБА_28 та ОСОБА_119 . Всі розібрали снасті, позакладали, жарили шашлик. Потім на початку 21 години приїхав бригадир ОСОБА_120 , після цього пригнали човен. Того вечора його син - ОСОБА_13 ловив рибу з ОСОБА_121 . На початку 23 години ОСОБА_86 та ОСОБА_28 пішли на човні на воду, а ОСОБА_120 поїхав. Він ОСОБА_82 , ОСОБА_122 , ОСОБА_85 та ОСОБА_13 залишилися за столом та пили чай, спочатку ОСОБА_122 пішов спати, а на початку 01-00 години ночі ОСОБА_90 пішов спати, потім ОСОБА_85 пішов спати, а він залишився сидіти біля своєї машини. Біля 01-00 години ночі приплили на човні, в них були сітки і 5-6 карасиків. ОСОБА_19 подзвонив ОСОБА_120 та розповів про сітки, той сказав їх спалити, що вони і зробили, а рибу забрав ОСОБА_123 .. ОСОБА_86 сидів біля костра до ранку, так як йому на 04 годину ранку на роботу. ОСОБА_85 завіз сина ОСОБА_25 вранці на роботу та повернувся. ОСОБА_124 теж вранці необхідно було на роботу, тому о 05.20 або 05.30 годині вони разом з сином повернулися додому, де ОСОБА_90 ліг спати, о 07-00 годині він сина розбудив, та вони разом він, його жінка та ОСОБА_90 поїхали у місто. Він начеб-то дружину ОСОБА_28 02.05.2018 року до ОСОБА_125 не підвозив, можливо вона переплутала. Стверджував, що його син ОСОБА_90 весь час у вечорі та вночі 01.05.2018 року був в полі його зору, оскільки він тоді взагалі не спав, а ОСОБА_90 спав. Вказував, що напередодні, тобто 30.04.2018 року його другий син ОСОБА_126 приїхав до них в село зі своїм сином ОСОБА_17 сіяти поля кукурудзи, ОСОБА_90 був теж в селі. ОСОБА_90 разом з ОСОБА_17 та братом ОСОБА_127 весь день налагоджували техніку, а ввечері поїхали до дому. В ранці 01.05.2018 року ОСОБА_90 приїхали в село біля 09.30-10 години, а перед цим зайшов на кладовище. Зазначав, що під час проведення у них в будинку обшуку 10.08.2018 року паспорт сина був вдома, його фотографували, а одяг сина не вилучали. Під час слідства, навіть після затримання сина, він до поліції не ходив та свідчення про наявність у сина алібі не розповідав, оскільки чекав, що його викличуть для допиту.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_126 пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_13 . Так, 30.04.2018 року він разом зі своїм сином ОСОБА_17 та братом ОСОБА_118 весь день були в с.Глибочок, де працювали, а він трохи відлучався. Надалі вони працювали до пізнього вечора, а потім він забрав брата в м. Подільськ, так як брат повинен був купити хліба, сигарет і помитися, а вранці 01.05.2018 року знову прийти в с. Глибочок. 01.05.2018 року він зі своєю родиною повинен був святкувати день народження сина ОСОБА_17 , тому дзвонили батьки та запитували, але день народження вирішили не святкувати. 02.05.2018 року він був на роботі, а тільки 03.05.2018 року дізнався про вбивство.
Заявляв, що після затримання брата, він разом з матір`ю поїхав до слідчого і розповів, що брат був на чергуванні 01.05.2018 року та що в нього є алібі, на що слідчий ОСОБА_128 сказав, що є адвокат і необхідно звертатися до нього, при цьому адвокат нічого не робив. Так як свідків нікого не викликали і не допитували, він знайшов іншого адвоката і все йому розповів, потім свідків привозив до адвоката. Вважав, що брат розлучився з дружиною тому, що не зійшлись характером. Підтвердив, що дійсно він відвозив ОСОБА_103 в приватну клініку, де останній лікувався на протязі 30 днів від наркоманії, але це було в жовтні 2017 року. Стверджував, що його брат ОСОБА_90 був матеріально забезпечений, в грошах не мав потреби, працював. Також брат допомагав йому по господарству і за це він йому платив; дійсно брат речі здавав до ломбарду, але зі згоди дружини, коли потрібно було гроші на лікування дитини або на інші потреби родини, а потім речі забирав назад. У ОСОБА_129 в дворі і в будинку ні він, ні його брат ніколи не були, конфлікту не мали. Мобільний телефон у брата він бачив 03.05.2018 року і він його не губив.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_130 , пояснила, що ОСОБА_13 є її рідним сином. Покійну ОСОБА_131 знала з 2011 року, коли вони переїхали в с. Глибочок, але в них з нею ніяких сварок, конфліктів не було ніколи.
Її син ОСОБА_90 проживав у м.Подільську у її квартирі, працював в РЕМ, добре заробляв. Він одружився, мав маленьку дитину жили добре. Вони з чоловіком, як батьки, постійно йому допомагали. Вона знала від невістки, що ОСОБА_90 здавав в ломбард золоті вироби. Невістка казала, що коли дитина хворіла, потрібно було швидко гроші, а вранці він їй розповідав про це і вона йому давала гроші, щоб він викупляв речі з ломбарду. Коли невістка вийшла на роботу, то почала обманювати ОСОБА_103 , потім вона загубила обручку. Невістка їй сказала, що ОСОБА_90 вживає наркотики, курить і п`є пігулки. Вони поспілкувалися з сином і в жовтні 2017 року відвезли в м. Одесу, де він пройшов курс лікування. Потім невістка від нього пішла після свого дня народження і подала на розлучення. 23.04.2018 року їм надали строк на примирення до травня 2018 року. Після цього син став приходити в село та допомагати їм, так як вони займалися посівами, ремонтували техніку.
30.04.2018 року старший син ОСОБА_132 приїхав з онуком ОСОБА_17 , ОСОБА_90 був вдома (він нікуди не ходив), і вони разом з чоловіком стали ремонтувати комбайн, а ОСОБА_132 поїхав сіяти кукурудзу. ОСОБА_90 вечором сказав, що поїде додому помитися, а вранці повернеться. Вони поїхали з братом і онуком. Біля 10 годин 01.05.2018 року він повернувся і сказав, що заходив на кладовище на її прохання, потім він натаскав води, перевдягнувся і пішов в хату. Біля 12 години вона їх покликала обідати і по телефону привітала онука з днем народження, він сказав, що нічого святкувати не будуть, так як батько втомився. Після цього чоловік сказав, що поїде на чергування в с. Коси на ставок. Вони пообідали і чоловік сказав, що буде варити кашу для підкормки. Чоловік з ОСОБА_118 в 18 годин поїхали, а повернулися в 05.30 годин ранку, вона це добре пам`ятає, так як відчиняла їм двері. Вони нічого не піймали. ОСОБА_90 пішов ліг, а чоловік пішов до курей, вона готувала сніданок. В 7-20 години ранку виїхали на роботу по дорозі підібрали ОСОБА_114 і ОСОБА_133 .
Вона знає, що ОСОБА_90 купив нову обручку для дружини ОСОБА_134 , але вона була завелика і він 06.05.2018 року здав її і купив іншу.
10.08.2018 року приїхала поліція з автоматами і проводили обшук і сказали, що сина арештували, але за що не сказали. При обшуці взяли якийсь папірець. Що вони шукали не казали. Слідчий бачив паспорт ОСОБА_103 , диплом, військовий квиток, але їх не брав. Одяг сина він також бачив, але не брав, там був і одяг з рибалки. Також, повідомила, що в серпні 2018 року помітила, що в неї зникла каблучка та пара сережок у вигляді полумісяців, останній раз одягала в 1990 х роках, при наданні протоколу впізнання речей за фотознімками впізнала сережки, які в неї зникли. Крім цього, в серпні 2018 року, вона разом з старшим сином ОСОБА_127 була на допиті у слідчого, де надала покази, які фактично характеризують особу обвинуваченого. 11.08.2018 року вона разом з сином ОСОБА_127 поїхала до поліції до слідчого, де їй сказали, що заарештували ОСОБА_103 за вбивство ОСОБА_129 , але вона слідчому розповіла, що ОСОБА_90 не причетний розповіла про чергування в с. Коси 01.05.2018 року. Далі всім займався син ОСОБА_132 , а слідчий пообіцяв викликати свідків. Стверджувала, що з ОСОБА_40 її син не спілкувався, та жодних неприязних стосунків з ОСОБА_16 . ОСОБА_90 не мав і до неї додому не ходив ніколи.
При цьому, на вимоги суду, стороною захисту суду не були надані будь-які документи, які б свідчили про наявність вказаного товариства «Оберіг», його складу із зазначенням прізвищ осіб та затвердженого графіку їх чергувань.
Надані стороною захисту фототаблиці одягу ОСОБА_13 , який за твердженням захисту був одягнутий на обвинуваченого в ніч з 01 на 02 травня 2018 року та не вилучений під час проведення досудового розслідування, а продовжує перебувати в будинку батьків ОСОБА_13 , суд до уваги не приймає, оскільки будь-яких достеменно встановлених фактів або достовірних доказів на підтвердження того, що у зазначеному одязі обвинувачений перебував ввечорі та в ніч з 1 травня 2018 року, що вказані речі дійсно належать останньому, суду надано не було ( т. 4 а.к.п. 122-124). Також, зазначені речі судом не оглядалися, клопотань про їх витребування та дослідження судом, сторонами не заявлялося; окрім того, зі свідчень свідків ОСОБА_135 та ОСОБА_136 в той день був одягнутий зовсім в інші речі. А з урахуванням положень ч.ч. 11-12 ст. 290 та ст. 23 КПК України суд позбавлений можливості допустити в якості доказів вказані фото та відомості що містяться в них, оскільки зазначені докази не відкривалися та не досліджувалися
Також, судом був допитаний в якості свідка обвинувачення ОСОБА_137 , який суду повідомив, що він є орендарем водойми в с. Коси з 2010 року на підставі договору. Оскільки у 2015 року вказана водойма була захоплена ОСОБА_138 , тому договір в суді був розірваний, а в подальшому в лютому 2018 році він знову став користувачем вказаної водойми, але судові тяжби продовжуються як і конфлікти з приводу оренди вказаної ділянки. Свідок в суді впевнено стверджував про те, що в ніч з 01 на 02 травня 2018 року він особисто був на водоймі на чергуванні та плавав на човні з «кішкою». Разом з ним чергував чоловік « ОСОБА_139 » та ОСОБА_140 , який загинув. Зазначав, що в ту ніч ніхто з ГО «Оберіг» на березі водойми не чергував, а він запам`ятав той день, оскільки в ніч з 3 на 4 травня 2018 року вони побили його вагончик, а 05.05.2018 року він викликав поліцію.
При цьому, з наданих суду стороною обвинувачення документів витягів з державного реєстру речових прав вбачається, що в с. Коси наявна земельна ділянка з цільовим призначенням для рибогосподарських потреб, орендарем якої є ОСОБА_137 (т. 4 а.к.п. 183-193). Зазначав, що 01.05.2018 він чергував на вказаній водоймі, однак, біля вагончику громадської організації він нікого не бачив. Крім того, зазначив, що член громадської організації ОСОБА_141 в 2018 році на чергування вже не виходив за станом здоров`я, а житель с. Коси на прізвище « ОСОБА_139 » станом на 01.05.2018 був покійний. Тому, фізично вказані особи 01.05.2018 року на чергуванні на водоймищі не могли бути.
