Справа № 441/2008/20 1-кп/441/110/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2021 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
та його захисника - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок матеріали кримінального провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , українця, гр-на України, з середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2020р. близько 14.00 год. ОСОБА_5 біля саду поблизу будинку АДРЕСА_1 , де зустрів ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин вчинив із нею конфлікт, під час якого умисно схопив ОСОБА_4 своїми долонями за шию та кинув на землю, після чого дерев`яною палицею наніс їй не менше 4-х ударів по передній частині обох гомілок ніг, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді одного синця на лівій гомілці.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що в цей день вийшов на город і побачив, як ОСОБА_4 , яка є його двоюрідною сестрою, збиває яблука з яблуні на земельній ділянці, що належить його другій сестрі. Він підбіг до неї, вирвав з її рук палицю і виштовхав її на її город, де потерпіла впала. Після цього ОСОБА_4 кинула в нього землею, а він взяв кропиву і натер нею лице потерпілої, бо був сильно знервований. Жодної палки у нього не було, ударів ні руками, ні палицею він не наносив. З потерпілою у них постійно виникають конфлікти, оскільки він доглядає за цим садом, а ОСОБА_4 постійно зриває там яблука, порічки тощо. Жодних ударів по ногах він не завдавав, бо інакше вона не могла б іти додому, та ще й з яблуками. Вважає, що свідок ОСОБА_7 не міг бачити інциденту з потерпілою, оскільки проживає на відстані 200-300 м від того місця і не міг добре бачити усіх подій.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, така підтверджується наступними доказами у справі:
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що 20.09.2020р. вона повернулася з церкви і пішла в сад назбирати трохи яблук. Збирати яблука в цьому саду їй дозволила власниця земельної ділянки, оскільки їй вони не потрібні. Вона не одразу помітила як підбіг обвинувачений, він раптово схопив її обома руками за шию, проте вона вирвалася. ОСОБА_5 зловив її за руки і штовхнув на землю, після чого взяв палку і наніс їй орієнтовно 4 удари по ногах. Під час цього вона лежала на спині. Після цього обвинувачений взяв кропиву і натер їй лице, через що ще декілька днів на її лиці були опіки. Під час конфлікту вона сильно кричала, на що вийшов ОСОБА_7 і бачив, що відбувалося. Свідок почав свистіти і кричати, тому обвинувачений втік. При цьому він погрожував, що якщо вона візьме ще хоча б одне яблуко, він її повісить. До судово-медичного експерта вона звернулася не одразу, оскільки декілька днів їй важко було ходити, на експертизу її віз працівник поліції, бо сама вона не могла. Після нанесення їй ударів синці були на обох ногах, проте коли її вже оглядали 05.10.2020р. синець залишився лише на одній;
- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що в цей день знаходився на ганку свого будинку, коли почув страшний крик. Вийшов на подвіря і побачив, як ОСОБА_5 палицею наносить удари по тілу ОСОБА_4 , яка лежала на землі неподалік його господарства. Він одразу почав свистіти і кричати, а також пішов в сторону обвинуваченого і потерпілої, але поки він дійшов обвинувачений втік. З того, що пам`ятає, ударів було 5-6, проте може помилятися в їх кількості. Видимість в цей день була добра, з зором у нього проблем немає, погода була сонячна і він добре міг розгледіти, що відбувалося. Коли підійшов до потерпілої, вона падала і намагалася встати, але знову падала, так як обвинувачений бив її по ногах. Як пояснила йому потерпіла, конфлікт почався через те, що вона збирала яблука з під яблуні сестри обвинуваченого. Також ОСОБА_4 сказала йому, що ОСОБА_5 натер їй лице кропивою, проте він сам цього не бачив;
- заявою потерпілої ОСОБА_4 від 02.10.2020р. № 5098 на ім`я начальника Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області про побиття її ОСОБА_5 20.09.2020р.;
- висновком судово-медичної експертизи № 104/2020 від 05.10.2020р., згідно з яким у ОСОБА_4 під час огляду виявлено синець (1) на лівій нозі, який міг уторитися 20.09.2020р. від контакту з тупим предметом, кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Судово-медичних даних про утворення вказаного ушкодження при падінні з висоти власного зросту немає;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_4 від 09.11.2020р. та додатком до нього, з яких вбачається, як потерпіла на місці показала та розказала про обставини її побиття ОСОБА_5 , які в повній мірі відповідають її поясненням, наданим в судовому засіданні;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 09.11.2020р. та додатком до нього, з яких вбачається, як свідок на місці розказав та показав про обставини побиття потерпілої ОСОБА_4 обвинуваченим ОСОБА_5 ,які фактично відповідають його поясненням, даним в судовому засіданні;
- іншими матеріалами справи.
