Провадження № 1-в/243/231/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2020 року
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 2) подання Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ, Донецької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
15 січня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України, із застосуванням положень ст. 75,76 КК України до 1 року позбавлення волі з випробувальним строком в 1 рік,
про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

представник

Слов`янського МРВ філії
ДУ «Центр пробації» ОСОБА_5 ,
засуджений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 січня 2020 року, ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік.
06 липня 2020 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року відносно ОСОБА_3 .
Посилаючись на наведені обставини, з метою правильного виконання вироку заступник начальника Слов`янського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області просить вирішити питання, які вирішуються судом під час виконання вироку.
Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву з прохання слухати справу без його участі, не заперечував щодо задоволення подання.
Представник Слов`янського МВ філії ДУ «Центр пробації»- ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, подання підтримала.
Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій розгляд справи просив проводити у його відсутності, подання задовольнити.
Дослідивши подання та додані матеріали, суд виходить з наступного.
Так, судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 15 січня 2020 року, ОСОБА_3 був засуджений за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік. ОСОБА_3 було зобов`язано періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Вирок набув законної сили 17 лютого 2020 року.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.
Відповідно до положень частини 1 статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018року № 2617-VII до ч. 1 ст. 309 КК України внесено зміни до ч.1 ст.309 КК України, а саме санкцією статті передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.
Частиною 2 ст.4 КК України встановлено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно із ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Згідно із ч.1 ст 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Частиною 3 зазначеної статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію в часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно із ч. 3 ст.74 КК України визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст.72 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018року № 2617-VII, який набрав законної сили 01 липня 2020 року, мають зворотню дію в часі в частині санкції ч.1 ст.309 КК України, з якої виключено такий вид покарання як позбавлення волі, а визначено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, однак вироком суду до засудженого застосоване положення ст.75 КК України та звільнено від відбування покарання з випробуванням, тобто фактично призначене покарання у виді позбавлення волі засудженим не відбуте, тому вирішення питання щодо приведення вироку суду від 15 січня 2020 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VII є недоцільним. Оскільки до засудженого застосовано положення ст.75 КК України, ним не відбуто жодного дня призначеного покарання, застосування положень ч. 3 ст.74 та ч.1 ст. 72 КК України та зарахування відбутої частини покарання є неможливим. Додатково слід зазначити, що будь-яких негативних наслідків для засудженого не настає, оскільки у випадку виконання ним покладених на нього обов`язків та не вчинення нового злочину після закінчення іспитового строку засуджений звільняється судом від призначеного йому покарання, в той час як у разі скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання, суд може вирішити зазначене питання про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року.
Керуючисьст. ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 72, 74, 75, 78 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні подання заступника начальника Слов`янського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Донецькій області про приведення вироку суду у відповідність до чинного законодавства відносно ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє її виконання, крім випадків встановлених КПК України.
Ухвалу складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Повний текст ухвали проголошений 09 вересня 2020 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1