Також, судовим розглядом встановлено, що номером мобільного телефону оператора ПрАт «ВФ Україна» НОМЕР_3 користується ОСОБА_13 , вказане підтверджується як наданими в ході судового розгляду показами свідків Подручних батьком та мати обвинуваченого, а також рапортом о/у СКП Подільського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_142 ( т. 4 а.к.п. 142).
Перевіряючи версію обвинуваченого про наявність у нього алібі, судом ухвалою суду надавався тимчасовий доступ до оригіналів документів та інформації, яка міститься у юридичної особи оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» шляхом виготовлення на паперовому та електронному носії документів, що містять інформацію про телефонні дзвінки обвинуваченого та за абонентськими номерами: НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 у період часу з 00.00 годин 01.01.2018 року по 31.12.2018 року з забезпеченням тимчасового доступу й можливості вилучення наступної інформації: адреси розташування та номери базових станцій, які забезпечували зв`язок, типи з`єднань (вхідні, вихідні дзвінки, SМS, ММS, GРRS, переадресація), дата, час та тривалість з`єднання, з`єднання нульової тривалості, ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання (абонента А) (абонентський, серійний, ІМSІ номери сім-картки, ІМЕІ), ідентифікаційні ознаки терміналу, з яким відбувався сеанс зв`язку (абонент Б), кінцеве розташування об`єкту (роздруківку об`єкту типу ТА) та кінцеве розташування абонентів, з якими зв`язувався об`єкт (роздруківку об`єкту типу ТВ), з`єднання нульової тривалості, за наявності контрактної угоди або відповідної реєстрації надати відомості про абонента та можливість їх вилучити (т. 7 а.к.п. 29).
У відповідності до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 25.02.2020р. ( з додатком) судом була отримана вищезазначена інформація (т. 7 а.к.п.34-36,37, 38-390.
За отриманою судом інформацією в порядку тимчасового доступу до документів, що містять інформацію про телефонні дзвінки, підтверджується, що номер мобільного оператора ПрАт «ВФ Україна» НОМЕР_3 , з`явився в мережі 01.05.2018 року об 23-30год, в межах зони дії покриття базових станції з сектором прийому (передачі) вежею сигналу за відповідними ідентифікаторами, які вказують, що мобільний телефон НОМЕР_3 , яким користувався обвинувачений, був не в зоні знаходження с. Коси, а в зоні с. Глубочок, де було зафіксовано телефонне з`єднання об 23-30год з іншим номером мобільного телефону, що спростовує алібі обвинуваченого та доводи сторони захисту про відсутність обвинуваченого на місці злочину (т. 2 а.к.п. 187-192, т 4 а.к.п. 145-146, т. 7 а.к.п. 162-171).
Також, для з`ясування вказаної інформації в якості спеціаліста судом був допитаний начальник відділу кримінального аналізу та інформаційно-аналітичного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_143 , який володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів для огляду та надання кримінального аналізу електронної інформації та якому була надана можливість під час судового розгляду провести відтворення, дослідження та аналіз вищезазначеної інформації, яка міститься на цифровому носію, який є додатком до протоколу тимчасового доступу до речей та документів.
Так, спеціаліст ОСОБА_143 , відтворивши вказану інформацію, суду повідомив, що оглядом вищевказаного диску виявлено два текстових файли з назвами «вх. 03269_1.txt» та «вх. 03269_2.TXT». При відкритті вказаних файлів встановлено наявність інформації у вигляді таблиці, в яких містяться дані щодо адрес розташування та номерів базових станцій, які забезпечували зв`язок, типи з`єднань (вхідні, вихідні дзвінки, SMS, MMS, GPRS, переадресація), дата, час та тривалість з`єднань тощо. На файлі типу Microsoft Excel з назвою «вх03269_1-трафіки.xlsx», міститься інформація по абонентським номерам: НОМЕР_4 , НОМЕР_3 , які належать обвинуваченому ОСОБА_13 .
Так, абонентський номер НОМЕР_4 в період з 28.05.2018р. по 06.08.2018р. використовувався в мобільних пристроях (телефонних апаратах) з IMEI: НОМЕР_8 (28.05.2018); НОМЕР_9 (з 28.05.2018р. по 12.06.2018р., з 23.06.2018р. по 06.08.2018р.); НОМЕР_10 (з 12.06.2018р. по 22.06.2018р.). У вказаний період зафіксовано 2300 сеансів телефонних з`єднань). В період з 28.02.2018р. по 06.08.2018р. встановлено спільні з`єднання:
- НОМЕР_5 (брат обвинуваченого) (32 з`єднання: 5 вхідних дзвінків, 27 вихідних дзвінків);
- НОМЕР_6 (батько обвинуваченого) (5 з`єднання: 5 вихідних дзвінків);
- НОМЕР_7 (мати обвинуваченого) (206 з`єднань: 144 вхідних дзвінків, 56 вихідних дзвінків, 6 вхідних SMS);
- НОМЕР_11 (колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_144 ) (805 з`єднань: 41 вхідних дзвінків, 397 вихідних дзвінків, 14 вхідних SMS, 353 вихідних SMS);
- НОМЕР_12 (племінник обвинуваченого ОСОБА_145 ) (2 з`єднання: 2 вихідних дзвінків);
- НОМЕР_13 ( ОСОБА_22 ) ( 1 з`єднання: 1 вихідний дзвінок)
Абонентський номер НОМЕР_3 в період з 03.04.2018р. по 26.10.2018р. використовувався в мобільних пристроях (телефонних апаратах) з IMEI: НОМЕР_10 (з 03.04.2018р. по 24.05.2018р.); НОМЕР_14 (з 31.05.2018р. по 05.08.2018р.); НОМЕР_9 (26.10.2018р.) та іншими.
В період з 28.02.2018р. по 06.08.2018р. встановлено спільні з`єднання обвинуваченого з:
- НОМЕР_5 (брат обвинуваченого) (14 з`єднання: 13 вхідних дзвінків, 1 вихідних дзвінків);
- НОМЕР_7 (мати обвинуваченого) (123 з`єднань: 104 вхідних дзвінків, 11 вихідних дзвінків, 8 вхідних SMS);
- НОМЕР_11 (колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_144 ) (600 з`єднань: 21 вхідних дзвінків, 309 вихідних дзвінків, 5 вхідних SMS, 265 вихідних SMS).
Оскільки абонентські номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 використовувалися в одних та самих мобільних пристроях (телефонних апаратах) з IMEI: НОМЕР_9 та НОМЕР_10 , тому беззаперечно встановлено, що вказаними абонентськими номерами користувалася одна людина - ОСОБА_13 .
Крім цього, аналізуючи вказані телефонні з`єднання та зону дії базових станцій ПрАТ «ВФ Україна» встановлено, що ОСОБА_13 в період часу з 30.04.2018р. по 15.43 годину 01.05.2018р. перебував в м. Подільську, з 16.38 по 23.30 годину 01.05.2018р. перебував в с. Глибочок, з 23.58 годин 01.05.2018р. по 03.05.2018р. перебував в м. Подільську, а також 01.05.2018р. об 16-38хв. перебував в с. Глибочок, що виключає знаходження обвинуваченого в с. Коси 01.05.2018 р. на водоймі.
Окрім того, з вказаної інформації вбачається, що 01.05.2018р. об 17-26хв мати обвинуваченого намагалася подзвонити останньому, але телефонні з`єднання не відбулися, оскільки телефон був вимкнутий і тільки 01.05.2018 року об 23-30хв. (після того як абонент появився в сеті) на номер телефону ОСОБА_13 надійшли повідомлення, що абонент з`явився в сеті. Намагання матері подзвонити сину також спростовує покази як обвинуваченого, так і ОСОБА_146 , ОСОБА_83 та ОСОБА_22 про те, що ОСОБА_13 зі своїм батьком - ОСОБА_96 приїхав біля 18-10 18-15 години до ОСОБА_28 за раколовкою.
Також, з зазначених матеріалів вбачається, що ОСОБА_130 додзвонилась сину ОСОБА_13 02.05.2018р. об 07-55хв, що спростовує покази свідка про те, що вони разом з сином того ранку їхали до м. Подільськ на автомобілі в цей час.
Також, з отриманої інформації вбачається, що ОСОБА_130 01.05.2018р. дзвонила онуку ОСОБА_147 о 08-44 хв, що також спростовує покази останньої та обвинуваченого про дзвінок ОСОБА_17 в обідній час 01.05.2018р.
Разом з цим, даних про те, що хто не будь з родини Подручних зв`язувався 01.05.2018р. з ОСОБА_83 або ОСОБА_22 щодо раколовки, вказана роздруківка не підтверджує.
З пояснень ОСОБА_148 вбачається, що ОСОБА_149 останні 2 роки до 01.05.2018 не здійснював чергування за станом здоров`я, а місцевий мешканець с. Коси на прізвище « ОСОБА_139 » в квітні 2018 року був знайдений на Косівському водосховищі мертвим, тому приганяти човен 01.05.2018 фізично не міг, що фактично спростовує пояснення свідків захисту в цій частині.
Окрім того, до матеріалів кримінального провадження долучено повідомлення від 01.11.2018 за підписом, на той час, підозрюваного ОСОБА_13 та його захисника адвоката ОСОБА_11 про те, що відповідно до ч.6 ст. 290 КПК України вони не володіють матеріалами та речовими доказами, які необхідно надати стороні обвинувачення для ознайомлення. Натомість, через 6 місяців після повідомлення про підозру ОСОБА_13 в інкримінованому йому злочині та направлення відносно останнього обвинувального акту до суду, після дослідження всіх письмових доказів в суді, тільки в лютому 2019 року з`являються вищезазначені свідки, які надають суперечливі покази, які спростовуються доказами, що досліджувалися в ході судового розгляду, та фактично самими свідками.
При цьому, суд не приймає до уваги пояснення всіх свідків захисту ОСОБА_106 , ОСОБА_83 , ОСОБА_22 , ОСОБА_150 , ОСОБА_20 , ОСОБА_26 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_146 , які надавали покази ідентичного змісту в частині знаходження обвинуваченого у час вбивства в с. Коси в групі рибалок на чергуванні, з огляду на наступне.
Так, вказані свідчення свідки розповідали по спливу майже півтора-два роки, при цьому беззаперечно та без зупинок та вагань вказуючи день та час вказаних подій за участю ОСОБА_13 , але плуталися з приводу подій, які передували 01.05.2018р. та потім; при цьому не пояснивши чому після затримання обвинуваченого та його тривалого перебування під вартою, достеменно знаючи про його невинуватість, жодний зі свідків не прийшли до відділу поліції та не повідомили про відомі їм факти, а всі надали покази тільки під час судового розгляду. При цьому навіть батько обвинуваченого пояснював вказане тим, що він не розповідав по наявне алібі сина, оскільки чекав поки його викличуть до поліції, що взагалі є незрозумілим. Також, суд вважає, що навіть сам обвинувачений не був позбавлений можливості самостійно письмово повідомити про наявне в нього алібі під час досудового розслідування шляхом відповідних письмових звернень, навіть не зважаючи на той факт, що він нібито усно про це вказував слідчому, а його покази ніхто не фіксував. Окрім того, всі покази в частині перебування обвинуваченого на водоймі чітко узгоджені між собою, а на інші запитання в частині хто та коли дізнався про вбивство; хто, де та при яких обставинах повідомив Подручним про вбивство покази вищевказаних свідків захисту мають протиріччя як і по часу так і по місцезнаходженню певних осіб, що викликає сумніви у суду.
