н/п 1-кп/490/104/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року м.Миколаїв

Колегія Центрального районного суду м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002886 від 20 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий, востаннє: 22.02.2012 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.03.2016 року по відбуттю строку покарання, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

28.10.2016 року близько 03:40 години, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка сиділа на порозі вказаного будинку, під приводом познайомитись та зав`язав розмову із нею, у ході якої йому достовірно стало відомо, що ОСОБА_8 є неповнолітньою особою.

Через деякий час, ОСОБА_5 запропонував проводити ОСОБА_8 до її дому, на що остання погодилась. Дійшовши до місця мешкання потерпілої - будинок АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна, схопив ззаду ОСОБА_8 рукою за шию, а іншою рукою закрив їй рот та сказав, що якщо вона закричить, то він її заріже.

Погрожуючи застосуванням фізичного насилля, ОСОБА_5 примусив ОСОБА_8 прослідувати із ним на подвір`я загальноосвітньої школи АДРЕСА_4 , та яке не обладнано штучним освітленням.

Знаходячись на території вказаного подвір`я, ОСОБА_5 почав обшукувати ОСОБА_8 , під час чого у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом із неповнолітньою ОСОБА_8 , реалізовуючи який ОСОБА_5 погрозою застосування фізичного насильства, змусив потерпілу вступити з ним у неприродний статевий акт (зв`язок шляхом per os).

Крім того, 28.10.2016 року близько 03:40 години, перебуваючи на подвір`ї загальноосвітньої школи № НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , після того, як вступив у статеві зносини із неповнолітньою ОСОБА_8 - неприродний статевий акт (зв`язок шляхом per os) із погрозами застосування щодо неї насильства, продовжуючи погрожувати застосовувати насильство, а саме застосувати ніж, почав вимагати в останньої віддати йому гроші та мобільний телефон, проте остання не віддала своє майно та попросила ОСОБА_5 не робити цього.

На відмову ОСОБА_8 віддати своє майно, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення майна потерпілої, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, а саме спричинити потерпілій тілесні ушкодження ножем, забрав мобільний телефон Леново А-328, вартістю 5999 російських рублів, що становить 2464,09 грн. (згідно курсу НБУ на день покупки телефону) та грошові кошти у розмірі 200 грн. однією купюрою, відповідним номіналом, що належать ОСОБА_8 ..

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінальних правопорушень зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій матеріальний збиток на загальну суму 2464,09 грн..

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України, визнав частково, а саме за ч.1 ст.187 КК України, проти дачі показів, посилаючись на ст.63 Конституції України, відмовився.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини у вчинених злочинах, його вина підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні наступними доказами по справі.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 28.10.2016 року із фототаблицею та планом-схемою до нього, проведеного у період часу з 07:20 год. до 07:50 год., місцем вчинення злочину є ділянка місцевості біля загальноосвітньої школи №15, яка розташована за адресою: м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 22 А. Під час проведення огляду нічого виявлено не було.

Згідно протоколу огляду місця події від 28.10.2016 року із фототаблицею до нього, проведеного у період часу з 08:00 год. до 08:20 год., місцем огляду є ділянка відкритої місцевості, яка розташована на відстані 5 метрів від двоповерхової пам`ятної споруди за адресою: м.Миколаїв, вул.Потьомкінська, 59, із зовнішньої сторони (навпроти собору Святої Богородиці). Під час проведення огляду було виявлено та вилучено два недопалки від цигарок "Ротменс Деми".

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.10.2016 року, складеного у присутності захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, та при проведенні особистого обшуку затриманого з зовнішньої кишені куртки було виявлено та вилучено мобільний телефон "Lenovo", корпус білого кольору, з тріщинами на екрані. Як пояснив затриманий ОСОБА_5 , вказаним телефоном він заволодів 28.10.2016 року близько 04:30 год. на території загальноосвітньої школи №15 по вул.Потьомкінській, під час зґвалтування дівчини на ім`я ОСОБА_9 .

Згідно протоколу огляду предмету від 10.11.2016 року, предметом огляду є мобільний телефон марки "Lenovo A-328", який належить потерпілій ОСОБА_8 та який було вилучено в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_5 при його затриманні у порядку, передбаченому ст.208 КПК України.

Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 10.11.2016 року, потерпіла ОСОБА_8 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнала належний їй мобільний телефон марки "Lenovo", яким відкрито заволодів ОСОБА_5 ..

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.11.2016 року з фототаблицею до нього, підозрюваний ОСОБА_5 в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_7 , яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, розповів та показав події, які мали місце 28.10.2016 року близько 03:30 години біля будинку АДРЕСА_2 , вказав на будинок, в якому проживала потерпіла ОСОБА_8 , показав та детально розповів про обставини вчинення ним злочинів відносно ОСОБА_8 , які мали місце на території загальноосвітньої школи №15 по вул.Потьомкінській, 22 А в м.Миколаєві.

Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи від 13.07.2020 року №482, на змиві з обличчя потерпілої ОСОБА_8 (об`єкт №3) виявлено клітини з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 2.1, додаток 2).

Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, виявлених на змиві з обличчя потерпілої ОСОБА_8 (об`єкт №3), є змішаними та можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем. Генетичні ознаки клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, що домінують в об`єкті №3 не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 р.н. (об`єкт №1) та збігаються з генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_5 , 1986 р.н. (об`єкт №2).

Походження клітин з ядрами з домішкою сперми та без домішку крові, що домінують на змиві з обличчя (об`єкт №3) від ОСОБА_8 виключається.

Ймовірність випадкового збігу сукупності генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілої ОСОБА_8 , 1998 р.н. (об`єкт №1) та в об`єкті №4 складає 1,04 х 10-32. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 9,59 х 1031 осіб.

Досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі, як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту, з огляду на що, суд приймає їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.153 КК України, суд сприймає, як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує: за ч.2 ст.153 КК України, як задоволення своєї статевої пристрасті неприродним способом із погрозою застосування фізичного насильства щодо неповнолітньої особи; та за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкі злочини, його особу, а саме те, що він раніше судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався негативно, як обставину, що обтяжує покарання - вчинення корисливого злочину повторно, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання.
На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння злочинів, форму вини, мотиви, спосіб їх вчинення, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України із урахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, що буде відповідати його особі і тяжкості вчинених злочинів, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 31.10.2016 року відносно ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.10.2020 року змінений на домашній арешт, строк дії якого закінчився 24.12.2020 року.

При вирішенні питання щодо зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.

Так, ч.2 ст.4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При вирішенні питання з приводу зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, суд враховує практику Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, де зазначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

В цій же постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII, як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Таким чином, в даному випадку попереднє ув`язнення по даному кримінальному провадженню підлягає зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи від 13.07.2020 року №482 в сумі 11924 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 52 коп..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.187, ч.2 ст.153 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки;

- за ч.2 ст.153 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 /сім/ років.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту - вважати таким, що припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який його було обрано.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його затримання у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, а саме з 29.10.2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього в межах даного кримінального провадження з 29.10.2016 року до 26.10.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 13.07.2020 року №482) в сумі 11924 (одинадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн. 52 коп..

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки "Lenovo A-328" ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - вважати повернутим за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3