Аналізуючи зібрані у справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною. Вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, оскільки він умисно спричинив потерпілій ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження.
При цьому суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 в тій частині, що він не наносив жодних ударів потерпілій, а лише тримав її під пахвою і натер обличчя кропивою, оскільки такі спростовуються в повній мірі вищенаведеними доказами, зокрема, як потерпіла, так і свідок вказали, що удари наносилися палицею. Підтверджується це також висновком експерта, в якому зазначено, що синець міг утворитися 20.09.2020р. від контакту з тупим предметом, а даних щодо утворення такого внаслідок падіння з висоти власного зросту немає. Посилання обвинуваченого та його захисника на те, що пояснення потерпілої та свідка різняться в частині кількості нанесених ударів палицею, не спростовують факту заподіяння таких ударів, а як пояснив в судовому засіданні свідок, він може помилятися стосовно кількості ударів, але їх могло бути чотири.
Покликання захисника в судовому засіданні на те, що від такої кількості ударів мало б залишитися більше синців, а під час експертизи виявлено лише один, пояснюються тим, що огляд ОСОБА_4 експертом відбувався після спливу більше десяти днів з моменту вчинення кримінального правопорушення, оскільки, як пояснила сама потерпіла, через сильні болі в ногах вона не змогла сама поїхати в м. Комарно на огляд і щоб написати заяву, а коли дільничний інспектор поліції завіз її до експерта, минуло вже багато часу. Заперечення захисника в тій частині, що через такий великий проміжок часу від ударів палицею синців би вже не могло бути, а відтак висновок експертизи слід визнати недопустимим доказом, суд до уваги не бере, оскільки в висновку чітко зазначено експертом, що виявлений у потерпілої синець міг утворитися 20.09.2020р., експерт наділений спеціальними знаннями в галузі медицини, недовіряти чи сумніватися у його висновках в суду підстав немає. Аналогічно відкидає суд пояснення захисника з приводу відсутності у висновку причинно-наслідкового зв`язку між виявленим синцем у потерпілої та діями обвинуваченого, оскільки встановлення такого належить до компетенції суду, а не експерта.
Також суд не бере до уваги покликання захисника на той факт, що у даному кримінальному провадженні відсутній основний доказ палка, на якій би мали залишитися сліди рук обвинуваченого, що є доказом відсутності факту побиття обвинуваченим потерпілої, оскільки суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення і жоден доказ не має наперед встановленої сили. Більше того, про факт спричинення їй тілесних ушкоджень потерпіла повідомила правоохоронні органи після спливу більше десяти днів, відтак орган дізнання був позбавлений можливості оперативно відреагувати на кримінальне правопорушення і знайти такий речовий доказ як палицю.
Пояснення захисника обвинуваченого в тій частині, що потерпіла ОСОБА_4 незаконно знаходилася на чужій земельній ділянці і незаконно збирала там яблука, що, відповідно, спровокувало конфлікт, не мають значення для встановлення істини у даній справі, оскільки матеріалами кримінального провадження та самими показами обвинуваченого підтверджується, що яблуня знаходиться на земельній ділянці, що не належить обвинуваченому (а.с.38), а зі слів потерпілої землекористувач цієї ділянки дозволила їй збирати там фрукти і ягоди.
При призначенні покарання обвинуваченому суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.
Виходячи із цілей та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість злочину, позитивну характеристику з місця проживання обвинуваченого, його похилий вік та стан здоровя, враховуючи обтяжуючу обставину вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальних витрат немає. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: оригінальні носії дві карти пам`яті 16 Гб., які є додатками до протоколів слідчих експериментів і зберігаються на окремих аркушах кримінального провадження № 0000097 від 03.10.2020р., - повернути в СД відділення № 2 Львівського районного управління поліції ГУ НП у Львівській області.

На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1