Загалом, суд вважає, що покази брата та батьків обвинуваченого, які є повністю зацікавленими у результатах розгляду справи, без наявності іншої сукупності беззаперечних доказів, суд взагалі в цій частині до уваги прийняти не може.
Також, відсутність будь-яких документів, які б свідчили про наявність вказаного товариства «Оберіг», його складу із зазначенням прізвищ всіх осіб товариства та затвердженого графіку чергувань та наявність довготривалої конфліктної ситуації між ГО «Оберіг» та іншим користувачем водойми ОСОБА_153 (який повністю спростовував вказаний факт алібі), яка неодноразово була предметом судового розгляду різних судових установ та юрисдикцій, де інтереси ГО «Оберіг» по збігу обставин представляв колишній захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 та порушення кримінальних проваджень за заявою ОСОБА_154 з приводу численних неправомірних дій з боку ГО «Оберіг» (т.7 а.к.п. 217-239), викликає у суду сумніви в достовірності вказаних показів свідків захисту.
Окрім того, з пояснень свідка ОСОБА_155 випливає що він, як і деякі інші вищезазначені свідки є далекими родичами сім`ї обвинуваченого, що може свідчити про їх зацікавленість та відсутність безсторонності.
Також, згідно отриманого судом тимчасового доступу до телефонних з`єднань у зазначений період, взагалі будь-які телефонні розмови між вказаними свідками в тому числі щодо необхідності забрати раколовку, спростовуються; згідно роздруківки 01.05.2018р. ОСОБА_13 в зоні дії базових станцій, які обслуговують с. Коси не перебував, а навпаки перебував в с. Глибочок; а у вечорі 01.05.2018 року мати обвинуваченого намагалася йому неодноразово подзвонити, а також мати дзвонила ОСОБА_13 нібито в той час, коли вони разом на автомобілі їхали в м. Подільськ 02.05.2018р.
Тому, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги численні протиріччя та неузгодженості, без сукупності інших беззаперечних належних та допустимих доказів, у суду є сумніви у відсутності зацікавленості по справі вказаних осіб, що виключає їх безсторонність, тому всі покази свідків захисту в цій частині судом до уваги не приймаються.
Окрім того, доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв вищезазначеного злочину, який йому інкриміновано, є безпідставними та спростовуються наступним.
Так, під час судового розгляду судом тричі були допитані свідки ОСОБА_45 та ОСОБА_156 , які будучи допитаними під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність, надавали ідентичного змісту покази у відповідності до яких ОСОБА_13 вдень 01 травня 2018 року перебував у них в гостях, де вони разом вживали алкогольні напої, а потім під вечір він повідомив ОСОБА_157 про те, що йде вбивати ОСОБА_16 , на що ОСОБА_45 пішов за ним та бачив як обвинувачений зайшов на подвір`я будинку загиблої, звідкіля свідок почув крик, злякався та втік. При цьому всім сторонам по справі були забезпечені рівні умови допиту, в тому числі і право на перехресний допит.
Окрім того, вище вказані пояснення ОСОБА_45 підтвердив і під час проведення слідчого експерименту за його участю.
Так, зазначений слідчий експеримент був проведений за участю свідка ОСОБА_47 в присутності двох понятих, зафіксований на відео носії, який був відтворений під час судового розгляду, будь яких заперечень або зауважень ні під час досудового розслідування та судового розгляду свідком або іншими учасниками провадження не заявлялося ( т. 3 а.к.п. 39-40, 41).
Згідно вказаного протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2018 року, свідок ОСОБА_45 відтворив події, які відбувалися 01.05.2018 року за участю ОСОБА_13 та підтвердив, що вдень 01.05.2018 року в с. Глубочок на вул. Українська він зустрів свого знайомого ОСОБА_13 , з яким на протязі дня за місцем мешкання свідка та за участю його співмешканки ОСОБА_33 вони всі разом вживали алкогольні напої; в подальшому того ж дня під час вживання спиртних напоїв ОСОБА_13 почав говорити про свій намір вбити ОСОБА_16 , ОСОБА_45 його намагався відмовляти, але ОСОБА_13 на його доводи не реагував; надалі ОСОБА_13 вийшов з будинку ОСОБА_47 та направився в бік будинку ОСОБА_16 з заднього двору, ОСОБА_45 йшов за ним на деякій відстані та намагався його відмовити це робити, проте він не реагував; надалі свідок побачив як ОСОБА_13 заходить на територію домоволодіння, почув хруст шиферу та крик ОСОБА_16 , на що злякався та повернувся до себе додому та що відбувалося в подальшому йому не відомо.
При цьому, під час судового розгляду будь-якої зацікавленості з боку свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_156 або неприязних стосунків між вказаними свідками та обвинуваченим судом не встановлено, підстав не вірити вказаним показам немає, оскільки їх показання логічні, стабільні, не суперечливі, дані незацікавленими особами, нічим не опорочені, підтверджені взаємно, тому у суду відсутні підстави не приймати вказані покази свідків та не брати їх до уваги.
Суд також вважає, що неодноразове тривале знаходження свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_156 в приміщенні поліції в травні та серпні 2018 року, без наявності інших додаткових доказів, само по собі не може свідчити про те, що свідки обмовляють ОСОБА_13 , оскільки на них був здійснений тиск. Вказана думка суду основана на тому, що самі свідки під час проведення досудового розслідування та судового розгляду, майже на протязі 2,5 років, маючи неодноразову можливість не повідомляли в жодні правоохоронні органи про здійснений тиск на них, а також мали можливість відмовитися від наданих раніше показів. Натомість, під час неодноразового допиту в суді вказані свідки надавали ідентичного змісту викривальні покази, які узгоджуються з іншими матеріалами справи та повідомили, що при перших допитах вони були залякані ОСОБА_13 , який погрожував їм особисто та казав що підпалить їх будинок, а після його затримання вони зрозуміли що боятися його вже не має підстав та тому розповіли правду про його причетність до вказаного злочину; жодним чином не зазначаючи про застосування до них погроз або тиску з боку правоохоронних органів. ( т. 4 а.к.п. 195-211, т 5 а.к.П. 143-190).
Враховуючи вищенаведене, зазначені пояснення свідка ОСОБА_47 та ОСОБА_156 , проведений слідчий експеримент за участю ОСОБА_47 суд повністю приймає до уваги та бере за основу, як докази, які узгоджуються з іншими доказами по справі та повністю викривають ОСОБА_13 у вчиненні вказаного злочину, оскільки відсутні підстави ставити під сумнів зазначені докази.
Окрім того, вина обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину підтверджується і слідчими експериментами, які проведені за його участю.
Так, з протоколу слідчого експерименту від 09.08.2018 р. та компакт-диску з відеозаписом до нього, проведеного за участю ОСОБА_13 , вбачається, що останній, за участю захисника та присутності двох понятих ОСОБА_70 та ОСОБА_68 відтворив події, які відбувалися ввечорі 01 травня 2018 року за його участю, а також розповів про обставини скоєння ним злочину. Так, ОСОБА_13 в ході вказаної слідчої дії відтворив на місці події злочину та показав, що 01.05.2018 року біля 19-00 год. в с.Глибочок Подільського району він зустрів свого знайомого ОСОБА_47 , з яким в домоволодінні останнього в цей же день до 22-00 год вони разом вживали спиртні напої та обвинувачений про свої плани йому не розповідав. Приблизно о 22-00 год ОСОБА_13 вийшов з будинку та направився в бік будинку ОСОБА_16 з метою заволодіння грошовими коштами останньої. Пройшовши біля пустиря та зайшовши на територію домоволодіння через паркан, дійшовши до хвіртки, ОСОБА_13 взяв з собою палицю, (якою був підпертий паркан) з метою нанесення тілесних ушкоджень. Підійшовши до двору будинку, він побачив в літній кухні ОСОБА_16 , яка розмовляла по телефону, та вирішив заховатися за дверима вказаного приміщення. Через декілька хвилин ОСОБА_16 вийшла з літньої кухні на вулицю та встала спиною до ОСОБА_13 , який в цей час завдав їй ззаду удар по голові в область потилиці. Від отриманого удару ОСОБА_16 впала на землю та скотилася з ганку на подвір`я, де залишилася лежати, а ОСОБА_13 наніс останній ще декілька ударів в область голови ззаду. Впевнившись що остання в непритомному стані, ОСОБА_13 вирішив затягнути її в літню кухню, для чого взяв її спочатку за руки та дотягнув до дверей. Далі, ОСОБА_13 , змінивши хват, взявши правою рукою ОСОБА_16 за хустку (яка була пов`язана на шиї останньої), а лівою - за руку, затягнув жінку до спальної кімнати, де залишив її між двох ліжок на підлозі, вкривши її цілком подушками та ковдрами. Далі, в ході обшуку приміщення кімнати, на полиці та у книжках він знайшов грошових коштів біля 6000 грн.; у серванті у вазі знайшов дві золоті сережки та перстень-каблучку, якими заволодів. З метою скрити сліди злочину, він вирішив будинок підпалити, для чого розкидав по підлозі папір, газети, книжки та одяг та все підпалив, побачивши, що взялося полум`я, покинув вказане домоволодіння та з місця події пішов ( т. 3 а.к.п. 89-91).
Також, обставини, які розповідав ОСОБА_13 під час слідчого експерименту підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 , в тій частині, що потерпіла останній раз розмовляла з покійною ввечері 01.05.2018, а обвинувачений з його слів в цей час спостерігав розмову з подвір`я її домоволодіння. При цьому, вказані обставини підтверджуються і інформацією, отриманою в ході тимчасового доступу від мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», згідно якої останній дзвінок на мобільний телефон НОМЕР_15 , які належав ОСОБА_16 з мобільного телефону НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_9 відбувся 01.05.2018 о 21 годині 12 хвилини.
Окрім того, з протоколу слідчого експерименту від 09.08.2018 р. та компакт-диску з відеозаписом до нього, який був відтворений під час судового розгляду, проведеного за участю ОСОБА_13 , вбачається, що останній, за участю захисника та присутності двох понятих ОСОБА_70 та ОСОБА_68 відтворив події, які відбувалися в вечорі 01 травня 2018 року за його участю, а також показав та розповів про те, що після скоєння ним вбивства ОСОБА_16 та крадіжки грошей та золотих виробів, далі він попрямував пішки з с. Глибочок в м. Подільськ, де по дорозі біля села Глибочок в лісосмузі переодягнувся в свої речі, які сховав там вдень 01.05.2018 року. Далі ОСОБА_13 біля 24-00 год, знаходячись вже в себе вдома, дістав свою одежу з сумки та побачив плями крові покійної. З метою знищення слідів злочину він взяв з дома розчинник та попрямував та сміттєзвалище, де спалив сумку разом з одежею (т. 3 а.к.п. 92-94,95).
