ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/3496/20 (1-кс/621/1030/20) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/125/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000941 від 19.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року задоволено клопотання слідчого Зміївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000941 від 19.12.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.
Згідно ухвали застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів - до 16 лютого 2021 року включно.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисника підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Зазначає, що судом не взято до уваги, що підозрюваний повністю визнав свою вину та співпрацює зі слідством.
Прокурор, підозрюваний та його захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи. Прокурор надав до суду заяву, в якій просить розглядати апеляційну скаргу без його участі. Апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника ОСОБА_7 , оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що СВ Зміївського ВП ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінального провадження №0000941 від 19.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України.
19.12.2020 ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України.
20.12.2020 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України, тобто у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).
21.12.2020 слідчий ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.152 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий: вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.11.20212 за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 02.02.2015 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 12 днів; вироком Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2015 за ч.1 ст.121 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.02.2020 по відбуттю терміну покарання, а також враховуючи те, що інкриміноване правопорушення вчинене підозрюваним під час знаходження під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.06.2020 (а.с.14), що свідчить про порушення ним встановлених обмежень не залишати своє місце мешкання в період з 23:00 години до 6:00 години ранку. Крім того, враховуючи, що раніше, в червні 2020 року, ОСОБА_6 обвинувачувався органом досудового розслідування у вчиненні дій сексуального характеру без добровільної згоди іншої особи, тобто у злочині, передбаченому ч.1 ст.152 КК України, однак провадження в справі було закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, є ймовірність того, що з метою уникнення покарання ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, доданими слідчим до клопотання, а саме: витягом з ЄРДР №0000941 від 19.12.2020 року (а.с.1); рапортом черговогоінспектора Зміївського ВП ГУНП в Харківській області та протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.2-3), протоколом огляду місця події (а.с.4-6), протоколом затримання особи (а.с.7-8), протоколом допиту потерпілої (а.с.9-10), протоколами допитів свідків (а.с.11-12), копіями повідомлення про підозру ОСОБА_6 та допиту підозрюваного, в якому він визнав свою провину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (а.с.18-20).
Враховуючи тяжкість покарання за злочин, згідно пред`явленої підозри, а також відомості про особу підозрюваного і разом з цим те, що інкриміноване кримінальне правопорушення має зухвалий та цинічний характер, внаслідок чого існує суспільний інтерес, що свідчить про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року вказане клопотання слідчого задоволено.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України.
Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 , сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду, та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурором, слідчим та судом першої інстанції об`єктивно враховано відомості про особу підозрюваного, який є раніше судимою особою і двічі засуджувався за спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілого. Інкриміноване правопорушення вчинене підозрюваним під час знаходження під адміністративним наглядом, встановленим ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.06.2020 року (а.с.14), що свідчить про порушення ним встановлених обмежень не залишати своє місце мешкання в період з 23:00 години до 6:00 години ранку. Крім того враховано, що раніше, в червні 2020 року, ОСОБА_6 обвинувачувався органом досудового розслідування у вчиненні дій сексуального характеру без добровільної згоди іншої особи, тобто у злочині, передбаченому ч.1 ст.152 КК України, однак провадження у справі було закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, що свідчить про високу вірогідність ризику вчинення підозрюваним аналогічного кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу чи свідків із застосуванням фізичного насильства чи погрози в такому застосуванні, а отже слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки є наявними обставини, передбачені пунктами 1, 3, 5 с. 177 та п.п. 1, 2, 6, 8, 9, 10, 12 ч.1 статті 178 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Докази, що надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.
Мотиви постановленого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, погоджується і апеляційний суд.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення злочину, який згідно підозри інкримінується підозрюваному, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя, здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки людини, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора, захисника, а також підозрюваного, який визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вивчення матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152 КК України.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».
Доводи сторони захисту стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрюваний повністю визнав свою вину та співпрацює зі слідством - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
З огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 грудня 2020 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді