Справа № 191/602/20
Провадження № 1-в/191/530/20
У Х В А Л А
іменем України

16 вересня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області (далі за текстом орган пробації) про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянину України, із неповною середньою освітою, не одруженому, не працюючому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимому,
в с т а н о в и в:
За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року у справі №191/602/20 ОСОБА_4 був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік.
В поданні зазначає, що вирок набув законної сили та з 23.07.2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в Синельниківському МРВ філії Державної установи "Центр пробації" в Дніпропетровській області .
01.07.2020р набув чинності закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення судового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. № 2617-VIII, яким внесено зміни за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та викладено в новій редакції: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Представник органу пробації ОСОБА_5 до початку судового засідання подала заяву та підтримала подання та просила проводити розгляд справи за її відсутності.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, оскільки засуджений ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання та реально його не відбуває.
Засуджений ОСОБА_4 подав заяву про розгляд подання за його відсутності, проти задоволення подання заперечував.
Законний представник ОСОБА_6 подала заяву в якій також заперечувала проти задоволення подання.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню виходячи з такого.
Відповідно до пункту 13 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3статті 74 Кримінального кодексу України.
Згідно з положеннями пункту 2 ч. 2ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Як встановлено з матеріалів подання, вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року ОСОБА_4 було визнано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і засуджено до покарання у виді 1 року позбавлення волі, при цьому ОСОБА_4 у відповідності до ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та на нього у відповідності до ст. 76 КК України було покладено ряд обов`язків.
З 23.07.2020 року засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку в Синельниківському МРВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.
Вказаним Законом внесені зміни до санкції ч. 1 ст. 185 КК України якою встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Вирішуючи подання органу пробації в частині зниження покарання засудженому ОСОБА_4 до максимальної межі покарання, встановленої санкцією КК України, суд керується наступним.
Згідно ч. 1 ст. 74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 74 цього Кодексу призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України.
Згідно з частинами 1, 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Суд зауважує, що положення ч. 3 ст. 74 КК України застосовуються лише в тому разі, коли за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 № 2341-ІІІ із змінами, внесеними Законами України від 15.04.2008 року № 270-VI та від 04.06.2009 року № 1449-VI) призначено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, відтак зниження до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами, внесеними Законом від 22.11.2018 року № 2617-VIII, буде до 5 років обмеження волі.
Враховуючи, що за вироком місцевого суду від 11 червня 2020 року засудженому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 1449-VI від 04.06.2009) призначено покарання не в максимальній межі покарання, встановленого санкцією зазначеної норми, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні подання органу пробації про зниження покарання ОСОБА_4 до максимальної межі покарання, встановленої санкцією ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року, оскільки застосування положень ч. 3 ст. 74 КК України в цьому випадку ніяким чином не поліпшить становище ОСОБА_4 , а навпаки погіршить, що прямо суперечить положенням частин 1, 3 ст. 5 КК України.
Окрім того, вирішуючи подання органу пробації в частині пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання, суд керується наступним.
Згідно ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вироком Синельниківського міськрайонного суду дніпропетровської області від 11.06.2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік та покладено на нього обов`язки, визначені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 76 КК України.
При цьому, суд звертає увагу, що визначені у ст. 75 КК України обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування з настанням наслідків, визначених Кримінальним Кодексом України.
Тобто, засуджений ОСОБА_4 реально не відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком місцевого суду від 11.06.2020 року, а є особою звільненою від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком протягом якого він має довести своє виправлення, що матиме сприятливі наслідки у виді остаточного його звільнення за рішенням суду від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
На переконання органу пробації, суд, з огляду на зміни внесені Законом від 22.11.2018 року № 2617-VIII до ч. 1 ст. 185 КК України, має можливість пом`якшити засудженому ОСОБА_4 призначене покарання у виді позбавлення волі на інше покарання, передбачене санкцією вказаної статті, зокрема, на штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт або обмеження волі.
Однак, суд зауважує, що засудженому ОСОБА_4 можливо лише призначити покарання у виді виправних робіт або обмеження волі, оскільки інші покарання, передбачені санкцією ч. 1 ст. 185 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018) підлягають лише реальному відбуванню, що в даному випадку погіршує становище останнього, так як ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Крім того обмеження волі, арешт, виправні роботи не можливо застосувати, оскільки ОСОБА_4 є особою, яка не досягла шістнадцяти років.
Разом із тим, суд відзначає, що норми Загальної частини КК України не передбачають можливості застосування положень ч. 1 ст. 72 КК України до особи, яка звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Одночасно, до особи, яка реально відбуває покарання можливо застосувати правила, встановлені ч. 1 ст. 72 КК України, про що законодавцем прямо вказано в ч. 3 ст. 74 цього Кодексу.
Тобто, допоки засуджений ОСОБА_4 перебуває на випробуванні, суд позбавлений можливості привести у відповідність призначене ОСОБА_4 покарання за вироком місцевого суду від 11.06.2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання, визначеного санкцією КК України зі змінами, внесеними Законом від 22.11.2018 року № 2617-VIII, оскільки зазначений Закон не містить Перехідних положень, які б в певній мірі врегулювали співвідношення переведення покарання у виді позбавлення волі по відношенню до інших покарань, а також з огляду на відсутність у КК України прямої норми щодо можливості застосування положень ч. 1 ст. 72 КК України до особи, яка звільнена від відбування покарання на підставі ст. 75 цього Кодексу.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання органу пробації в частині пом`якшення призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі до покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами, внесеними Законом від 22.11.2018 № 2617-VIII є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Окрім того, суд наголошує, що у разі настання умов, передбачених ч. 2, 3 ст. 78 КК України, до засудженого ОСОБА_4 можливо застосувати положення частин 1, 3 ст. 74 КК України та замінити призначене покарання у виді позбавлення волі іншим покаранням, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 185 КК України зі змінами, внесеними згідно із Законом від 22.11.2018 року № 2617-VIII.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 372, 395, 537, 539 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні подання Синельниківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2020 року у справі №191/602/20, ухваленого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст. 185 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом7 (семи) днів з дня її проголошення, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1