При цьому, згідно висновку судово-психологічної експертизи № 19-7621 від 03.02.2020 року зазначено, що у відеозаписах слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 від 09.08.2018 відсутні ознаки здійснення психологічного впливу на нього з боку осіб, які брали участь у проведенні даних слідчих дій. Психологічні особливості процесу слідчого експерименту за участю обвинуваченого від 09.08.2018р., проведених із застосуванням відеозапису, характеризуються наявністю психологічно значимих маркерів, що відповідають психологічній специфіці (проявам та закономірностям) реконструкції подій. Динаміка слідчого експерименту характеризується послідовним переходом від одного сюжету до іншого у відповідності зі змістом повідомлень ОСОБА_158 , поступовим розгортанням сюжетних ліній. Комунікативна технологія проведення слідчого експерименту у цілому є психологічно згідною: впорядковує та стимулює активність комунікативної діяльності ОСОБА_13 та не має ознак психологічного впливу на останнього. Психологічна характеристика комунікативної діяльності ОСОБА_13 у процесі відтворення ним подій під час проведення слідчого експерименту за його участю від 09.08.2018: низький рівень діалогової активності та ініціативності, наявність уточнень та пригадувань, відсутність розбіжностей у семантичної побудові промови, наявність свого бачення ситуації (не слідує за логікою розуміння ситуації слідчим). Під час проведення слідчого експерименту в пантомімічних реакціях підекспертного не спостерігається ознак тривоги або страху, симптомів психоемоційного збудження, соматичної напруженості або збентеження. При цьому, в своєму оповіданні ОСОБА_13 переходить від одного сюжету події до іншого без запитань та вказівок зі сторони учасників слідчої дії; побудова фраз та послідовність показів останнього є характерною |для проведення саме слідчого експерименту («...вона впала лицем на землю...», «..я наніс ще два удара в область голови» «...и приступил искать сбережения», «ніяких ознак життя я не бачив», «свою провину визнаю»). Зазначене вказує на те, що ОСОБА_15 надає свої свідчення не вперше та знає, яку саме інформацію, в якої формі та послідовності бажає отримати від нього прокурор. Реконструкція ОСОБА_13 обставин та перебігу подій, що він реконструює, відображає достатній комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій. В поведінці ОСОБА_13 констатуються психологічні особливості, що властиві для самостійної реконструкції подій під час проведення слідчого експерименту за його участю від 09.08.2018 року ( т. 7 а.к.п. 2-8).
Беручи до уваги покази ОСОБА_13 , які він надавав під час слідчих еспериментів, суд враховує те , що відповідно до положень ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 99, п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, протоколи проведених із обвинуваченим слідчих експериментів є самостійними процесуальними джерелами доказів. А викладені в них фактичні відомості є доказами, які відповідають визначеним у ст. ст. 85, 86 КПК України критеріям належності та допустимості доказів.
Вказана думка суду основана на наступному.
Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, є документом.
Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК України, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту.
При проведенні слідчого експерименту участь підозрюваного, обвинуваченого
не може виявлятися виключно в формі повідомлення відомостей про фактичні дані, які мають значення для кримінального провадження (адже це є предметом допиту). Слідчий експеримент, здійснений у такій формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, має розцінюватися як повторний допит, що не може мати в суді доказового значення з огляду на ч. 4 ст. 95 КПК України, згідно з якою суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України.
Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання обвинуваченого та протокол слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст. 94 КПК України.
Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених ст. 225 КПК України. Під час досудового розслідування за наявності належних підстав слідчим суддею можуть бути допитані свідок або потерпілий.
Показання підозрюваного в будь-якому випадку не можуть бути судовим доказом, у той час як протоколи слідчих (розшукових) дій після їх оцінки судом із точки зору належності, допустимості і достовірності набувають значення судового доказу.
В аспекті вирішення завдань цього провадження має бути витлумачене поняття «показання» у взаємозв`язку з нормами, передбаченими статтями 23, 95, 240 КПК.
У площині порушеного питання змістом показань як процесуального джерела доказів є лише відомості, повідомлені на допиті або одночасному допиті двох чи більше раніше допитаних осіб. Термін «показання» в контексті ч. 4 ст. 95 КПК законодавець використовує для позначення відомостей, які надаються в судовому засіданні під час судового провадження. Правило, закріплене в цій нормі, має застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійному процесуальному джерелу доказів за вимогами ст. 95 цього Кодексу.
Якщо відомості повідомлено підозрюваним, обвинуваченим під час проведення інших процесуальних дій, то вони є складовим компонентом змісту документа як іншого окремого процесуального джерела доказів, зокрема протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати.
Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених статтями 23, 84, 95, 99, 103105, 240 КПК України Об`єднана палата відзначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.
При цьому Об`єднана палата зауважує, що протилежні підходи колегій суддів до вирішення поставленого питання обумовлені як «автономністю» поняття «показання» в КПК у вузькому його значенні (ч. 1 ст. 95 КПК), так і відсутністю в чинному кримінальному процесуальному законі законодавчої імплементації критеріїв з практики Європейського?суду?з?прав?людини (далі ЄСПЛ) щодо допустимості позасудових тверджень особи як доказів її винуватості, з огляду на широке тлумачення змісту поняття «показання» в його прецедентній практиці (як тверджень особи під час здійснення будь-яких процесуальних дій).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (справи «Шенк проти Швейцарії», заява
№ 10862/84, рішення від 12 липня 1988 року, § 45, 46; «Морейра Ферейра проти Португалії» (№ 2), заява № 19867/12, рішення від 11 липня 2017 року;«Хеглас проти Республіки Чехія», заява № 5935/02, рішення від 01 березня 2007 року, § 84).
Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому («Хан проти Сполученого Королівства», заява № 35394/97, рішення від 12 травня 2000 року, § 34; «P.G. і J.H. проти Сполученого Королівства», заява № 44787/98, рішення від 25 вересня 2001 року, § 76; «Аллан проти Сполученого Королівства», заява № 48539/99, рішення від 05 листопада 2002 року, § 42).
Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням прав на захист.
З практики ЄСПЛ щодо використання як доказу в кримінальному провадженні результатів слідчого експерименту (або відтворення обстановки та обставин події за КПК 1960 року) вбачається, що ЄСПЛ підкреслює необхідність застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості процедури отримання доказів, у тому числі й гарантій дотримання прав особи, яка під час такої слідчої дії дає показання (в широкому змісті цього поняття). Широкій підхід щодо розуміння поняття «показання» покладений у підґрунтя правових позицій ЄСПЛ, який розглядає це поняття як будь-які відомості, що були надані особою та на які повинні поширюватися гарантії, передбачені ст. 6 Конвенції.
У своїх рішеннях ЄСПЛ акцентує свою увагу на справедливості судового розгляду в цілому, критеріями чого є належна реалізація права підозрюваного на мовчання, права на захист, належне розслідування тверджень про те, що визнавальні показання отримано у незаконний спосіб (справа «Яременко проти України» (№ 2), заява № 66338/09, рішення від 30 квітня 2015 року, § 65, 66), де ЄСПЛ повторив свої головні висновки з рішення у справі «Яременко проти України» (заява № 32092/02, рішення від 12 червня 2008 року, § 27).
Такий підхід ЄСПЛ застосував у справах «Дудка проти України» (заява № 55912/09, рішення від 04 грудня 2018 року, § 216, 118), «Леонід Лазаренко проти України» (заява № 22313/04, рішення від 28 жовтня 2010 року, § 57), «Гелетей проти України» (заява № 23040/07, рішення від 24 квітня 2018 року, § 56-58, 65), де зазначив про несправедливість судового розгляду через порушення права на захист.
Таким чином, ЄСПЛ наголошує на необхідності застосування процесуальних гарантій забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому та порядку (процедури) проведення слідчої (розшукової) дії, під час якої від особи отримуються відомості (права на справедливий суд, на захист, на мовчання і права не свідчити проти себе тощо). За умови застосування передбачених національним законодавством гарантій, що мають відповідати Конвенції, ЄСПЛ не ставить під сумнів допустимість протоколу слідчої (розшукової) дії як доказу, оскільки це питання перебуває в площині регулювання національного законодавства.
За встановленим кримінальним процесуальним законом порядком належна правова процедура проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного містить низку процесуальних гарантій, дотримання яких виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від суб`єкта за відсутності протиправного тиску на підозрюваного, обвинуваченого, за його волею та вільним волевиявленням, за умов усвідомлення ним права мовчати і не свідчити проти себе, забезпечення права на захист і правову допомогу, справедливості кримінального провадження в цілому.
До системи таких гарантій належить також участь понятих, здійснення безперервного відеозапису слідчої (розшукової) дії як складові судового контролю за дотриманням засад кримінального провадження, детальне і ґрунтовне роз`яснення прав та процесуальних наслідків участі особи в проведенні слідчого експерименту тощо.
Отже, буквальне тлумачення змісту ст. 23 КПК у системному зв`язку з нормами, викладеними в статтях 83, 84, 93, 95, 240 цього Кодексу, з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК) не містить підстав для висновку про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за умови дотримання судами України законодавчо визначеного порядку проведення такої слідчої дії з огляду на критерії ЄСПЛ щодо забезпечення справедливості кримінального провадження в цілому, що по своїй суті є проходженням «тесту допустимості показань у широкому змісті цього поняття».
Норми чинного кримінального процесуального закону щодо оцінки судом протоколу слідчого експерименту як окремого процесуального джерела доказів у провадженні узгоджуються з критеріями, застосованими ЄСПЛ для оцінки справедливості судового розгляду в цілому. Легітимна мета слідчого експерименту за безпосередньою участю підозрюваного, обвинуваченого у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань забезпечується дотриманням процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та встановленого порядку його проведення.
Таким чином, відсутні підстави для ототожнення показань та протоколу слідчого експерименту, які є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК.
Таким чином, приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.
Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту. Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.
Вказана думка суду повністю узгоджується з висновками Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року по справі № 740/3597/17 провадження № 51-6070кмо19, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня.
Тому, оскільки під час проведення слідчих експериментів за участю обвинуваченого було повністю дотримано встановлений порядок його проведення, з забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому, без порушення жодних процесуальних норм, вказана слідча дія відбувалася за участю захисника, понятих, з забезпеченням безперервного відеозапису та за відсутності протиправного тиску на обвинуваченого за його волею та вільним волевиявленням, під час якої обвинуваченим вільно та добровільно були не тільки відтворені обставини злочину а і надані визнавальні покази, тому суд вказані докази також бере до уваги із точки зору належності, допустимості і достовірності.
Також, вказані слідчі експерименти, які були проведені за участю обвинуваченого, повністю узгоджуються з показами свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_156 , слідчим експериментом за участю ОСОБА_47 та повністю спростовують версію захисту про перебування обвинуваченого того вечора в іншому місті, а тому не приймати до уваги зазначені докази у суду підстави відсутні.
Окрім того, виходячи із кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч. 1 ст. 233, ч. 2 ст. 234 та ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи ( а також слідчий експеримент) може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди, що узгоджується із позицією колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленою в постанові від 01 листопада 2018 року у справі № 536/1048/16-к.
Так, в судовому засідання шляхом допиту потерпілої ОСОБА_9 було встановлено, що загибла ОСОБА_16 була її матір`ю, після смерті якої вона фактично прийняла спадщину, але зі спливом короткого проміжку часу не встигла це зробити, що відповідає положенням цивільного законодавства. Таким чином, потерпіла ОСОБА_9 є фактичним володільцем вищевказаного домоволодіння, та на законних правових підставах надавала дозвіл на проведення слідчого експерименту в будинку матері, про що також підтвердила і під час судового розгляду. Тому, колегія суддів дійшла висновку, що слідчі експерименти та огляди місця події, яким є зазначене домоволодіння, відбувся у відповідності до вимог процесуального закону, оскільки ОСОБА_9 надавала відповідну згоду на вказане та навіть самостійно малювала схему, заяв і зауважень вона не мала.
При цьому, суд вважає, що знаходження на місці події деяких прикрас, які за твердженням потерпілої ОСОБА_9 не були золотими виробами, згорілого мобільного телефону та обгорілих грошових купюр та не відображення в протоколі огляду їх вилучення, суттєве не впливає на зміст вказаної слідчої дії та на отримані результати, не вказує на порушення порядку її проведення та не є підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом, тому суд доводи захисту в цій частині до уваги не приймає.
Також суд звертає увагу, що дійсно під час огляду 02.05.2018 року були знайдені відбитки пальців рук та ноги, але вказане було вилучено в іншому другому будинку, який будь-яких пошкоджень та слідів зламу та горіння не мав, речі в якому були всі на місці та сліди пошуку в ньому були відсутні, тому суд вважає вказане неналежними доказами по справі, оскільки вказані речі до вказаного злочину відношення не мають, як і купа чоловічих речей та взуття, які були вилучені під час досудового розслідування з метою встановлення об`єктивної істини по справі у інших невідомих осіб.
Окрім того, за отриманою судом інформацією в порядку тимчасового доступу до документів, що містять інформацію про телефонні дзвінки, підтверджується, що номер мобільного оператора ПрАт «ВФ Україна» НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 з`явився в мережі 01.05.2018 року об 23-30 год, в межах зони дії покриття базових станції з сектором прийому (передачі) вежею сигналу за відповідними ідентифікаторами, які вказують, що вказаний телефон був не в зоні знаходження с. Коси, а в зоні с. Глибочок, де було зафіксовано телефонне з`єднання з іншим номером мобільного телефону, що спростовує алібі обвинуваченого та доводи сторони захисту про відсутність обвинуваченого на місці злочину (т. 2 а.к.п. 187-192, т 4 а.к.п. 145-146).
Таким чином, судовим розглядом безспірно встановлено присутність саме ОСОБА_13 на місті скоєння злочину та його причетність до вбивства ОСОБА_16 .
Окрім того, наявність у ОСОБА_13 золотих виробів а саме золотої сережки, яка належала загиблій ОСОБА_16 , достовірно встановлено і підтверджується протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.08.2018 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_159 , який впізнав на фото під № 1 золоту сережку, яку йому пропонував придбати ОСОБА_13 на початку травня 2018 року біля магазину «Спорттовари» у м. Подільськ (т. 2 а.к.п. 139-140).
Зазначені покази свідок ОСОБА_60 підтвердив і під час судового розгляду в суді, стверджуючи що ним дійсно було впізнано вказану золоту річ, яку йому пропонував ОСОБА_13 .
У суду відсутні підстави ставити під сумнів вказані покази свідка ОСОБА_159 в суді та під час впізнання речі, оскільки вказаний свідок вказував, що він добре знав обвинуваченого, він був попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від показань, приведений судом до присяги, заперечував наявність у нього неприязних стосунків з ОСОБА_13 та причин оговорити його, що сам обвинувачений також не спростовував.
Окрім того, судовим розглядом беззаперечно було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_13 особисто в травні 2018 року здавав до різних ломбардів м. Подільська золоті вироби: (т. 2 а.к.п. 145-146, 151-154, 159-160-161):
07.05.2018 року каблучку 583 проби, вагою 3.06г до ПТ «Климчук і Компанія «Ломбард Капітал»;
03.05.2018 року золоту сережку дуту, 500 проби, вагою 1,41г до ПТ « Ломбарду «Сіндікат Плюс, Гульцов та компанія»
07.05.2020 року золоту сережку 583 проби, вагою 1,39г до ПТ «ПП ЕРА-ДОН» і Компанія «Ваш ломбард».
При цьому, під час надання ОСОБА_13 під заставу до ПТ «ПП ЕРА-ДОН» і Компанія «Ваш ломбард» золотої сережки 07.05.2018 року відбувалося із застосування фотофіксації, у відповідності до якої вказаний золотий виріб був відображений на паспорті саме обвинуваченого ОСОБА_13 , а як було встановлено з показів батька обвинуваченого під час проведення у них обшуку у серпні 2018 року вказаний паспорт обвинуваченого знаходився в будинку, що виключає будь-яке спотворення зазначеного доказу.
Також, у відповідності до листа повного товариства «Ломбард Синдикат плюс, Гульцов і Компанія» ОСОБА_13 дійсно отримував фінансові послуги у вигляді фінансового кредиту під наступного майна: 03.05.2018 року сережка золота 500 проби, вагою 1,41грам, при цьому предмет застави викуплено клієнтом 05.05.2018 року ( т. 2 а.к.п. 165).
При цьому, свідок ОСОБА_71 суду пояснила, що вона працювала в травні 2018 року в «Ломбарду Синдикат плюс, Гульцов і Компанія», де знала ОСОБА_13 як VIP клієнта, оскільки він дуже часто здавав речі та з вилучених квитанцій вбачається, що він здані у травні речі не збирався викупляти. Також вона стверджувала, що завжди перевіряла паспорт клієнта і ніхто користуючись чужим паспортом не міг здати та викупити річ із ломбарду.
Згідно листа ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал» № 1797/19-сб від 24.05.2019 року повідомлено про те, що на майно ОСОБА_13 , згідно договору про надання фінансового кредиту № від 07.05.2018 року було звернуто стягнення, оскільки клієнтом прострочено в передбачений строк повернення фінансового кредиту. У зв`язку з вищевикладеним, згідно додаткового договору від 29.08.2016 року заставне майно ОСОБА_13 , на яка було звернуто стягнення, направлене до Державної скарбниці України ( т. 5 а.к.п. 109).
Золота сережка 583 проби, загальною вагою 1,39г, яка була здана ОСОБА_13 07.05.2018 року до ломбарду «»ПП «ЕРА-ДОН» і компаній «ВАШ ЛОМБАРД» була інкасована та реалізовано до Державної скарбниці ( т. 5 а.к.п. 95).
Отже, суд вважає, що ці зазначені дві сережки є золотими виробами, які вкрадені ОСОБА_13 у загиблої під час скоєння її вбивства. Суд переконаний, що під час судового розгляду беззаперечно встановлено, що вказані золоті вироби були здані до ломбарду самим обвинуваченим, оскільки при здачі вказаних речей до ломбарду була зроблена фотокартка, де зафіксований паспорт обвинуваченого разом з золотою сережкою загиблої та вказане відбувалося безпосередньо після вчинення вбивства; зазначені золоті вироби відповідають переліку викрадених речей у ОСОБА_16 ; одна з сережок за поясненнями потерпілої мала дефекти; наявність у ОСОБА_16 саме золотої дутої сережки також підтверджено та зафіксовано на фотокартках за життя останньої; вказана сережка була впізнана свідком та за поясненнями потерпілої належала саме її загиблій матері ( т. 5 а.к.п. 124,125).
При цьому, твердження обвинуваченого та його матері ОСОБА_146 про те, що ОСОБА_13 здавав до ломбарду золоті сережки не загиблої, а навпаки які належали їх родині, суд до уваги не приймає та вважає їх надуманими, оскільки крім тверджень зацікавлених осіб матері обвинуваченого та її куми та подруги ОСОБА_160 ніяких інших фактичних документальних підтверджень наявності вказаних золотих виробів в родині обвинуваченого суду надано не було, а згідно фінансових документів з ломбарду вищевказані золоті сережки є різними між собою, оскільки мають кожна різну вагу: 1,41г та 1,39г. відповідно та різну пробу - 500 та 583, що виключає їх тотожність та належність до одного комплекту; при цьому вказані розбіжності суду також пояснені стороною захисту не були. З урахуванням вищенаведеного, суд також вважає, що до ломбардів ОСОБА_13 здавав різні золоті сережки, які не були парою, що виключає їх належність матері обвинуваченого, яка про наявність будь-яких дефектів на вказаних золотих виробах взагалі не заявляла.
Про той факт, що вказані золоті вироби не належали родині ОСОБА_13 свідчить також і той факт, що за дуже короткий проміжок часу, а саме: з 03 по 07 травня 2018 року обвинувачений здав до ломбарду дві золоті сережки та каблучку; про пропажу яких сторона обвинувачення заявила вже тільки під час судового розгляду, навіть після допиту матері обвинуваченого в суді повторно; вказане суд розцінює як захисну позицію обвинуваченого.
Також, стороною обвинувачення доведено, а стороною захисту не спростовано, що обвинувачений крім вкрадених сережок, здав до ломбарду і вкрадену у ОСОБА_16 каблучку.
Таким чином, суд визнає всі вищезазначені докази допустимими, та такими, що підтверджують наявність у обвинуваченого золотих виробів з місця скоєння злочину, які належали саме загиблій.
Про наявність у обвинуваченого корисливого умислу під час вбивства потерпілої свідчать також наступні факти.
Так, згідно висновку судово-психіатричних експертів № 73 (т. 2 а.к.п. 181зв) за твердженням самого обвинуваченого він на протязі довготривалого часу вживав медичні препарати «трамадол» та «кондерпін», кустарного виготовлення опіати та інші психо активні речовини, швидко втративши до них дозовий та ситуативний контроль, навіть після проходження відповідного лікування останній раз вживав наркотичні препарати за місяць до затримання, тобто в липні 2018 року.
Суд також вважає неспроможними доводи захисту в частині задовільної матеріальної спроможності обвинуваченого станом на травень 2018 року для самостійного утримання та відсутності у нього корисливого умислу на вчинення злочину, оскільки згідно пояснень свідка ОСОБА_161 про те, що обвинуваченого вона добре знала як VIP клієнта, котрий дуже часто здавав до ломбарду золоті вироби; пояснень колишньої дружини обвинуваченого - ОСОБА_162 в частині відсутності грошей утримувати родину та постійних звернень до ломбарду, куди він здавав цінні речі всієї родини навіть дитини; наявності квитанції, у відповідності до якої ще в серпні 2018 року обвинувачений здавав під заставу телефон лише за 112грн (т. 2 а.к.п. 177-179).
Окрім того, суд вважає, що згідно протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_1 від 10.08.2018 було вилучено гарантійний талон та чек на придбання золотої каблучки вагою 2,35, вартістю 3360 грн від 06.05.2018. Разом з цим, не узгоджується позиція захисту в частині наявності матеріальної спроможності та відсутність корисного умислу у обвинуваченого, оскільки встановлено, що ОСОБА_13 , після вчинення кримінального правопорушення, купує золотий перстень за готівку і в той же час користується послугами ломбардів, намагаючись реалізувати золоті вироби, які зникли з місця вчинення вбивства. При цьому, сторона захисту надала довідку №1006 від 06.11.2018 згідно якої ОСОБА_13 05.05.2018 отримав заробітну плату та відпускні на загальну суму 6458, 56 грн., що підтверджує той факт, що обвинувачений на початку травня 2018 року мав кошти готівкою, але все одно скористався послугами ломбарду, що на думку суду свідчить про єдину мету - реалізувати викрадені золоті вироби.
При цьому надані стороною захисту документи, які підтверджують, що обвинувачений дійсно станом на початок травня 2018 року був офіційно працевлаштований та отримував заробітну платню, був присутній на робочому місці 02.05.2018 року в той же час не спростовують можливість вчасно повернутися до роботи 02.05.2018 року, оскільки інкриміновані події відбувалися в ніч з 01 на 02 травня 2018 року, та відстань від с. Глибочок до м. Подільська є незначною, приблизно 4 км; при цьому сам обвинувачений повідомляв неодноразово під час судового розгляду що з села до міста та навпаки він ходив пішки (т. 3 а.к.п. 11-28).
Натомість, у відповідності до протоколу обшуку від 10.08.2018 року, який проводився у м. Подільськ за місцем мешкання обвинуваченого ОСОБА_13 ніяких предметів, які мають відношення до вказаного кримінального провадження, виявлено не було (т. 5 а.к.п. 11-12, 13-16).
Разом з цим, вказаний обшук хоча і проводився за ухвалою слідчого судді та в присутності підозрюваного ОСОБА_13 та двох понятих із застосуванням відеофіксації вказаної слідчої дії, але без присутності захисника. При цьому під час проведення вказаного обшуку жодного зауваження та протесту з боку підозрюваного не надходило та вказаний протокол підписаний всіма учасниками без жодних заперечень та зауважень. Суд вважає, що вказаний обшук був проведений без процесуальних порушень, у відповідності до ст.ст. 233-236 КПК України, оскільки був проведений за ухвалою слідчого судді та з фіксуванням за допомогою відеозапису. При цьому жодних порушень прав підозрюваного на захист під час проведення вказаного обшуку судом не виявлено, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 236 КПК України захисник залучається до проведення обшуку тільки за запрошенням, що ОСОБА_13 під час проведення вказаного обшуку не заявлялося, а натомість останнім було самостійно добровільно видано вказані предмети, що виключає здійснення на нього будь-якого тиску.
Окрім того, відтворення в судовому засіданні додатку до вказаного протоколу обшуку навпаки спростовує доводи обвинуваченого про наявність у нього будь-яких тілесних ушкоджень після нібито отриманого фізичного тиску з боку працівників поліції.
Згідно до протоколу обшуку від 10.08.2018 року, останній був проведений за місцем мешкання колишньої дружини обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_162 , де було вилучено перстень з металу жовтого кольору (т. 5 а.к.п. 22-24). Подальшим розглядом було встановлено, що вказаний ювелірний виріб жодного відношення до вбивства ОСОБА_16 та крадіжки її речей не має, а натомість може свідчити про намагання обвинуваченого примиритися з колишньою дружиною та запевнити останню в його матеріальній спроможності. Отже, суд вважає, що вказаний золотий виріб для своєї дружини ОСОБА_13 придбав за викрадені у ОСОБА_16 кошти.
Судом, за клопотанням сторони захисту, були допитані під час судового розгляду поняті ОСОБА_163 та ОСОБА_164 , які перебували на вказаному обшуку. Так, свідки ОСОБА_163 та ОСОБА_164 надали суду аналогічного змісту пояснення, у відповідності до яких вони приймали участь у вказаній слідчій дії на обшуку, де обвинувачений спочатку в своєї квартирі самостійно та добровільно видав гарантійний талон «Золотий вік» на ювелірний виріб, а в іншій квартирі за місцем мешкання колишньої дружини обвинуваченого остання самостійно добровільно видала золоту каблучку з камінцем.
З урахуванням вищенаведеного, суд критично ставиться до показань обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину, та вважає їх неспроможними, оскільки дана версія була всебічно досліджена під час судового слідства, та спростовується поясненнями свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_156 , які вказали на місцезнаходження ОСОБА_13 на час вчинення злочинних дій відносно потерпілої, та ОСОБА_159 , який впізнав золотий виріб потерпілої, отриманим доступом у відповідності до якого ОСОБА_13 у вечорі та в ніч з 01 на 02 травня 2018 року у с. Коси не перебував, а натомість був в с. Глибочок.
Покази обвинуваченого щодо його непричетності до вказаного вбивства колегія суддів відхиляє і саме таку поведінку і покази обвинуваченого розцінює як намір уникнути відповідальності за вчинене.
Перевіряючи твердження обвинуваченого щодо застосування до останнього недозволених методів слідства, судовим розглядом встановлено наступне.
Так, обвинувачений в судовому засіданні, яке відбулося 17.01.2019 року ( тобто майже зі спливом 5 місяців після затримання) вперше стверджував, що він під час всього досудового розслідування свою вину визнавав повністю, оскільки з боку працівників поліції та прокуратури на нього здійснювався психологічний та фізичний тиск, його били долонями по голові, вивозили до лісу, де одягали протигаз та зв`язували руки, підключали до нього струм, залякували погрозами на адресу дружини та дитини; не давали ні їсти не пити та заставляли все писати та підписувати під диктовку; а під час слідчого експерименту він розповідав все те, що його змусили вивчити.
Твердження обвинуваченого в суді, що він себе обмовив, оскільки до нього застосовувались не дозволені методи слідства, суд вважає такими, що не відповідають дійсності.
Так, як вбачається з протоколів слідчих експериментів від 09.08.2018 року та компакт-дисків з відеозаписами до них проведених за участю ОСОБА_13 , останній, за участю захисника, під час проведення вказаної слідчої дії вів себе спокійно, показання надавав самостійно, добровільно та без зупинок, при чому був спокійний та послідовний в своїх показах, був чітким та без вагань надавав відповіді на запитання учасникам експерименту; детально розповідав про обставини скоєння злочину, навіть деталізував обстановку в домі, яка ніяк не могла бути відтворена, так як під час пожежі, з метою скрити сліди злочину, будинок вигорів. При цьому обвинувачений за власною ініціативою конкретизував обставини вчинення злочину - а саме , що він зайшов на територію домоволодіння не з центральних воріт; де взяв палицю, якою в подальшому наносив удари потерпілій; де та яким чином він наносив удари потерпілій тощо; при цьому вказував на такі особливості місця події, які не були та не могли бути відомі до проведення даних слідчих дій працівникам поліції, а саме де і як знаходилися меблі, журнали, телевізор в будинку, та які в подальшому згоріли; вказане, на думку суду, підтверджує його безпосередню присутність на місті події участь у вчиненні злочину.
Крім того, суд зауважує, що самі по собі відеозаписи вказаної слідчої дії являються доброї якості та надають можливість без вагань оцінити сторонньому спостерігачу, що на тілі обвинуваченого відсутні будь-які тілесні ушкодження, останній одягнутий в сорочку з короткими рукавами, яка на грудях частково розстібнута, речі охайні та чисті. Під час слідчого експерименту ОСОБА_13 вільно пересувався та брав руками різні предмети без видимого фізичного болю та відповідних незручностей, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього тілесних ушкоджень. Окрім того, оцінюючи вираз обличчя ОСОБА_13 та тембр його голосу, спростовується твердження останнього про те, що його декілька днів утримували без їжі та сну, заставивши вивчити свої покази.
Окрім того, згідно висновку судово-психологічної експертизи обвинувачений під час проведення 09.08.2018 року слідчого експерименту надає свідчення не вперше, без будь-якого тиску, самостійно реконструює події, при цьому вказана реконструкція ОСОБА_13 обставин та перебігу подій відображає достатній комплекс ознак, що за своєю суттю є психологічними «слідами» минулого досвіду відносно реконструйованих подій.
Також, в рамках кримінального провадження, відомості по якому внесені в ЄРДР за № 0000007 від 20.01.2019 року було проведена перевірка доводів обвинуваченого про застосування до нього недозволених методів слідства. Так, у відповідності до постанови слідчого Другого СВ СУТУ ДБР в м. Миколаєві від 30.04.2020р. вказане кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення ( т. 3 а.к.п. 72-73, т. 7 а.к.п. 115-123).
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що твердження ОСОБА_13 про те, що під час досудового розслідування до нього застосовувалися заходи психологічного впливу з боку працівників поліції, а тому він обмовив себе, не заслуговують на увагу. Відтак, відсутні підстави вважати, що показання, надані в ході слідчих експериментів за участю обвинуваченого неправдиві.
Судом також ретельно перевірялися доводи обвинуваченого про порушення його права на захист.
Так, відповідно до п.п. 3 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод здійснення процесуальних дій, які були проведені з порушенням права особи на захист, а докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини - недопустимими.
Згідно до положень ч.1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Вказаного процесуального статусу особа набуває виходячи з положень ч. 1 ст.43 КПК України одразу після повідомлення про підозру або затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно частин 1-3 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту затримання особи. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.
У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право:на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 52 КПК України при проведенні із підозрюваним чи обвинуваченим усіх подальших процесуальних дій участь захисника є обов`язковою.
Згідно наявних документів встановлено, що обвинуваченому 09.08.2018 року був призначений захисник ОСОБА_165 , який був присутній під час повідомлення про підозру 09.08.2018 року; того ж дня адвокат отримав клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному та був присутнім під час судового розгляду клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, також 09.08.2018 року адвокат приймав участь на слідчому експерименті, який проводився за участю підозрюваного та вказане зафіксоване та відео додатку слідчого експерименту (т. 3 а.к.п. 96-99, 143-146, 147-150, 151).
При цьому допит підозрюваного ОСОБА_13 , який нібито проводився 08.08.2018 року та надані підозрюваним покази під час вказаного допиту, суд до уваги не приймає, оскільки суд має право опиратися тільки на доказах, які безпосередньої сприймав, а дату в складанні вказаного протоколу 08.08.2018 року суд вважає технічною помилкою, оскільки згідно протоколу участь у допиті приймав захисник ОСОБА_165 , який вступив у справу лише 09.08.2018 року ( т. 3 а.к.п. 138).
Надалі, під час всього досудового розслідування та всього судового розгляду обвинувачений був забезпечений спочатку безоплатним, а потім платними захисниками.
Окрім того, на думку суду є неспроможними та недоведеними доводи захисту в частині порушення права на захист обвинуваченого, згідно до яких та відповідно до доручення центру БПД адвокат ОСОБА_165 повинен був з`явитися 09.08.2018р. для проведення слідчих дій по вказаному кримінальному провадженню о 15-00 год 09.08.2018р., а повідомлення про підозру ОСОБА_13 отримав того ж дня о 13-54год та біля 14-00год отримав клопотання про обрання запобіжного заходу відносно нього, оскільки вказані доводи захисту ні якими доказами не підтверджені, при цьому суд вважає, що зазначений в доручені час не перешкоджав захиснику з`явитися на вимогу слідчого і в інший проміжок часу, в тому числі раніше, про що свідчать підписи захисника у повідомленні про підозру та про отримання клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу. При цьому, діючим КПК України, в тому числі статтею 52 КПК України передбачено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів з моменту набуття особою статусу підозрюваного та у даному кримінальному провадженні ця вимога дотримана.
Судом також перевірялася версія обвинуваченого щодо незаконного його утримання в період з 07.08.2018 року по 09.08.2018 року в приміщенні Подільського ВП ГУНП в Одеській області.
Так, судом досліджувався Журнал «Обліку доставлених, відвідувачів та запрошених» Подільського ВП ГУНП в Одеській області, у відповідності до якого під № 2067 записаний ОСОБА_13 , який перебував в кабінеті № 17 з 10год до 13год. 08.08.2018 року та у графі «Наявність чи відсутність претензій до працівників поліції» зазначено «нет» та поставлено відповідний підпис. Крім того, наступний запис під № 2085 свідчить про те, що ОСОБА_13 09.08.2018 року о 22год 00хв. доставлено до ІТТ № 4 (т. 4 а.к.п.195-211).
Належних та допустимих доказів затримання обвинуваченого 07.08.2018 року суду не надано, тому відсутні підстави для висновку про незаконне затримання ОСОБА_13 .
Таким чином, оскільки пояснення ОСОБА_13 в якості підозрюваного суд до уваги не приймає; інших доводів які б могли свідчити про порушення права на захист під час судового розгляду та його незаконного утримання, стороною захисту не заявлялося, не встановлено їх і судом.
Окрім того, колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченого щодо не вчинення ним інкримінованого йому злочину є виключно способом захисту від пред`явленого обвинувачення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, вказане алібі повністю спростовується дослідженими судом доказами. Аналіз показів ОСОБА_13 , всіх свідків захисту та родичів обвинуваченого в суді свідчить про те, що вказані показання не є небезсторонніми, а викладені ними обставини є неправдивими та такими, що не заслуговують на довіру, тому суд їх до уваги не приймає. Слід зазначити, що обвинувачений безумовно мав право не свідчити проти себе та відмовитися від участі в слідчому експерименті, однак він таким правом не скористався. Судом враховується, що ОСОБА_13 відразу після затримання був наділений необхідними процесуальними правами, у тому числі правом на мовчання, йому було, відповідно до ч.3 ст.6 Європейської конвенції з прав людини, забезпечено правову допомогу захисника, як того вимагають інтереси правосуддя на протязі всього досудового розслідування та судового розгляду. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що під час досудового розслідування та судового розгляду права на захист ОСОБА_13 порушені не були.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту, у зв`язку з чим колегія суддів позбавлена можливості надати правову оцінку наявності в діях ОСОБА_13 умисного знищення або пошкодження майна, яке вчинене шляхом підпалу, залишення в небезпеці особи, вчинення злочину з особливою жорстокістю відносно особи похилого віку, тому в цій частині клопотання потерпілої про перекваліфікацію дій обвинуваченого на більш тяжкі склади злочину є неспроможним та задоволенню не підлягає. Також, суд обмежений самостійно встановлювати обтяжуючі обставини по справі, якщо вказані обставини не інкримінуються обвинуваченому.
При цьому суд приймає до уваги, що обвинувачений з метою приховування слідів злочину вчинив певні дії (підпал будинку) та приховування знарядь злочину, знищив свою одежу шляхом також підпалу, що ускладнило стороні обвинувачення, з об`єктивних причин, збір прямих доказів вини обвинуваченого.
На думку колегії суддів, відсутність інших прямих доказів, а саме: знарядь вчинення злочину, слідової інформації на місці скоєння злочину тощо, не свідчить про невинуватість ОСОБА_13 . Жодними правовими нормами, ні в якій мірі, не зумовлюється яка достатність в кількісному або якісному виразі тих або інших доказів для вирішення найважливіших питань у кримінальному провадженні, включаючи питання винуватості. Стороною обвинувачення в судовому засіданні надані як прямі так і непрямі докази, які, на думку суду, свідчать про умисні злочинні дії обвинуваченого. Факти, які були предметом дослідження суду, знаходяться в тісному та безсумнівному зв`язку з фактом скоєння злочину, тому висновки про винність обвинуваченого грунтуються не на припущеннях, а на належних та допустимих доказах, які підтверджують факт участі обвинуваченого у умисному вбивстві з корисних мотивів.
Щодо мотиву вчиненого злочину, то колегія суддів бере до уваги пояснення потерпілої та всіх допитаних свідків, які жодним чином не повідомили про наявність довготривалих напружених стосунків між обвинуваченим та загиблою, а натомість з пояснень ОСОБА_47 навпаки слідує, що ОСОБА_13 йшов вбивати ОСОБА_16 за гроші.
Положеннями ст.22 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими кримінальним процесуальним законодавством.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, повинен перевірити не тільки докази обвинувачення, а і докази сторони захисту на спростування обвинувачення, що узгоджується з вимогами ст.7 КПК України.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оцінюючи зібрані у справі докази, суд також враховує прецеденту практику Європейського суду з прав людини, зокрема у рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України» (п.150) від 21.04.2011 року та «Кобець проти України» (п.43) від 14.02.2008 року, згідно яких суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із сукупності ознак чи не спростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суд не приймає до уваги невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину, оскільки умисне вбивство ОСОБА_16 скоєне ним в ніч з 01 та 02 травня 2018 року підтверджується наданими обвинуваченням письмовими доказами, які у відповідності до ст. 23 КПК України, досліджені судом і захистом не спростовані.
Окрім того, суд вважає доводи захисту надуманими та неспроможними в частині визнання недопустимими доказів, які отримані за результатами тимчасового доступу до речей та документів за ухвалою суду від 10.12.2019р. та повторної ухвали від 06.02.2020р. з огляду на наступне (т. 6 а.к.п. 170-171, 222-223 та т. 7 а.к.п. 138-139).
Так, у відповідності до ухвали суду групі слідчих був наданий тимчасовий дозвіл до оригіналів документів та інформації, яка міститься у юридичній особи оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» шляхом виготовлення на паперовому та електронному носії документів, що містять інформацію про телефонні дзвінки. Вказаною ухвалою також був зобов`язаний керівник ПрАТ «ВФ Україна» надати (забезпечити) доступ до зазначених в ухвалі документів та надати їм можливість вилучити зазначені роздруківки та інформації на електронному носії.
На виконання вказаної ухвали суду на адресу суду був надісланий протокол тимчасового доступу до вказаних речей та документів від 25.02.2020 року з додатком у вигляді опису речей і документів, які були вилучені, а саме CD-R диску білого кольору з відповідними записами ( т. 7 а.к.п. 34-36, 37).
З вказаними матеріалами стороні захисту та обвинуваченому була надана можливість ознайомитися, що підтверджується повідомленнями про відкриття додаткових матеріалів ( т. 7 а.к.п. 38-39).
Суд вважає, що при здійсненні вказаного тимчасового доступу слідчим було повністю дотримано процедуру та порядок отримання зазначених документів, передбачений ст.ст. 131, 132, 159, 160, 162, 165 КПК України, оскільки вказаний доступ був здійснений уповноваженою особою у володільця речей на підставі ухвали слідчого судді з дотримання процедури.
При цьому, згідно наданих матеріалів вказаний CD-R диск білого кольору з відповідними записами не зазначений як додаток до протоколу тимчасового доступу, тому посилання захисту на необхідність його упакування, засвідчення підписами, в тому числі і понятими, та опечатування є неспроможними. Окрім того, діючим КПК не передбачений обов`язковий порядок залучення понятих до вказаної дії, яка є заходом забезпечення.
Окрім того, у відповідності до ч. 4 ст. 165 КПК України передбачено, що на вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів. Натомість, заявляючи безпідставне клопотання, не зважаючи на приписи ч. 4 ст. 165 КПК України, стороною захисту не заявлялося клопотання про необхідність витребування другого екземпляра вилучених речей з метою їх перевірки. Також захист не був позбавлений можливості на безпосереднє ознайомлення з носієм, який є в матеріалах кримінального провадження з метою встановлення наявності або відсутності будь-яких протиріч.
Натомість, діючим законодавством передбачено, що ураховуючи специфіки формату зберігання інформації, що передбачена у п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК і знаходиться в операторів (провайдерів) телекомунікацій, надання доступу до відповідних документів (тобто надання можливості ознайомитися з ними та зробити з них копії) може здійснюватися як безпосередньо в оператора (провайдера), так і шляхом надання доступу до відповідних документів уповноваженому на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж підрозділу правоохоронного органу через відповідні інформаційні системи відповідно до встановленого порядку з обов`язковим наданням копії ухвали слідчого судді, суду відповідному оператору (провайдеру), тому посилання захисту суд до уваги не приймає.
Інші посилання захисту на визнання недопустими протоколу тимчасового доступу в цій частині суд відхиляє як неспроможні та необгрунтовані, оскільки адвокатом навіть і не зазначено які вимоги закону були порушені під час отримання вказаної інформації, а наявність виправлень в прізвищі особи, яка видала вказані документи, суд вважає не суттєвими та такими, які не впливають на зміст вказаних доказів; при цьому діючим КПК не передбачений порядок надавати суду підтверджуючі документи на володільця вказаної інформації.
Тому, суд вважає, що будь-яких істотних порушень вимог законодавства, яке б тягнуло безумовне визнання вище вказаних доказів недопустимими, судом не встановлено, в зв`язку з чим доводи захисту в цій частині є неспроможними.
Окрім того, стороною захисту заявлялося клопотання про визнання недопустимим доказом письмового протоколу допиту свідка ОСОБА_106 від 06.05.2018р., при цьому суд вважає, що оскільки суд має право посилатися тільки на докази, які безпосередньо досліджувалися в суді, а вказаний протокол допиту свідка на досудовому слідстві до вказаного переліку не входить, тому суд вказані пояснення по суті не приймає та не обґрунтовує ними вирок, а тому вказаний протокол у відповідності до ст. 87 КПК України не є доказом та судом до уваги також не приймається. ( т. 4 а.к.п. 56-57, 89).
Разом з цим, суд вважає слушними доводи захисту в частині визнання недопустимим доказом протокол пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілою ОСОБА_9 від 21.08.2018р. з огляду на наступне (т.2 а.к.п. 137-138).
Так, під час всього судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 неодноразово повідомляла суд про те, що вказана слідча дія дійсно відбувалася але не в той день, як відображено в протоколі; при цьому вона звертала увагу суду, що перед пред`явленням їй для впізнання по фотознімку сережки - вказану фотокартку з сережкою їй особисто та її доньці показував слідчий ОСОБА_128 раніше, фактично відразу після затримання ОСОБА_13 ; окрім того про вказане вона також неодноразово письмово повідомляла в різні відповідні органи.
Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Суд, оцінюючи зазначений доказ за даним кримінальним провадженням на відповідність його вимогам КПК, перевіривши надані прокурором докази на предмет їх належності та допустимості, враховуючи пояснення потерпілої та думку захисту, приходить до висновку про те, що зазначений протокол пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілою від 21.08.2018р. є недопустимими доказами по справі, оскільки він отриманий із порушенням норм діючого кримінально-процесуального закону, згідно якої забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, відповідну особу або річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання (ч.1 ст. 228 КПК), тому вказаний протокол судом не може бути взятий до уваги та тому суд визнає його недопустимим доказом.
Окрім того, суд не може прийняти до уваги і покази свідка ОСОБА_166 , яка безпосередньо приймала участь в розгляді вказаного кримінального провадження та була присутня в судових засіданнях 07.10.2019р., 06.11.2019р. та 12.11.2019р., не будучи допитаною в якості свідка, тому її покази суд не може покласти в основу вироку, оскільки вказане є прямо забороненим. При цьому, суд наголошує, що ОСОБА_167 є донькою загиблої ОСОБА_16 та під час судового розгляду ставилося питання про залучення її до участі у справі як потерпілої, але в зв`язку з відсутністю у неї документів, які б підтверджували її родини відносини, остання потерпілою судом не визнавалась.
Разом з цим, суд вважає надуманими та такими, що не заслуговують на увагу та не ґрунтуються на вимогах закону доводи захисту в частині того, що діючим КПК не передбачена така слідча дія як впізнання по фотознімку та не попередження експертів про кримінальну відповідальність, оскільки зазначене прямо передбачено діючим процесуальним законодавством, тому відсутні підстави визнавати протокол пред`явлення фотознімків для впізнання свідком ОСОБА_60 та матеріалами справи підтверджується наявність попередження всіх експертів про кримінальну відповідальність.
Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, колегія суддів вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.
На підставі викладеного, повністю дотримавшись принципу змагальності, ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, колегія суддів дійшла висновку, що вони у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_13 .
Всупереч твердженням обвинуваченого, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмету доказування, колегія суддів встановила факт наявності суспільно небезпечного діяння й визнає доведеною винуватість ОСОБА_13 у вчиненні злочину проти життя та здоров`я людини, оскільки обвинувачений в повній мірі викритий в скоєнні зазначеного злочину.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна норма встановлена в статті 17 КПК України, відповідно до якої, однією із засад кримінального провадження встановлена презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка надає гарантіє будь-якій особі вважатись невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
У справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права передусім є недискримінаційним підходом, та не є неупередженістю, оскільки, це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину за ст. 115 ч. 2 п.п. 6 КК України та межі покарання за санкцією цієї статті КК відповідатимуть один одному, а й те, що покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Рішенні КСУ від 02.11.2004 р. за № 15-рп/2004 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) та практикою ЄСПЛ, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, що узгоджується з рішенням ВП ЄСПЛ у справі Scoppola v. Italy № 2 (Скоппола проти Італії № 2) від 17.09.2009 р.
Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.
Обвинувачений ОСОБА_13 на час вчинення злочину на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, або іншому хворобливому стані психіки не перебував; виявляв клінічні ознаки психічних порушень у вигляді психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання алкоголю, наркотичних речовин у вигляді синдрому залежності (що відповідає діагностичним критеріям рубриці «F19.2» за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), які за впливом на його критичні, вольові та когнітивні функції були не так виражені, що не позбавляло його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_13 також не страждає на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки; виявляє клінічні ознаки психічних порушень у вигляді «т Психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання алкоголю та наркотичних речовин, синдром залежності, на теперішній час утримання, але в умовах, що виключають вживання алкоголю та наркотичних речовин» (що відповідає діагностичним критеріям рубриці «F19.21» за Міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), які за впливом на його вольові, критичні та когнітивні функції також не так виражені, тому він здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, правильно сприймати обставини та давати щодо них свідчення, тобто постати перед слідством та судом (т. 2 а.к.п. 180-186).
Суд вважає, що всі доводи обвинуваченого та захисту повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, покази обвинуваченого повністю спростовані дослідженими доказами, тому їх до уваги не приймає і вважає захисною позицією обвинуваченого, тому підстави для виправдання обвинуваченого у суду відсутні.
Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що, незважаючи на захисну позицію обвинуваченого, з урахуванням всіх інших доказів по справі поясненнями потерпілої, експертів, свідків, письмовими доказами тощо, в рамках пред`явленого обвинувачення, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого п. 6 ч.2 ст. 115 КК України, оскільки останній дійсно вчинив умисне вбивство тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, з корисливих мотивів.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.
Так, обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає наявність неповнолітньої дитини ОСОБА_14 , 2013 року народження.
Обтяжуючою покарання обставиною, суд визнає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, добре характеризується за місцем проживання, офіційно не працює та офіційного джерела доходів не має, тривалий час був наркозалежним, має постійне місце проживання.
Також судом враховується особисте ставлення обвинуваченого до вказаних подій - провину не визнає, спроб попросити вибачення у потерпілої не робив.
Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, враховуючи наявність як обтяжуючої так і пом`якшуючої обставини, приймаючи до уваги думку потерпілої сторони щодо необхідності призначення найсуворішого покарання винному, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій інкримінованої статті з конфіскацією майна, оскільки призначення більш м`якого покарання не буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а призначення більш суворого покарання не буде відповідати тяжкості скоєного та особі винного, який має малолітню дитину.
Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 318 469 гривень та моральної шкоди на суму 1 000 000 гривень.
При вирішенні цивільного позову суд керується вимогами ст. ст. 128, 129 КПК України, ст. 11 ЦПК України, відповідними нормами ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_9 просила суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі 318 469 гривень, яка складається з витрат пов`язаних із організацією і проведенням поховання її матері ОСОБА_16 , демонтажу згорілого будинку та придбання для цього будівельних матеріалів, оцінки згорілої меблі в будинку матері. В добровільному порядку збитки, завдані злочином не відшкодовувались.
Під час судового розгляду потерпіла та її представник адвокат ОСОБА_10 просили залишити без розгляду цивільний позов в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 318 469 гривень.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Оскільки будь-яких перешкод в цій частині, судом не встановлено, цивільний позивач на власний розсуд розпорядився наданими йому правами, тому суд вважає, що в цій частині цивільний позов про стягнення матеріальних збитків підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє потерпілу в подальшому повторно звернутися до суду з відповідними позовними вимогами.
Окрім того, Верховний суд України в п.п. 1,3 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
У зв`язку із вчиненням обвинуваченим кримінального злочину, потерпілій була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків та інших негативних явищах.
Колегія суддів вважає, що вбивство людини, незалежно від того, наскільки вона була хорошою або поганою для сторонніх осіб, завжди з неминучістю завдає моральних страждань близьким родичам, за умови, що вона являється донькою померлої ОСОБА_16 . Це презумпція, яка не лише витікає з положень ст.23 ЦК України, але й ґрунтується на здоровому глузді, при цьому враховує, що потерпіла просила стягнути з обвинуваченого порівняно велику суму відшкодування моральної шкоди - 1 000 000 грн.
Так, при визначені розміру моральної шкоди потерпілій, суд, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, виходячи із засад розумності, виваженості й справедливості та беручи до уваги те, що потерпіла, яка заявила цивільний позов, втратила матір, унаслідок її вбивства, та враховуючи наслідки її смерті, через що у неї змінився та був порушений нормальний спосіб життя, виходячи із наведених у позові обґрунтувань та доповнених під час судового розгляду, вона понесла значне потрясіння, страждання через смерть близької і рідної людини, що змусило докладати додаткових зусиль для нормалізації свого життя, а тому вважає, що вчиненим кримінальним злочином потерпілій завдано значної моральної шкоди, тому колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 500 000 грн. на користь доньки померлої ОСОБА_16 - ОСОБА_9 .
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Так, судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2018 року було накладено арешти на речові докази по даному кримінальному провадженню, які були вилучені під час огляду місця події та проведення обшуку, які підлягають скасуванню.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що арешти накладені на речові докази по даному кримінальному провадженню можуть бути скасовані у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті.
Судові витрати по кримінальному провадженню на залучення експертів під час проведення судової експертизи нафтопродуктів і паливно мастильних матеріалів в сумі 4576,00 гривень та судово психологічної експертизи в сумі 4 710,00 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку відносно обвинуваченого та відсутності будь-яких клопотань з приводу міри запобіжного заходу, вказаний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити незмінним до набранням вироку законної сили.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Визнати винним ОСОБА_13 у вчинені кримінального злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією майна.
Запобіжний захід ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу - залишити без змін.
Строк покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 09.08.2018 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 до ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_13 на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 500 000 (п`ятсот ) тисяч гривень.
Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_13 матеріальної шкоди в розмірі 318469 гривень залишити без розгляду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню, а саме за проведення: судової експертизи нафтопродуктів і паливно мастильних матеріалів в сумі 4576,00 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят шість) гривень та судово психологічної експертизи в сумі 4 710,00 (чотири тисячі сімдесят десять) грн. на загальну суму 9 286,00 (дев`ять тисяч двісті вісімсот шість) грн.(т.2 а.к.п. 130; т.7 а.к.п. 9).
Арешти за ухвалами слідчого судді від 05.05.2018 року на речові докази по даному кримінальному провадженню, які були вилучені під час огляду місця події та проведення обшуку - скасувати.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:
одяг з плямами бурого кольору, а саме: лоскути чорної обгорілої тканини (ймовірно брюки); жіночий синтетичний халат синьо бірюзового кольору; жіночу футболку блакитного кольору; жіночу майку білого кольору; бюстгальтер чорного кольору та синтетичну хустку темно синього кольору; 12 поліетиленових пакетів в середині яких знаходяться: чоловіча футболка яскраво-червоного кольору з написом у вигляді «PUMA»; чоловічий светр з ромбообразним принтом сірого кольору; чолові джинсові штани темно-синього кольору; пара чоловічих кросівок марки «Dual Fashіon» чорного кольору; пара чоловічих шльопанців марки «Dreams stan» темно-синього кольору; пара чоловічих шльопанців з трапляного матеріалу марки «RIVAX»; чоловіча футболка з написом у вигляді «It Магу»; чоловіча майка яскраво-червоного кольору з написом у вигляді «ADIDAS»; чоловіча футболка червоного кольору з написом у вигляді «the atletic olept»; чоловічі штани камуфляжного типу зеленого кольору; чоловіча спортивна кофта чорного кольору з написом у вигляді «МЕХХ» з капюшоном чорного кольору, з поперечними смугами сірого кольору на рукавах, коміру нижні частини кофти; синтетична хустка темного кольору, синтетичний халат синього кольору, футболка блакитного кольору, майку білого кольору зі слідами бурого кольору та металевий виріб для чищення взуття, ключ від вхідних дверей літньої кухні та запасний ключ на мотузці; сліди рук на чотирьох відрізках липкої стрічки; слід підошви взуття, після пожежне сміття та обвуглені фрагменти верхнього одягу; після пожежне сміття, у вигляді фрагменту килиму з слідами, характерними для слідів від рідини у вигляді масла (олії); фрагменти сидіння від табуретки; 3 паперових конверта, в яких знаходяться грунт, частина шпалери та частина леноліума зі слідами бурого кольору; ґрунт з слідами речовини бурого кольору та зіскоб ґрунту; зіскоб кіптяви з коридору (кімната №1; кімната №2); після пожежне сміття та обвуглені фрагменти верхнього одягу; після пожежне сміття, у вигляді фрагменту килиму з слідами, характерними для слідів від рідини у вигляді масла(олії); фрагменти сидіння від табуретки - які передані на зберігання в камеру схову речових доказів Подільського ВП ГУНП в Одеській області знищити. (т. 5 а.к.п.33-34, 43-46).
- договір про надання фінансового кредиту під заставу майна № від 06.08.2018 року; CD-R диск білого кольору на якому зазначені записи: « справа 505/3577/18: ЄД 20-01527/ЄІ 14.02.2020 року з записом роздруківок телефонних з`єднань - зберігати при матеріалах кримінального провадження.(т.5 а.к.п.47; т.7а.к.п.29).
- ювелірний виріб: перстень з металу жовтого кольору, проба 585, розмір 17, вагою 2,35гр, переданий під схорону розписку ОСОБА_168 ; гарантійний талон на ювелірний виріб ПП «Золотий вік» та чек - вважати повернутими власнику ОСОБА_168 після набрання даним вироком законної сили. (т. 5 а.к.п. 16-18, 25-26,27).
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3