Справа № 755/7670/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"25" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003124 від 10 травня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 02.06.2009 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 26.04.2013 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць;

- 12.07.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту строком на 4 місяці;

- 30.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, до арешту строком на 6 місяців;

- 01.03.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік;

- 22.05.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України, до позбавлення волі строком на 1 рік 4 місяці;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 06.11.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян (штраф не сплачено),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 10 травня 2020 року, приблизно о 02 год 40 хв, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 , перебували біля 8-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 .

В цей час, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_6 побачили припаркований біля вказаного під`їзду службовий автомобіль медичної служби міста Києва «Форд Фієста», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з відповідними розпізнавальними надписами на бокових частинах, в якому знаходився водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства шляхом образ та приниження ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, підійшов до вказаного автомобіля, у якому на водійському сидіння знаходився ОСОБА_5 та розпочав конфлікт, що супроводжувався нецензурною лайкою та образами в адресу ОСОБА_5 з необґрунтованих, надуманих, тобто хуліганських мотивів. Побачивши протиправні дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , який перебував неподалік, вирішив продовжити спільно з ОСОБА_6 вчинення грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а саме пошкодити вказаний службовий автомобіль та заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_5 . З цією метою ОСОБА_7 з метою уникнення пошкодження власного одягу під час конфлікту з потерпілим зняв з себе куртку та направився до потерпілого та вказаного службового автомобіля.

В подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи узгоджено, як група осіб, з єдиним умислом грубо порушити громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, тобто прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб шляхом образ та приниження ОСОБА_5 , заподіяння останньому тілесних ушкоджень та пошкодження службового автомобіля, водієм якого потерпілий являвся, діючи з особливою зухвалістю, вчинили наступні протиправні дії.

Так, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожний почергово, умисно нанесли кулаками рук потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів у область обличчя та грудей, заподіявши своїми протиправними діями потерпілому побої та відповідно фізичний біль. Крім того, ОСОБА_7 умисно відламав дзеркало заднього виду з передній правих (пасажирських) дверей належного КО «Київмедспецтранс» службового автомобіля «Форд Фієста», реєстраційний номер НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що даний автомобіль є службовим авто медичних працівників. Після цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожний кинули по одному разу камінцем по вказаному службовому автомобілю, пошкодивши таким чином лако-фарбове покриття заднього правого крила автомобіля.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , провину у вчиненому злочині визнав та пояснив суду, що 10 травня 2020 року проходив разом із ОСОБА_7 , повз будинок по пр-т. Шухевича, де стояла машина швидкої медичної допомоги. Попросив водія надати запальничку, однак він відмовив, після чого почали з ОСОБА_7 бити потерпілого. Підтвердив також, що кидали каміння в автомобіль потерпілого. Зазначив, що перебував у нетверезому стані.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , провину у вчиненому злочині визнав та пояснив суду, що 10 травня 2020 року проходив біля будинку по проспекту Шухевича, 24, 8 під`їзду, разом із ОСОБА_6 та знайомою дівчиною, поруч стояв автомобіль швидкої допомоги. ОСОБА_6 підійшов до водія та попросив запальничку, однак останній йому відмовив. Після чого він підійшов та розпочалась бійка. Пояснив, що хотів потерпілому завдати тілесне ушкодження ногою, однак промахнувся, вдарив дзеркало автомобіля, відламав, викинув та почав по ньому ходити. Дівчина, яка була разом із ними стояла поруч та не вчиняла жодних дій. Вказав, що перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою, без суттєвих суперечностей.
Крім того, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав наступні пояснення, працюючи водієм швидкої медичної допомоги, приїхав на виклик, за адресою: АДРЕСА_4 . Чекав у автомобілі бригаду швидкої допомоги, в цей час проходили поруч обвинувачені з ними була дівчина, які просили надати їм медичну допомогу. Він пояснив, що як тільки повернеться лікар, відразу проведе огляд. Однак почався конфлікт, в результаті якого він отримав від обвинувачених 3 удари по голові, після чого вказані особи почали наносити пошкодження автомобілю.
Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 10 травня 2020 року, складеного слідчим Дніпровського управління поліції ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , в присутності понятих, та ілюстративної таблиці до протоколу огляду, зафіксовано факт пошкодження автомобіля марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 та вилучено камінь (т. 1, а.с. 70-72).
Відповідно до протоколу огляду предметів від 18.05.2020 року складеного старшим слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 за участі ОСОБА_7 , згідно якого було оглянуто камінь сірого кольору та куртка чорного кольору, під час огляду ОСОБА_7 , що вказана куртка належить йому та була загублена ним під час конфлікту на місці події (т. 1 а.с. 84).
Згідно з даними протоколів про проведення слідчого експерименту від 12.05.2020 року, згідно якого підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, із застосуванням відеофіксації, на місці розказали та показали про обставини вчинення хуліганства (т. 1 а.с. 110-114).
Відповідно до довідки від 10.05.2020 року, Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 встановлено діагноз: «забої м`яких тканин обличчя верхньої губи» (т. 1 а.с. 83).
Враховуючи наведене, суд оцінивши докази - з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення (злочину), приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за обставин, встановлених судом.
В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків
Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.
Згідно п.3 та п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 "Про судову практику у справах про хуліганство", хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.
Також суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного окремо, у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожного окремо у відповідності ст. 67 КК України обвинувальний акт не містить.

При обранні міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суд враховує наступні обставини:
-особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, тимчасово не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, штраф за вироком суду не сплачено, досудову доповідь провідного інспектора ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області від 13 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно якої визначено рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення як високий, та можливість виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
-особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, тимчасово не працює, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, досудову доповідь інспектора ДУ «Центр пробації» у місті Києві та Київській області від 13 липня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно якої визначено рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення як високий, та можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, адже для цього у нього достатньо мотивації та наявних внутрішніх ресурсів.
Визначаючи необхідну міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; їх поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному окремо, покарання у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 296 КК України, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчиненні нових злочинів, у виді позбавлення волі у мінімальних межах, врахувавши в строк відбування покарання термін затримання обвинувачених в рамках даного кримінального провадження.

Також, вироком Деснянського районного суду міста Києва від 06.11.2019 року, обвинуваченого ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 850 гривень, однак на даний час штраф не сплачено.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Одночасно, частиною 3 ст. 72 КК України передбачено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що за сукупністю вироків / ст.71 КК/ покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування покарання вчинила новий злочин.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України до обвинувачених, кожного окремо, суд не вбачає.

Крім того, відповідно до протоколів затримання від 10.05.2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, були затримані в порядку ст. 208 КПК України 10.05.2020 року о 02 год 57 хв. (а.с. 85-87, 96-98)
Так, згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва 12 травня 2020 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожного окремо, звільнено з-під варти в залі суду та застосовано запобіжний захід щодо останніх у виді домашнього арешту в нічний час доби, строк якого на момент ухвалення вироку закінчився. (а.с. 95, 108)
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Документально підтверджених витрат на залучення експерта суду не надано.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Попереднє ув`язнення, керуючись вимогами ст. 72 КК України, починаючи з 10.05.2020 року (день затримання) по 12.05.2020 року (день звільнення), зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст.71, 72 КК України ОСОБА_7 до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік та штрафу у розмірі 850 грн.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2019 року відповідно до ч.3 ст.72 КК України - виконувати самостійно.
Попереднє ув`язнення, керуючись вимогами ст. 72 КК України, починаючи з 10.05.2020 року (день затримання) по 12.05.2020 року (день звільнення), зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання у зв`язку з виконання даного вироку.
Речові докази, а саме:
-куртку чорного кольору, передану на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у володінні власника;
-камінь, що передано на зберігання в камеру схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №015350) - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_10