печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:
до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , погоджене Процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке вилучено 07.10.2020 під час особистого обшуку ОСОБА_5 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , а також 07.10.2020 в ході проведення обшуку автомобілю марки Toyota Avalon, 2013 року випуску, р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження №0000960 від 29.05.2020.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Першим відділом Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000960 від 29.05.2020, щодо співробітників Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області та фізичних осіб, якими вимагається від громадянина ОСОБА_8 неправомірна вигода в сумі близько 12 тисяч доларів США, за вирішення питання щодо погодження місцерозташування об`єктів малих архітектурних форм (торгівельних павільйонів), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

08.10.2020 року постановою слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 майно, яке вилучено в ході обшуків 07.10.2020 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000960 від 29.05.2020.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав у ньому зазначених.

Адвокат та власник майна в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання в частині арешту грошових коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, вислухавши пояснення прокурора та заперечення адвоката та власника майна, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:
клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 07.10.2020 в ході особистого обшуку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон «IРhone» темно зеленого кольору, «KACIO PROTREK, ланцюг з металу жовтого кольору та кулоном з металу жовтого кольору з написом Lionel Messi.

Накласти арешт на майно, яке вилучено 07.10.2020 в ході обшуку автомобілю марки Toyota Avalon, 2013 р.в., р/н НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 та яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошові банкноти номіналом 200 (двісті) гривень, в кількості 275 (двісті сімдесят п`ять) штук, загальною сумою 55 000 гривень.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1