18.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/3694/20
Провадження №1-кп/205/975/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 11.05.2020 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001174

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, який має середньо-технічну освіту, офіційно працевлаштованого в ПАТ «Дніпроважмаш», одруженого, маючого на неповнолітню малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі вказане кримінальне провадження, -

В С Т А Н О В И В:
Згідно п.1 ст.17 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п.1 ст.2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» органи Національної поліції належать до правоохоронні органів.

Згідно вимог ст.23 ЗУ «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, а також припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.30, 31 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань вживає заходів реагування на правопорушення, визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним процесуальним кодексом України, на підставі та в порядку, визначених законом. Поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу. Поліція може застосовувати, серед інших, такі превентивні заходи: перевірка документів особи, обмеження пересування особи.

Так, ОСОБА_3 , 11 травня 2020 року близько 15 годин 20 хвилин, знаходився біля під`їзду №1 будинку №12 по вул. Велика Діївська в м. Дніпро, та розпивав алкогольні напої, де був помічений екіпажом патрульної поліції Легіон 428 у складі поліцейських Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , лейтенанта поліції ОСОБА_8 та лейтенанта поліції ОСОБА_9 , які здійснювали свої обов`язки на чергуванні. Патрульні поліцейські, виявивши адміністративне правопорушення, на підставі п.3 ч.1 ст.23 ЗУ «Про Національну поліцію» прийняли рішення про складення адміністративного протоколу за ст.178 КУпАП та повідомили про це ОСОБА_3 із вимогою надати документи, які посвідчують його особу та не залишати місце вчинення адміністративного правопорушення.

Почувши вимогу поліцейських ОСОБА_3 здійснив спробу залишити місце вчинення адміністративного правопорушення, а після того як спроба виявилася невдалою він штовхнув обома руками співробітника поліції в область грудної клітини.

Далі, керуючись ч.1 ст.44 ЗУ «Про Національну поліцію», лейтенант поліції ОСОБА_7 , посвідчення співробітника УПП в Дніпропетровській області ДНП №013143, спеціальний жетон №0007688, реагуючи на незаконні дії ОСОБА_3 , після попередження останнього про застосування фізичної сили для забезпечення власної безпеки та з метою затримання особи, яка вчинила правопорушення, був вимушений на підставі ст.44 ЗУ «Про Національну поліцію» застосувати до ОСОБА_3 фізичну силу, а саме повалив його на землю, схопив його за руки і намагався вдягти на нього кайданки. В цей момент у ОСОБА_3 , під час супротиву законним діям поліцейського, раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння працівнику правоохоронного органу, а саме лейтенанту поліції ОСОБА_7 , побоїв у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у вказаному місці близько об 15 год. 36 хвилин, ОСОБА_3 наніс один удар правою рукою лейтенанту поліції ОСОБА_7 в область обличчя, в результаті чого спричинив йому внутрішньо-шкіряний крововилив в тім`яно-скроневій області ліворуч, синець на верхній повіці правого ока та частково на гайморовій пазусі праворуч, сукон`юктивальний крововилив по нижньому краю зіниці правого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся за вчинене і суду пояснив, що дійсно він, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час розпивав алкогольні напої, після чого був помічений екіпажом патрульної поліції, які повідомили йому про намір скласти протокол про адміністративне правопорушення, після чого він намагався залишити місце скоєння правопорушення. В цей час до нього було застосовано фізичну силу, а саме повалено на землю, в результаті чого він спричинив одному з поліцейських тілесні ушкодження, завдавши один удра правою рукою в обличчя поліцейському.

Потерпілий ОСОБА_7 до зали суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при цьому зазначив, що будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має, прохав призначити покарання на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині доведена повністю та його умисні дії, що виразилися в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків вірно кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, проте із здійсненням контролю за поведінкою обвинуваченого з боку органів з питань пробації, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням положень ст.75 КК України, тобто без реального відбування покарання та покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки саме таке покарання виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, вирішено судом у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши засудженому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання та роботи.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
? Один диск марки «Verbatim» DVVD-R 4.7GB, 120 min, 16x speed на якому мається один відеофайл під назвою «.mov», який зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -