УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: представника заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000037 від 13.05.2016р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України, про встановлення строку проведення досудового розслідування, -

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , кий діє в інтересах ОСОБА_5 поданого в межах кримінального провадження № 0000037 від 13.05.2016р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України, в якому просив суд:

-встановити слідчому та прокурору Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000037 від 13.05.2016р., строк 1 (один) місяць для завершення проведення досудового розслідування та прийняття одного з процесуальних рішень, передбачених ст. 283 КПК України (з урахуванням положень ст. 278 КПК України).

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000037 від 13.05.2016р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. З ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України.

13.05.2016р. Головним управлінням ДФС у Донецькій області розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000037 від 13.05.2016р., за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 212 КК України.

Відповідно до постанови першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 04.12.2019р. проведення досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доручено слідчим Головного слідчого управління фінансових розслідувань Державної фіскальної служби України.

Під час розслідування кримінального провадження сторона обвинувачення ініціювала проведення комплексу слідчих і розшукових дій, зокрема, обшуків службових приміщень і транспортних засобів, для виявлення доказів кримінального правопорушення.

Слідством було виконано достатньо дій, спрямованих на встановлення істини по справі, але за результатами проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000037 від 13.05.2016р. за ч. 3 ст. 212 КК України слідчим управлінням ДФС у Донецькій області 20.06.2017р. винесено постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Разом з тим, 25.07.2019р. (після спливу більше 2 років) першим заступником прокурора Донецької області винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження № 0000037 від 13.05.2016 за ч. 3 ст. 212 КК України, мотивуючи її тим, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно та необґрунтовано, в порушення вимог ст. 2 КПК України, в матеріалах провадження наявний висновок експерта щодо порушень податкового законодавства ОСОБА_5 , а під час здійснення кримінального провадження він не допитаний з приводу обставин справи.

Таким чином, прокурор вийшов за межі своїх повноважень не з метою виконання завдань кримінального провадження (відповідно до ст. 2 КПК України), а з метою вчинення тиску на ОСОБА_5

06.09.2019р. прокуратурою Донецької області внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України.

05.10.2019р. прокурор першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури Донецької області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

17.10.2019р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області надано дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою.

09.10.2019р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької обл. надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

09.10.2019р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької обл. надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 .

29.10.2019р. працівниками ТУ ДФС у Донецькій області проведено обшуки за вказаними адресами.

В ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 було викрадено ряд особистих антикварних речей ОСОБА_5 , виробів з дорогоцінного металу, колекційну зброю, грошові кошти та інші цінності, що не мають жодного відношення до вказаних кримінальних правопорушень.

12.11.2019р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області клопотання прокурора про накладення арешту задоволено частково, накладено арешт на частину майна, вилученого в ході обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 .

Решту майна ОСОБА_5 не повернуто.

Разом з тим, з 2016р. і по сьогоднішній день в кримінальному провадженні № 0000037 від 13.05.2016р. ОСОБА_5 є лише в статусі законного власника майна. Повідомлення про підозру по вказаному проваджені ОСОБА_5 не вручалось.

Таким чином, станом на день подачі вказаної заяви досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000037 від 13.05.2016р. триває 4 роки і 1 місяць.

У вказаних кримінальних провадженнях ОСОБА_5 є особою, права якого обмежуються під час досудового розслідування згадуваного кримінального провадження, з огляду на наступне.

В ході досудового розслідування проведено обшук житла ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , опис вилученого майна та грошових коштів йому не надано.

04.11.2019р. ОСОБА_5 подано до Жовтневого районного суду м. Маріуполя скаргу в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність старшого слідчого в ОВС 3-го ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_8 щодо неповернення тимчасово вилученого майна.

04.12.2019р., 09.12.2019р. та 15.01.2020р. в порядку ст. 220 КПК України до прокуратури Донецької області та УРКП ГСУ ФР ДФС України були направлені клопотання про надання опису речей і оригіналів або копій документів, у тому числі грошових коштів із зазначенням ідентифікуючих ознак, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді 29.10.2019р., але на заявлені клопотання органи досудового розслідування та прокуратури відмовляли в задоволенні таких клопотань, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 не є стороною по справі та не має права подавати вказані клопотання (постанова від 18.12.2019р.).

08.11.2019р., 21.02.2020р. адвокатом ОСОБА_5 до слідчого управління ФР ГУ ДФС у Донецькій області подане клопотання про надання можливості на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але на заявлене клопотання не було отримано відповіді в установлений законом строк, але на заявлені клопотання органи досудового розслідування та прокуратури відмовляли в задоволенні таких клопотань, мотивуючи це тим, що ОСОБА_5 не є стороною по справі та не має права подавати вказані клопотання (постанова від 27.02.2020р.).

03.03.2020р. виконувач обов`язків прокурора відділу процесуального керівництва ОСОБА_9 було винесено постанову про відмову в задоволенні заявленого клопотання про повернення вилученого майна, так-як не є стороною кримінального провадження

Таким чином, органи досудового розслідування фактично нівелюють статус ОСОБА_5 як особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (у розумінні ч. 2 ст. 64-2 КПК України).

Сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_5 не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, а отже не є його стороною, відтак позбавлений права як на ознайомлення з відповідними матеріалами кримінального провадження, так і з поданням інших клопотань на захист своїх інтересів як законного власника майна.

19.12.2019р. до Генеральної прокуратури було направлено клопотання в порядку ст. 220 КПК України про закриття кримінального провадження з підстав відсутності події кримінального правопорушення з одночасним поверненням тимчасово вилученого майна, але постановою прокурора від 23.12.2019 у задоволенні клопотання було відмовлено в повному обсязі.

21.02.2020р. адвокатом ОСОБА_5 було заявлене клопотання про надання відомостей щодо того, чи застосовувались до майна ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження, але на дане клопотання відповіді отримано не було.

Крім цього, адвокатом ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 було ініційовано подання великої кількості адвокатських запитів для з`ясування статусу вилученого в ході обшуку майна, повідомлення про стан розслідування кримінального провадження та статусу його клієнта в даній справі, але всі адвокатські запити були проігноровані, бажаного результату отримано так і не було.

Також неодноразово і великій кількості направлялись скарги в контролюючі органи ДФС, прокуратуру та суд для визнання неправомірності дій службових осіб, які провадять досудове слідство у вказаному кримінальному провадженні, але на всі скарги були надані відповіді-відписки, які не вирішують подальшу долю кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_5 фактично позбавили права володіння, користування й розпорядження його майном.

Здійснення зазначених кримінальних проваджень і згадування в їх контексті ОСОБА_5 є прямим та суттєвим втручанням в його права та законні інтереси, а тривалий строк їх проведення порушує права ОСОБА_5 на захист, право, закріплене в ст. 28 КПК України, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримала в повному обсязі та просила задовольнити його.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, поважності причин неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення та доводи представника заявника, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

За вимогами за ч. 6 ст. 28 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 КПК України, для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Системний аналіз Конституцій України та зазначених норм процесуального закону в сукупності з положеннями пунктів 10, 18 частини 1 статті 3, статей 7, 9, 28, 303, 306, 307 КПК України дає підстави вважати, що слідчий суддя має право встановлювати процесуальні строки лише при розгляді конкретної слідчої чи процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Проте, слідчий суддя позбавлений можливості застосувати приписи ст. 219 КПК України, яка містить обмеження строків здійснення досудового розслідування до повідомлення про підозру, оскільки згідно з п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», підлягає застосуванню лише до тих кримінальних проваджень, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Датою набрання чинності відповідних змін до ст. 219 КПК є 15.03.2018р.

Оскільки відомості про вчинене кримінальне правопорушення № 0000037 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.05.2016р., то й обмеження у строках досудового розслідування до повідомлення про підозру щодо вказаного кримінального провадження не підлягають застосуванню.

Відповідно до практики ЄСПЛ обчислення строку провадження у кримінальній справі розпочинається з моменту винесення постанови про притягнення особи як обвинуваченого, затримання особи за підозрою у вчиненні злочину чи допиту її як підозрюваного (навіть допиту особи як свідка, якщо з протоколу допиту вбачається, що на момент допиту слідчий вже підозрював допитуваного у причетності до конкретного злочину) залежно від того, яка із зазначених подій сталася раніше, і закінчується винесенням остаточного рішення у кримінальній справі. У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «момент», з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (п. 62 рішення ЄСПЛ від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії» Subinski v. Slovenia))».

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Крім того, за ч. 4 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Слідчий суддя не вправі у запропонований заявником спосіб зобов`язати орган досудового розслідування вчинити процесуальні дії необхідні та достатні для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000037, зазначене питання орган досудового розслідування вирішує на власний розсуд шляхом оцінки фактичних обставин кримінального провадження, зібраних доказів і співставлення їх з положеннями Закону.

Діючим КПК України передбачена можливість оскарження недотримання розумних строків на стадії досудового розслідування прокурору вищого рівня у спосіб та порядок, що визначений ст. 308 КПК України, відповідно до якого підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування. Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду. Службові особи, винні в недотриманні розумних строків, можуть бути притягнуті до відповідальності, встановленої законом.

Слід звернути увагу на те, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019р. за № 761/ 20985/18 (провадження № 51-8007 км 18), де зазначено, що жодною з норм кримінального процесуального закону, не передбачене повноваження слідчого судді про встановлення слідчому процесуального строку для закінчення досудового розслідування. Беззаперечно, ухвалюючи таке рішення слідчий суддя виходить за межі КПК України, адже таке рішення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевикладене клопотання слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 9, 28, 36, 38, 40, 113, 114, 219, 308, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000037 від 13.05.2016р., за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 263 КК України, про встановлення строку проведення досудового розслідування залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: