Справа № 333/5132/20
Провадження № 1-кс/333/997/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000615 від 21.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 звернувся до суду із даним клопотанням про арешт майна. Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.
В провадженні сектору дізнання Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 від «21» вересня 2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.
21.09.2020 року до Комунарського ВП надійшло повідомлення про те, що 21.09.2020 о 04:35 годині на паркувальному майданчику поблизу буд. 20 по пр. Соборному у м. Запоріжжі, було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, невідомого походження.

Так в ході огляду місця події у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору невідомого походження, який було упаковано до спец. пакету SUD 1015404, на який було нанесено пояснювальний запис за підписами учасників слідчої дії.

Для встановлення істини у кримінальному провадженні виникла необхідність у проведенні відповідних експертиз по даному досудовому розслідуванні з залученням спеціалістів відповідної галузі.

У органу досудового розслідування є підстави вважати, що вказане майно є предметом злочину та є тимчасово вилученим майном, на яке необхідно накласти арешт.

В судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.
ОСОБА_4 - особа, у якої було вилучене вищезазначене майно на яке просить накласти арешт прокурор, в судове засідання не з`явилась.
Вислухав пояснення прокурора, дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що 21 вересня 2020 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Під час огляду місця події від 21.09.2020 р.у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено полімерний пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору невідомого походження, який було упаковано до спец. пакету SUD 1015404, на який було нанесено пояснювальний запис за підписами учасників слідчої дії.

Постановою дізнавача Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області від 19.09.2020 р. вищезазначені вилучені у ОСОБА_4 речі визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, заслухавши прокурора, дослідивши додані до клопотання докази, приходить до висновку, що клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до статті 298-3 КПК України, речі і документи, що є знаряддям та/або засобом вчинення кримінального проступку чи безпосереднім предметом посягання, виявлені під час затримання, особистого обшуку затриманої особи або огляду речей, вилучаються уповноваженою службовою особою Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань.
Вилучені речі і документи зберігаються органом, що їх вилучив, до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У виняткових випадках вилучені речі і документи можуть бути повернуті володільцеві до розгляду провадження про кримінальний проступок по суті в суді. Залежно від результатів розгляду вилучені речі та документи у встановленому порядку конфіскують або повертають володільцеві, або знищують.
Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про затримання.
За результатами розгляду слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, зокрема меті арешту. Прокурором не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно на даний час вже визнано речовим доказом, та відповідно до Постанови КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 «Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», перебуває на відповідному зберіганні в камері зберігання речових доказів Комунарського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.
Окрім цього, в разі визнання, відповідно до висновку експерта, вказаного майна наркотичним засобом, таке майно не може бути повернуте його власнику.
Слід зазначити, що обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.
Накладення арешту в даному випадку з метою підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації та наявності в діях особи складу вказаного кримінального правопорушення.
У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно є безпідставним та немотивованим, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 170-175, 290-3, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000615 від 21.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Комунарського
районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1