ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3602/20 Справа № 180/1090/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000340 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, та призначити йому покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 40 годин громадських робіт, або менш суворе покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обставинами, які пом`якшують його покарання є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують його покарання судом не встановлено.
Вказує на те, що завданий потерпілому збиток був відшкодований, також усунена моральна і матеріальна шкода, про що свідчить заява потерпілого.
Крім того зазначає, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, 26.06.2020 року приблизно о 17.30 годині (більш точного часу не встановлено), ОСОБА_7 , перебуваючи з дозволу власника, на задньому сидінні в салоні автомобіля ВАЗ 2103 державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_8 , відволікся та не спостерігав за його діями у ОСОБА_7 в цей же момент виник злочинний умисел на таємне, викрадення будь-якого чужого майна з салону вищевказаного автомобіля.
З метою реалізації свого корисливого злочинного умислу, направленого на умисне, таємне, викрадення чужого майна 26.06.2020 року приблизно о 17.45 годині (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_7 , знаходячись з дозволу власника на задньому сидінні в салоні автомобіля ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його наслідки, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, попрохав ОСОБА_8 , який перебував за кермом автомобіля зупинити автомобіль, в якому вони рухались, для того, щоб вийти з салону автомобіля. Для реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 з заднього сидіння вище вказаного автомобіля, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав чоловічу борсетку марки «Bullcaptain», в якій знаходився мобільний телефон марки «HONOR» моделі «7А» (DUA-L22), вартістю 1199,67 грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого, після зупинки автомобіля ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , безперешкодно вийшов з салону вищевказаного автомобіля, таким чином розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків; дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують його покарання, позитивну характеристику за місцем проживання, а також, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, а тому вказані обставини не підлягають повторному врахуванню.
Посилання обвинуваченого на те, що завданий потерпілому збиток був відшкодований, також усунена моральна і матеріальна шкода, є безпідставним, оскільки шкода, завдана обвинуваченим, була відшкодована потерпілому шляхом повернення викраденого майна працівниками поліції (а.п. 31, 32), а не бажанням ОСОБА_7 виправити ситуацію.
Твердження обвинуваченого про те, що він раніше не судимий, не є обставиною для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання.
Окрім того, вимога обвинуваченого щодо призначення йому покарання у виді 40 годин громадських робіт є безпідставною, оскільки частиною 1 статті 185 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин.
У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 120 годин громадських робіт.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання до обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи доводи останнього необґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року залишити без задоволення.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4