Провадження № 1-кп/161/1320/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 25 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000631 від 24.09.2020 та № 10000805 від 13.10.2020, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без місця реєстрації, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, одружений, не працює, судимий 12.12.2019 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 140 годин,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2019 ОСОБА_3 призначено покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у виді 140 годин громадських робіт. З 17.02.2020 року засуджений поставлений на облік Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області, при цьому, належним чином письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також про передбачену ч.2 ст.389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що у останнього було відібрано підписку.
В подальшому, 17.02.2020 ОСОБА_3 направлено до Житлово-комунального підприємства №11, що в м.Луцьк, вул.Федорова, 9, та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 18.02.2020.
Однак, засуджений ОСОБА_3 , будучи відповідно до ст.37 КВК України зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт 21.02.2020, 24.02.2020, 25.02.2020, 26.02.2020, 27.02.2020, 28.02.2020 без поважних причин не з`явився до Житлово-комунального підприємства №11 за адресою: м.Луцьк, вул.Федорова, 9, для виконання громадських робіт.
Крім цього, у зв`язку з визначенням іншого місця відбування покарання 27.08.2020 засудженого ОСОБА_3 направлено до Луцької кооперативної житлово-експлуатаційної контори №8, що в м.Луцьк, пр.Соборності, 29-б, та зобов`язано приступити до виконання громадських робіт з 28.08.2020.
Однак, засуджений ОСОБА_3 , будучи відповідно до ст.37 КВК України зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт 08.09.2020, 09.09.2020, 10.09.2020, 11.09.2020, 14.09.2020, 15.09.2020, 16.09.2020, 17.09.2020, 18.09.2020, 20.09.2020, 21.09.2020, 22.09.2020 без поважних причин не з`явився до Житлово-експлуатаційної контори №8, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, пр.Соборності, 29-б, для виконання громадських робіт, що згідно вимог ст.40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.
ОСОБА_3 інкримінується ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 17 вересня 2020 року, близько 23.00год., у приміщенні бару «Одеса», що по вул.Гордіюк, 47, у м.Луцьку Волинської області, діючи із прямим умислом, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон «Lenovo» модель «S660», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , коричневого кольору, вартістю 1000 грн., прозорий силіконовий чохол невідомої марки до вищевказаного телефону, який матеріальної цінності для потерпілого не становить, та сімкарту мобільного оператора «Київстар» із номером телефону НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на загальну суму 1000 гривень.
ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.389 КК України, та у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно ухилявся від відбування призначених йому згідно з вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2019 громадських робіт, та показав те, що 17 вересня 2020 року в приміщенні бару таємно викрав мобільний телефон потерпілого. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні підтвердив факт таємного викрадення ОСОБА_3 у нього мобільного телефону, не наполягав на суворому покаранні.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України.
Окрім цього, ОСОБА_3 своїми умисними протиправними діями, які виразилися в повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, разом з тим повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, одружений, має постійне місце проживання, інформації про негативну характеристику матеріали проваджень не містять, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинених кримінальних правопорушень, думку потерпілого, який щодо призначення покарання ОСОБА_3 поклався на розсуд суду, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи вид і розмір покарання, передбаченого санкціями законів, за якими визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання як за ч.2 ст.389 КК України так і за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту, а остаточне на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.
Підстав для призначення більш суворого покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі суд не вбачає.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення до повного відбуття покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2019, з огляду на наявну інформацію про кількість відбутих обвинуваченим годин громадських робіт станом на 25.11.2020, на підставі ч.1 ст.71 КК України, суд вважає за необхідне до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.72 КК України менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту на строк 2 (два) місяці;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом частково складання призначених покарань, призначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2019, з урахуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, 2 (два) дні арешту, остаточно визначити до відбуття ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці 2 (два) дні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий