Справа № 696/810/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Кам`янка

Слідчий суддя Кам`янського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна,

встановив :

Слідчий СВ Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся з клопотанням про накладення арешту на земельні ділянки та посівів на них площею 5 га з кадастровим номером :02:000:1584 та площею 3,4621 га з кадастровим номером :02:000:1621, що розташовані в адміністративних межах Михайлівсьої сільської ради Кам`янського району Черкаської області за межами с. Михайлівка та перебувають у комунальній власності Михайлівської сільської ради Кам`янського района Черкаської області.

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначив, що невідомі особи самовільно зайняли земельні ділянки площею 5 га з кадастровим номером :02:000:1584 та площею 3,4621 з кадастровим номером :02:000:1621, які призначені для розміщення сільськогосподарського аеродрому за межами с. Михайлівка Кам`янського району Черкаської області та відносяться до охоронної зони, засіявши їх сільськогосподарськими культурами.

За даним фактом 13.05.2020 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що в адміністративних межах Михайлівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Кам`янського району Черкаської області (за межами с. Михайлівка) розташована земельна ділянка площею 5 га з кадастровим номером :02:000:1584.

Також, в адміністративних межах Михайлівської сільської ради об`єднаної територіальної громади Кам`янського району Черкаської області (за межами АДРЕСА_1 ) розташована земельна ділянка площею 3,4621 га з кадастровим номером :02:000:1621.

Відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вказані земельні ділянки перебувають в комунальній власності Михайлівської сільської ради та будь-яке право користування на ці земельні ділянки відсутнє.

Згідно із даними державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями земельні ділянки відносяться до категорії сільськогосподарського призначення.

За результатами допиту в якості свідка ОСОБА_6 , який являється головою Михайлівського ОТГ, встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:1584 площею 5 га та :02:000:1621 площею 3,4621 га в користування не передавалися оскільки на даний час відсутня відповідна проектна документація, однак ці земельні ділянки самовільно, без відповідних правовстановлюючих документів, обробляються ТОВ «Олімп» та місцевими жителями. Дані земельні ділянки засаджені сільськогосподарськими культурами соняшника.

Аналогічні показання під час допиту надав заступник сільського голови з виконавчих питань ОСОБА_4 та повідомив, що сільською радою розробляється проектна документація з метою подальшої передачі земельних ділянок в користування, однак на даний час земельні ділянки в користування не передавалися.

28.07.2020 постановою слідчого СВ Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 вищезаначені земельні ділянки з посівами на них було визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню № 0000064 від 13.05.2020.

На даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність накладення арешту на вказані земельні ділянки з посівами на них, оскільки на них збереглися сліди кримінального правопорушення які є доказом його вчинення, крім того метою накладення арешту на дане майно, є недопущення неправомірному збору врожаю та отриманням прибутку третіми особами, спрямування отриманих коштів від використання земель громади в дохід держави.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту на земельні ділянки, так як такий захід унеможливлює розроблення технічної документації про об`єднання цих земельних ділянок згідно рішення сільської ради № 26-22/VII від 20.12.2019 року.

Представник ТОВ « Олімп» до суду не з`явився, надав письмові заперечення та просив у задоволенні клопотання відмовити. З огляду на наявність письмової позиції підприємства та повторну неявку представника в судове засідання, його неявка у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджала розгляду клопотання.

З`ясувавши думку присутніх сторін по справі, слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно зі статтею 98 КПК України речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із частиною першою статті 171 КПК України із клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно із матеріалами клопотання про накладення арешту, а саме згідно з витягом з ЄРДР щодо кримінального провадження № 0000064 від 13 травня 2020 року прокурором самостійно виявлено, що невстановлені особи самовільно зайняли та незаконно обробляють земельні ділянки за межами с. Михайлівка Кам`янського району Черкаської області, які відносяться до охоронної зони.
13 травня 2020 року прокурор оглянув ці земельні ділянки, які були розорені та засіяні сільськогосподарськими культурами.
Як слідує з матеріалів клопотання, жодній особі не було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 197-1 КК України, а тому слідчий суддя доходи висновку, що сторона обвинувачення не обґрунтувала можливість існування загрози майну зі сторони конкретних осіб.
Також, санкція частини другої статті 197-1 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації, що також не відповідає меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження
У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію, згідно з якою при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Стороною обвинувачення не доведено, що сільськогосподарська культура, якою засіяна зазначена земельна ділянка та яка вирощується на ній, належить до предметів, які відповідають критеріям, передбаченим частиною другою статті 167 КПК України; клопотання слідчого не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні.
Крім того, орган досудового розслідування на порушення вимог частини п`ятої статті 132, частини другої статті 171 КПК України не визначив стан розвитку та стадію зрілості посіву, шляхи збереження і збору врожаю.
Клопотання про арешт врожаю, яке полягає, зокрема, в забороні його зборі, є істотним втручанням у господарську діяльність відповідних суб`єктів та відповідно у їхнє право власності та з огляду на обставини справи явно не відповідає зазначеній в клопотанні меті забезпечити «збереження речових доказів».
Щодо арешту земельних ділянок, то слідчий суддя виходить з того, що слідчий у клопотанні та матеріалів не навів переконливих аргументів з посиланням на докази, які б підтверджували той факт, що незастосування заборони використовувати земельні ділянки, обробітку ґрунту, сівби, проведення меліоративних та інших робіт призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі майна, що вказує на порушення вимог частини одинадцятої статті 170 КПК України.
За таких обставин слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість клопотання та відсутність підстав для накладення арешту на майно.
Враховуючи вищевикладене та керуючись вимогами ст.ст. 170-172, 369, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив :

В задоволенні клопотання слідчого СВ Кам`янського ВП Смілянського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:1584 та :02:000:1621 на яких знаходяться посіви рослин соняшника та врожай соняшника, які знаходяться в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області за межами с.Михайлівка та перебувають у комунальній власності Михайлівської сільської ради - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1