Номер провадження: 11-кп/813/519/20
Номер справи місцевого суду: 520/9880/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

за участю прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 та її представника адвоката ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 на вирок Київського районного суду м. Одеса від 16.04.2018 року у кримінальному провадженні №0002532 від 27.06.2017 рокувідносно:

ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Луполово Ульянівського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 відрахований з моменту затримання, а саме з 27.06.2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у виді тримання під вартою залишено без змін.

Вирішено питання щодо долі речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_12 визнаний винуватим у тому, що, 27.06.2017 року, близько 10 год., обвинувачений, який проживав спільно з дружиною ОСОБА_14 та її малолітніми дітьми ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , на підґрунті особистих неприязних відносин, а саме: вигаданого факту зради дружини, реалізуючи злочинний умисел, направлений на помсту останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після конфлікту, який виник між ним та потерпілою ОСОБА_14 , щодо факту тривалого зловживання останнім спиртними напоями, скориставшись тим, що дружина знаходиться на роботі, керуючись мотивом помсти, шляхом здавлювання руками шиї ОСОБА_17 та в наступному - шиї ОСОБА_16 , умисно заподіяв смерть двох малолітніх осіб.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
Обвинувачений ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї зазначив, що вважає вирок суду незаконним у зв`язку із допущеними порушеннями норм матеріального та процесуального права, оскільки:

- докази винуватості його у вчиненому злочині відсутні, а надані ним визнавальні показання на досудовому розслідуванні, щодо вчинення вбивства були отримані під примусом та під час застосування відносно нього недозволених заходів фізичного впливу з боку працівників поліції;
- досліджені в судовому засіданні докази не доводять його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, а деякі з них містять суперечності;
- впродовж проведення досудового розслідування та судового розгляду системно порушувалось його право на захист, оскільки первинний допит був проведений за відсутності захисника, а призначений йому надалі захисник здійснював захист неналежним чином, змінений обвинувальний акт йому був вручений та вирок проголошувався також за відсутності захисника;
- копію вироку, в порушення вимог ч. 6 ст. 376 КПК України, він отримав шляхом направлення йому поштовим повідомленням;
- обвинуваченому не було надано можливості ознайомитись з усіма матеріалами провадження, висновками експертиз, звукозаписами судових засідань та не надано на його прохання копій зазначених звукозаписів, копій протоколів допиту свідків, потерпілої та копії висновків експертних досліджень.
З огляду на вищезазначене, обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та матеріали провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Окрім того, обвинувачений просить повторно допитати потерпілу, свідків та експертів, допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції, а також дослідити речові та інші докази в зазначеному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_13 в своїй апеляційній скарзі послався на невідповідність викладених у вироку висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування вимог кримінального закону та допущення судом 1-ої інстанції при розгляді справи істотних порушень кримінального процесуального закону, з огляду на наступні обставини:
- висновок суду 1-ої інстанції, щодо винуватості його підзахисного є таким, що не підтверджений доказами, дослідженими під час судового розгляду; зібрані у справі докази не узгоджуються між собою та є недопустимими;
- під час проведення підготовчого судового засідання ОСОБА_12 не було роз`яснено його право на суд присяжних; не було прийнято належних заходів щодо перевірки заяв обвинуваченого про застосування відносно нього недозволених методів розслідування та здійснення відносно нього фізичного впливу з боку працівників правоохоронних органів; в основу обвинувального вироку суду були покладені пояснення обвинуваченого, добуті незаконним шляхом.
Посилаючись на вищевикладене, захисник ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_12 у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи та вичерпанням можливості їх отримати. Окрім того, захисник просить повторно дослідити докази, зазначені у вироку.

Уточнивши в апеляційному суді доводи своїх апеляційних скарг та узгодивши правову позицію щодо прийняття апеляційним судом за результатами розгляду апеляційних скарг судового рішення, захисник та обвинувачений просили вирок суду скасувати та матеріали провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, думку прокурора, потерпілої та її представника, які заперечували проти їх задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про вчинення злочину передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України обвинуваченим ОСОБА_12 за обставин, наведених у вироку.
В судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачений ОСОБА_12 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, не визнав та пояснив суду, що він зазначеного злочину не вчиняв, дітей не вбивав. Так, 26.06.2017 року його дружина ОСОБА_14 пішла на роботу, а він пішов до магазину де купив літр горілки, яку пив весь день. Ввечері 26.06.2017 року потерпіла та її племінниця прийшли додому у стані алкогольного сп`яніння, після чого пішли до сестри потерпілої. Коли він зустрів потерпілу з друзями у під`їзді будинку цього ж дня, то вони йому погрожували, видирали ключі від квартири, тому він розвернувся та побіг. Потім він зайшов до крамниці, де ще купив горілки, яку випив з робочими, які були на вулиці. Після чого він прийшов додому, потерпіла його виганяла та хотіла забрати ключі від квартири. Він викликав поліцію, якій він розповів, що його жінка не пускає до квартири, поліція йому роз`яснила, що він не має прав на орендовану квартиру. У відділі поліції він дізнався про загибель дітей. Він їх 27.06.2017 року не бачив і не вбивав. Він був п`яний і не пам`ятає, як потрапив у квартиру АДРЕСА_3 . Проте пам`ятає, що діти спали на дивані в кухні. Йому невідомо хто вчинив, цей злочин. У квартиру мала змогу зайти будь - яка людина. Він допускає, що в той день, він спілкувався з дружиною по мобільному телефону, про що розмовляли він не пам`ятає. В ніч з 26.06.2017 року на 27.06.2017 року він ночував в кімнаті, діти спали з мамою на дивані в кухні. Двері на ключ не закривалися у квартирі, крім вхідних дверей. До ОСОБА_18 він добре відносився, а ОСОБА_19 часто плакала, потерпіла йому наказала дітей не бити, він їх не бив. Він не пам`ятає події того дня, мабуть, у зв`язку з тим, що він був дуже п`яний.

Водночас, не дивлячись на невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї вини, суд 1-ої інстанції, мотивуючи доведеність його вини у вчиненні умисного вбивства малолітніх дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у квартирі АДРЕСА_3 , тобто у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України, послався у вироку на наступні докази:

- показання потерпілої ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що 26.06.2017 року вона зі своєю племінницею прийшла до дому з роботи. Вони зібрали деякі речі та пішли до її сестри, де були її діти. На той момент вона з обвинуваченим ОСОБА_12 домовилася вже не жити разом. Потім, коли вона була у сестри, обвинувачений зателефонував їй та почав погрожувати вбивством, якщо вона не прийде до дому. Коли вона прийшла додому в той вечір, обвинувачений вживав спиртні напої. Вона боялася йти додому, але пішла, тому що не вірила його погрозам. Обвинувачений ОСОБА_12 раніше під час сумісного життя, вже застосовував до неї насильство, він її душив. ЇЇ друзі казали йому, що вони викличуть поліцію, щоб забрати у обвинуваченого ключі від квартири. 26.06.2017 року, увечері, вона зі своїми друзями прийшли додому. Коли вони підійшли до парадної будинку, де вона мешкає, обвинувачений виходив з парадної. Її друзі забрали у нього ключі від квартири. Їй не відомо, де знаходився обвинувачений у ніч з 26.06.2017 року на 27.06.2017 року, на телефонні виклики він не відповідав. Вранці, 27.06.2017 року її діти спали, вона збиралася на роботу з племінницею. Коли вони виходили з парадної будинку, то побачили обвинуваченого ОСОБА_12 який п`яний лежав біля під`їзду, на якому було декілька подряпин та засохла кров. Вона разом з племінницею підняли його та завели додому, де вона його вимила від крові, та поклала спати. Потім вона сказала своєму сину, що обвинувачений вдома, і щоб діти його не боялися. Обвинувачений раніше їх не раз ображав. Одного разу, обвинувачений так сильно штовхнув її доньку, що та ледве не розбила голову. Вона поїхала на роботу. Через деякій час вона телефонувала сину, який сказав, що він боїться обвинуваченого, який ходив по квартирі. Потім, 27.06.2017 року обвинувачений ОСОБА_12 зателефонував їй та спитав де його ключі від квартири, вона відповіла, що не віддасть йому ключі, так як вони є тільки у неї, племінниці та сина. Через деякий час вона зателефонувала сину, але він не відповів. Потім обвинувачений подзвонив їй і сказав, що її діти сплять вічним сном. Коли вона питала обвинуваченого, де її діти, він спитав її «невже твоя душа на місці і ти нічого не відчуваєш?». Вона відразу поїхала додому, але були затори на дорозі. Вона зателефонувала своїй сестрі та попросила, щоб та зайшла до неї додому і подивилася, що з дітьми. Далі зі слів її сестри, коли та потрапила додому, то побачила двох дітей мертвими на дивані у кухні;
- показання свідка ОСОБА_20 яка пояснила, що вона є сестрою потерпілої ОСОБА_14 . Так, 27.06.2017 року вона знаходилася дома. Вранці їй зателефонувала сестра, та сказала, що обвинувачений їй сказав, що щось зробив з її дітьми і попросила зайти до неї додому і подивитися що з ними. Вона побігла у двір та зустріла свою подругу ОСОБА_21 , яку попросила піти з нею. Вони прийшли у під`їзд, піднялися на поверх і довго дзвонили у дзвінок, але ніхто не відчиняв двері у квартиру. Вона стукала у двері та кричала. Обвинувачений ОСОБА_12 вийшов через довгий час та у грубій формі запитав чому вона кричить. Він відчинив їй двері, які були замкнуті на ключ. Вона почала кликати дітей, але вони не відповідали. Обвинувачений ОСОБА_12 повернувся знову у квартиру та закрив двері. Вона подзвонила сусідці, яка на її прохання відкрила двері квартири потерпілої ОСОБА_14 . Коли вона забігла у квартиру, то побачила ОСОБА_18 , який лежав вниз головою на ліжку та ОСОБА_21 , яка також лежала біля брата. Вона до них підбігла та почала викликати "швидку допомогу", їй здалося, що у ОСОБА_18 ще був пульс, але поки приїхала "швидка допомога", він помер. Обвинувачений ОСОБА_12 єдиний хто був у квартирі. Доньку потерпілої - ОСОБА_21 , обвинувачений ненавидів, він її два рази штовхав так, що та билася головою, та казав, що якщо дівчина помре від цього, то він не буде засмучуватись. Коли мертві діти лежали на кухні, обвинувачений спокійно сидів в кріслі у сусідній кімнаті і дивився телевізор. Також свідок додала, що після дзвінка потерпілої ОСОБА_14 вона виглянула у вікно, оскільки проживає навпроти в сусідньому будинку, та побачила обвинуваченого ОСОБА_12 на вулиці з опущеною кепкою на обличчі, який йшов з парадної в магазин. Коли вона підійшла до квартири обвинувачений ОСОБА_12 не хотів її пускати, але за допомогою сусідів, вона зайшла до приміщення. Побачивши дітей в безпорадному стані, вона кричала, що необхідна «швидка допомога», тому що вважала, що обвинувачений напоїв дітей алкоголем. Коли, обвинувачений ОСОБА_12 запустив її у квартиру, він бачив дітей, їй показував рукою на них та сказав, що вони сплять, проте ОСОБА_18 лежав униз головою з піною з рота, а обвинувачений бачив дітей та розумів їх стан;
- показання свідка ОСОБА_22 , який в судовому засіданні пояснив, що він батько потерпілої ОСОБА_14 , яка в день події, 27.06.2017 року йому зателефонувала, та сказала, що нема більше його онуків. Вона йому розповіла, що їй зателефонував обвинувачений та сказав, що «вбив найдорожче, що в неї є». В день події, він розмовляв з донькою, яка йому розповіла, що вранці знайшла обвинуваченого п`яним під під`їздом, затягнула його до квартири та пішла на роботу. Пізніше донька йому телефонувала та сказала, що син їй розповів, що обвинувачений ходить по квартирі, і йому страшно. Потім через 15 хвилин, донька телефонувала сину, але він не відповідав на дзвінки. О 10:10 годині обвинувачений зателефонував потерпілій та спитав де ключі. Перед тим, як зателефонувати потерпілій, він задушив його онука. Потім обвинувачений випив шкалик горілки та задушив його онуку. Ці обставини йому відомі зі слів своїх доньок;
- показання свідка ОСОБА_23 , яка в судовому засіданні пояснила, що вранці 27.06.2017 року вона поверталася додому з крамниці і зустріла сестру потерпілої ОСОБА_20 , яка йшла та кричала, що обвинувачений ОСОБА_24 вбив дітей потерпілої ОСОБА_14 . В той день, вранці, вона спілкувалася з потерпілою ОСОБА_14 та бачила обвинуваченого лежачого п`яним обличчям в землю, біля під`їзду. Потім вона через деякий час с ОСОБА_20 , прийшла у під`їзд, де проживав обвинувачений з потерпілою та дітьми. Вони дзвонили у дзвінок квартири, але обвинувачений не відразу відкрив двері у квартиру. Коли обвинувачений відкрив двері у квартиру він був п`яний, але міг ходити. Обвинувачений їм сказав, що діти сплять, з посмішкою на обличчі, він був дуже спокійним. Після цього, він закрив двері квартири та не відчиняв, але вони далі дзвонили у дзвінок квартири та намагались увійти у квартиру. Але обвинувачений двері не відчиняв. Тоді вони подзвонили у двері сусідці, попросили її відкрити двері та потрапили у квартиру разом з сестрою потерпілої. В помешканні вони побачили дітей, які лежали на ліжку, у хлопчика була рідина біля рота. Вони почали дітям робити прямий масаж серця. Крім обвинуваченого та дітей у квартирі нікого не було. Коли вони зайшли у квартиру, то обвинувачений пішов у сусідню кімнату. Обвинувачений бачив, в якому стані були діти, коли вони зайшли у квартиру. Обвинувачений не телефонував у поліцію та не викликав «швидку допомогу». Він нічого не пояснював щодо подій, стояв і дивився спокійно, без емоцій, як вона та ОСОБА_20 намагалися допомогти дітям, проте вони вже були мертві, потім пішов дивитись телевізор;
- показання свідка ОСОБА_25 , яка в судовому засіданні пояснила, що їй відомо, що обвинувачений погрожував потерпілій ОСОБА_26 та бив її дітей, вона бачила у них на тілі синці. Самір їй скаржився, що обвинувачений б`є його та його сестру. У вечір перед подіями, які сталися 27.06.2017 року, вона допомагала сестрі потерпілої ОСОБА_20 збирати речі. Вона чула, як обвинувачений в телефонному режимі у ввечері перед подіями, погрожував потерпілій ОСОБА_14 . Вона з іншими друзями потерпілої проводили її з дітьми додому, та побачили, як у бік під`їзду йшов обвинувачений з пляшкою горілки. Обвинувачений викликав поліцію тому, що вона його не пускала у під`їзд. Потерпіла з дітьми пішла додому. В день вбивства близько 9 ранку вона побачила машину «швидкої допомоги» і зрозуміла, що щось сталося. У кареті швидкої допомоги, вона побачила дітей мертвими, і сказала лікарям прізвища та ім`я дітей. Вона не ходила в квартиру, де був скоєний злочин. Їй відомо зі слів ОСОБА_27 , сестри потерпілої, що їй подзвонила потерпіла і сказала, що обвинувачений вбив її дітей. ОСОБА_28 прибігла до квартири, де знаходився обвинувачений, але відразу обвинувачений не впустив її до квартири. Коли вона потрапила у квартиру, то побачила мертвих дітей, спокійного обвинуваченого та багато пляшок від горілки;
- показання свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 1:00 годині ночі, обвинувачений йому телефонував, та питав де потерпіла, він йому відповів, що вона у них вдома, на що обвинувачений відповів йому нецензурною лайкою, почав погрожувати потерпілій, та казав, що їй ніхто не допоможе. Обвинувачений за характером був замкнутим та незрозумілим, до потерпілої та дітей він відносився агресивно, бив їх. Діти боялися обвинуваченого, який часто випивав спиртні напої у великих розмірах, безпідставно ревнував дружину;
-показання свідка ОСОБА_30 , який в судовому засіданні пояснив, що за день до події, коли він повертався з роботи додому, приблизно о 00:00 годині, обвинуваченого не пропускали у під`їзд будинку і він прохав його щоб він його запустив у під`їзд. Приблизно о 10:00 годині ранку йому зателефонувала жінка та сказала, що обвинувачений задушив дітей дружини. Через короткий час він приїхав додому і побачив, що у квартирі, де жив обвинувачений, вже була сестра потерпілої. Від тамбурної решітки ключі були у нього, його дружини та у сусідів, більш ні у кого. Коли вони зайшли у квартиру там були мертві діти, сестра потерпілої намагалася привести їх до тями. Вони подумали, що діти п`яні, у зв`язку з тим, що від них тхнуло спиртним, та намагалися їх реанімувати. У квартирі знаходився обвинувачений у стані алкогольного сп`яніння, він був у кімнаті, вів себе спокійно, не реагував на обставини, лежав на дивані в кімнаті, діти лежали на кухні. Він запитав у обвинуваченого, що він зробив дітьми, але той не відповів йому, стурбованість до дітей обвинувачений не проявляв, їх доля його не цікавила. У квартирі на момент події знаходилися тільки діти та обвинувачений. Коли приїхав експерт, то він сказав, що діти мертві, а не п`яні, як спочатку вони вважали. Обвинуваченого ОСОБА_12 дуже дратували діти, він часто кричав на доньку потерпілої;
- показання свідка ОСОБА_31 , який в судовому засіданні пояснив, що в день події їх бригада «швидкої допомоги» була викликана, у зв`язку з тим, що задушили двох дітей. Вони виїхали на адресу будинку, де проживав обвинувачений з потерпілою та дітьми. На місці події він попрохав фельдшера ОСОБА_32 зібрати інформацію про події, і сам пройшов у квартиру та побачив двох діток на ліжку, вони були мертві, задушені. Він вирішив, що діти були задушені, тому що на шиї у них були сліди від пальців, але він вважає, що душили дітей не тільки пальцями, а ще і подушками. Коли він потрапив у квартиру, то у діток була підсохла роговиця очей. Потім через деякий час він зайшов у сусідню кімнату і побачив там обвинуваченого, лежачого на дивані, який дивився телевізор, вів себе спокійно, мова у нього була уповільнена;
- показання експерта ОСОБА_33 , який в судовому засіданні пояснив, що він проводив експертизу щодо стану обвинуваченого ОСОБА_12 , підтримує свій експертний висновок та зазначив, що дійсно 26.07.2017 року з 18 год. до 18 год. 30 хв. він проводив огляд обвинуваченого, у якого були садна обличчя, забійна рана носа, які утворились в термін від 12-ти до 1-єї доби до моменту його огляду;
- показання лікаря ОСОБА_34 , який в судовому засіданні пояснив, що 27.06.2017 року о 12:50 годині до нього на огляд потрапив обвинувачений ОСОБА_12 у тяжкому стані алкогольного сп`яніння;
-показання експерта ОСОБА_35 , який в судовому засіданні пояснив, що проводив судово-медичні експертизи за фактом смерті ОСОБА_17 (висновок № 728-2134/2017 від 27.07.2017 року), підтвердив її висновки та зазначив, що смерть дитини настала внаслідок задушення, подробиці ушкоджень дитини, що спричинили її смерть були відображені у зазначеній експертизі;
- витяг з ЄРДР № 0002532 від 27.06.2017 року;
- рапорт оперативного чергового Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_36 , з якого вбачається, що 27.06.2017 року надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що у квартирі АДРЕСА_3 було задушено двоє дітей: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протокол огляду місця події від 27.06.2017 року з фото-таблицею, з якого вбачається, що в ході огляду квартири АДРЕСА_3 було виявлено мертві тіла двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_16 , та ОСОБА_37 . Під час огляду було вилучено: одяг з трупу ОСОБА_17 (жовта футболка, червоні шорти, білі труси), одяг з трупу ОСОБА_16 (рожева футболка, рожеві труси), білий рушник з плямами бурого кольору, порожня пляшка з під горілки «Хортиця Срібна» об`ємом 0,2 л., наволочка блакитного кольору, марлеві змиви з обличчя трупів у кількості 3 шт., мобільний телефон у корпусі чорного кольору Doogee, мобільний телефон з панеллю срібного кольору Doogee, металева скоба від дверей санвузлу, футболка зі слідами бурого кольору;
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, з якого вбачається, що ОСОБА_12 , було затримано о 19 годині 30 хвилин 27 червня 2017 року;
- протокол огляду предмету від 27.06.2017 року з фото-таблицею, з якого вбачається, що було оглянуто мобільний телефон марки Doogee, задня сторона телефону срібного кольору, виготовлена в стилі металу, на внутрішній наклейці під акумуляторною батареєю, на внутрішній наклейці наявні написи Model: Y 100 Pro, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в якій вставлені картки стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ТОВ «Водафон» № НОМЕР_4 та картка пам`яті ТDК об`ємом 16 Gb. При огляді «недавно набраних номерів» встановлено, що останній номер, який значиться вихідним є набраний абонент, який записаний в телефонній книжці як « ОСОБА_38 » з абонентським номером НОМЕР_5 , вихідний виклик «102» вівторок, 27.06.2017, 02:29,0 хв. Під час огляду меню телефону, виявлено мобільний додаток с назвою «са11U», при відкритті якого встановлено, що даний додаток в автоматичному режимі фіксує та конвертує в аудіофайли усі вхідні та вихідні дзвінки, та виявлено аудіофайли з назвою САLLU _27-6-2017_10-10-24, САLLU _27-6-2017_10-25-47 р44. mp3, САLLU _27-6-2017_1-49-52_102. mp3, при прослуховуванні даних аудіофайлів було складено стенограми, згідно яких зафіксовано розмова між обвинуваченим ОСОБА_12 та його дружиною 26.06.2017 року де обвинувачений запитує у своєї дружини: «Невже твоя душа на місці і ти нічого не відчуваєш?», «Діти сплять вічним сном»;
- протокол огляду предмету від 29.06.2017 року з фото-таблицею, з якого вбачається, що було проведено огляд предметів, вилучених в ході огляду місця події за адресою: квартира АДРЕСА_3 , а саме: одяг з трупу ОСОБА_17 (жовта футболка, червоні шорти, білі труси), одяг з трупу ОСОБА_16 (рожева футболка, рожеві труси), білий рушник з плямами бурого кольору, порожня пляшка з під горілки «Хортиця Срібна» об`ємом 0,2 л., наволочка блакитного кольору, марлеві змиви з обличчя трупів у кількості 3 шт., мобільний телефон у корпусі чорного кольору Doogee, мобільний телефон з панеллю срібного кольору марки Doogee Model: Y 100 Pro, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , в якій вставлені картки зв`язку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 та ТОВ «Водафон» № НОМЕР_4 та картка пам`яті ТDК об`ємом 16 Gb, марлевий змив з плямами бурого кольору на землі біля входу в під`їзд №1 будинку №118/1 по вул. Ак. Корольова в м. Одесі, футболка синього кольору зі слідами речовини червоно-бурого кольору із написом «Nake Just do it», сині джинси з невеликими плямами речовини червоно бурого кольору, які буди визнані речовими доказами у кримінальному проваджені №0002532 від 27.06.2017 року;
- висновок судово психіатричної експертизи №81 від 01.08.2017 року, з якого вбачається, що ОСОБА_12 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому від підозрюється, на хронічний психічний розлад, недоумство, інший психічний розлад не страждав, у стані тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не знаходився, у зв`язку з чим він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_12 знаходився у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння. Згідно з протоколу №000557 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивних речовин та алкогольного сп`яніння у ОСОБА_12 встановлено алкогольне сп`яніння (10,48 ‰ єтанолу в сечі), що відповідає тяжкому ступені алкогольного сп`яніння. Незважаючи на те, що він не пам`ятає всіх подій, що відбувались в день скоєння злочину, проте чітко пам`ятає з його слів : «коли душив» та «руку на шиї».
Однак його дії не були обумовлені будь-якими розладами психотичного рівня (маячення, галюцинації), якісно та кількісно порушеною свідомістю, тому він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_12 також не страждає на хронічний психічний розлад, недоумство. Здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом. ОСОБА_12 в момент здійснення інкримінованого йому діяння не перебував у якомусь емоційному стані, яке могло б суттєво вплинути на його поведінку, знижувати здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, передбачати їх наслідки. ОСОБА_12 здатний правильно сприймати обставини, що мають значення у справі і давати про них відповідні показання;
- висновок експерта №728-2134/2017 від 27.07.2017 р., акт судовомедичного дослідження № 2134 від 27.07.2017 року, акт судовомедичногогістологічного дослідження №1870/2134 від 18.07.2017 року, судово медичного дослідження №360 від 11.07.2017 року, згідно яких смерть ОСОБА_17 настала внаслідок закриття (задушення) дихальних шляхів (носа і рота) і здавлення органів шиї, що підтверджується наявністю видових ознак у вигляді травматичних крововиливів слизової оболонки верхньої та нижньої губи, крововиливу на слизовій оболонці верхівки язика, садна шиї, вогнищевих крововиливів в м`яких тканинах шиї і гортані та перелому лівого великого рожка під`язикової кістки.
Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_17 з`явилася механічна асфіксія. Згідно судово-медичних даних не виключається, що смерть ОСОБА_17 могла настати 27.06.2017 р. у період часу 06:00-08:00 год.;
- висновок експерта №727-2133/2017 від 28.07.2017 р., акт судовомедичного дослідження № 2133 від 27.07.2017 року, актом судово медичного гістологічного дослідження №1847/2133 від 11.07.2017 року, судово медичним дослідженням №359 від 11.07.2017 року, згідно яких смерть ОСОБА_16 знаходиться в прямому причинному зв`язку зі здавленням органів шиї на що вказує наявність наступних ознак: садно на правій бічній поверхні шиї, синець на передній поверхні шиї в середній третині, крововилив в м`які тканини навколо органокомплексу гортані, а також загально-асфіктичні ознаки: синюшність обличчя, множинні червоні крапкові крововиливи у слизовій оболонці повік, одиничні крапкові темно-фіолетові крововиливи під легеневою плеврою (плями Тардье) та множинні крапкові темно-фіолетові крововиливи під зовнішню оболонку серця, емфізема легень, наявність темно-червоної рідкої крові в порожнинах серця з переповненням його правих відділів, набряк головного мозку та легенів. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_16 стала механічна асфіксія. Не виключається, що смерть ОСОБА_16 могла настати 27.06.2017 р. в проміжок часу з 06:30 год. до 08:30 год.;
- висновок експерта №341 від 19.07.2017 року, з якої вбачається, що кров підозрюваного ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_17 за ізосерологічною системою АВО відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. Кров потерпілої ОСОБА_16 за системою АВО відноситься до групи крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н. В піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок лівої руки підозрюваного ОСОБА_12 , знайдена кров, походження якої не виключається як від самого ОСОБА_12 , так і від потерпілого ОСОБА_17 ;
- висновок експерта №634 від 16.08.2017 року, з якого вбачається, що на футболці синього кольору, джинсових брюках ОСОБА_12 , виявлена кров людини. При дослідженні на групову належність не виключається походження від ОСОБА_17 , та ОСОБА_12 , при наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечею у останнього, на момент події. Походження крові на джинсових брюках підозрюваного ОСОБА_12 не виключається від ОСОБА_16 ;
- висновок експерта від 15.08.2017 року, з якого вбачається, що на футболці та шортах ОСОБА_17 виявлена кров, походження якої не виключається від ОСОБА_17 , а при наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечею у ОСОБА_12 на момент події також у останнього;
- протокол №000557 від 27.06.2017 року, з якого вбачається, що при досліджені сечі ОСОБА_12 , виявлений етиловий спирт в концентрації 10,48‰;
- висновок експерта №1506/57-Д від 26.07.2017 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: три садна обличчя, поверхнева забійна рана спинки носа. Зазначені ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів), індивідуальні особливості контактуючої поверхні якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися. Судячи по морфологічним властивостям ушкоджень (садна - з темно- червоними підсохлими поверхнями, розташованими дещо нижче рівня навколишньої шкіри, рана - з краями, що покриті корочками підсохлої, темно-червоної крові), можливо зробити висновок, що вони утворилися в термін від 12-ти годин до 1-ої доби до моменту огляду експертом. Зазначені ушкодження мають незначні, скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 і п. 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Взаємо розташування ОСОБА_12 і нападника (нападників) в момент заподіяння ушкоджень могло бути різноманітним, і в ході їх нанесення могло неодноразово змінюватися. Приймаючи до уваги характер і тяжкість ушкоджень на тілі ОСОБА_12 , можливо зробити висновок, що після отримання всіх ушкоджень він міг здійснювати будь-які активні та цілеспрямовані дії (рухатись, кричати і т.д.).
З огляду на викладене апеляційний суд констатує, що суд 1-ої інстанції об`єктивно дослідив показання свідків та наведені вище докази, надав їм відповідну оцінку, та всі вони є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме, вбивства двох малолітніх осіб: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знайшла своє підтвердження і кваліфікувати його дії за п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох малолітніх осіб, що знайшло своє відображення в тексті оскаржуваного судового рішення.
Доводи обвинуваченого та його захисника, щодо порушення права на розгляд справи судом присяжних перевірені апеляційним судом та визнаються необґрунтованими з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Згідно з ч. 2 ст. 384 КПК України обвинувачений у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, під час підготовчого судового засідання має право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Дійсно, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у томі № 1 на аркуші 16 міститься роз`яснення не прокурора, а старшого слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_39 про право обвинуваченого ОСОБА_12 . заявити клопотання у порядку ст. 384 КПК України про здійснення судового розгляду судом присяжних. На вказаному роз`ясненні є підпис підозрюваного ОСОБА_12 .
Колегія суддів не вважає зазначене порушенням істотним та таким, що є підставою для скасування вироку, оскільки під час дослідження звукозапису підготовчого судового засідання в суді 1-ої інстанції від 23.08.2017 року встановлено, що головуючим по справі належним чином роз`яснено ОСОБА_12 його право, передбачене ч. 3 ст. 384 КПК України, на розгляд зазначеного кримінального провадження судом присяжних, натомість від розгляду кримінального провадження судом присяжних ОСОБА_12 у присутності свого захисника відмовився.

Крім того, наведене узгоджується також з висновком щодо застосування норми ст. 384 КПК, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 13-32кс18.

Зокрема, в п. 66 зазначеної постанови вказано, що за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що в результаті роз`яснення права на суд присяжних на стадії судового розгляду обвинувачений мав реальну можливість ефективно скористатися ним, суд касаційної інстанції вправі не визнати відсутність роз`яснення такого права прокурором при направленні обвинувального акту до суду безумовною підставою для скасування вироку. Вирішуючи це питання, суду належить виходити з того, чи забезпечили фактично застосовані час і спосіб роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних можливість його реалізації.

Отже, доводи засудженого в цій частині, колегія суддів вважає такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи ОСОБА_12 про незаконність вироку суду 1-ої інстанції з підстав того, що копію вироку, в порушення вимог ч. 6 ст. 376 КПК України, він отримав шляхом направлення його поштовим повідомленням, колегія суддів вважає необґрунтованими.
Так, відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому. Вказана вимога є однією з гарантій дотримання прав обвинуваченого, передбачених, зокрема, у ст. 42 КПК, та спрямована на ефективну реалізацію таких прав під час здійснення судового провадження.

Тобто, для прийняття рішення щодо того чи являється несвоєчасне вручення обвинуваченому копії вироку підставою для скасування судового рішення, слід визначити яким чином ця обставина вплинула чи могла вплинути на ефективну реалізацію обвинуваченим своїх прав.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 брав участь у всіх засіданнях під час судового провадження у суді 1-ої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, заявляв клопотання, брав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом, був присутній при проголошенні вироку 16 квітня 2018 року.Реалізуючи право на оскарження в установленому кримінальним процесуальним законом порядку вироку суду 1-ої інстанції, своєчасно 14 травня 2018 року подав на нього апеляційну скаргу.

Таким чином, в даному конкретному випадку несвоєчасне вручення ОСОБА_12 копії вироку не є істотними порушенням вимог процесуального закону за змістом ст. 412 КПК України та не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого щодо ОСОБА_12 вироку, а також не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права.

Не заслуговують на увагу й доводи обвинуваченого, про те, що до нього співробітниками поліції застосовувались недозволені методи ведення досудового слідства. Так, ухвалою апеляційного суду від 09 жовтня 2018 року надано доручення прокуратурі Одеської області провести перевірку та дослідження цих фактів.

Згодом, постановою слідчого 2-го СВ СУ ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві від 07.08.2020 року, яка на теперішній час є чинною, кримінальне провадження № 0001021 від 09.11.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, щодо застосування співробітниками поліції незаконних методів впливу відносно ОСОБА_12 закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності в діях працівників Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КПК України.

Твердження обвинуваченого про порушення його права на захист через те, що його начебто не було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження та аудіо-записом судових засідань, апеляційний суд вважає голослівними.
Як вбачається з матеріалів провадження, за заявами ОСОБА_12 його неодноразово, в повному обсязі, було ознайомлено з матеріалами кримінального провадження та аудіо-записом судових засідань, про що свідчать його розписки (т. 2 а.с. 59-65, 196, 206, 213, 228, 232, т. 3 а.с. 64, 60, 68). Крім того, за клопотанням обвинуваченого, апеляційним судом йому надавались копії журналів судового провадження та відео-фіксація допиту в якості підозрюваного від 24.06.2017 року.
Доводи обвинуваченого щодо фальсифікації технічного запису судових засіданні в суді 1-ої інстанції є надуманими та неконкретними, ним не заперечується зафіксована на технічному носії інформація щодо перебігу судового провадження, а його клопотання з цього приводу не містять вказівок на то, яким чином це вплинуло на вирішення справи по суті.

Твердження захисника в судових дебатах в суді апеляційної інстанції про недотримання судом 1-ої інстанції під час постановлення вироку вимог ст. 374 КПК України, зокрема, при формулюванні обвинувачення у мотивувальній частині вироку, є безпідставними з огляду на таке.
Як зазначає Консультативна рада європейських суддів у своєму висновку № 11 (2008) (далі - Висновок), який, безумовно, не є джерелом кримінального процесуального права у розумінні ст. 1 КПК, проте розкриває підхід Ради Європи до потреби в якості правосуддя, чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату - наскільки це дозволяють надані судді матеріали - у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб (п. 3 Висновку).
Крім того, всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою - це необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю (п. 32 Висновку).
З матеріалів кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримані. Обставини, які, відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
Наведене в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, на переконання колегії суддів, дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_12 за п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно двох малолітніх осіб, не викликає сумнівів.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_12 в судових дебатах в апеляційному суді, щодо порушення права на захист при заміні захисника, то вони є голослівними з огляду на те, що згідно наказу Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Одеській області №29-з від 13.04.2018 року та доручення № 015-0001944 від 13.04.2018 року на підставі подання адвоката ОСОБА_40 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» замінено адвоката та призначено іншого захисника ОСОБА_13 для здійснення захисту ОСОБА_12 (т. 1, а.с. 7, 11). Проти здійснення його захисту зазначеним захисником ОСОБА_12 не заперечував (т. 2, а.с. 15).
Таким чином, перевіривши доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 , щодо нібито допущених судом 1-ої інстанції порушень кримінального процесуального закону, апеляційний суд приходить до висновку про їх необґрунтованість, оскільки порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді 1-ої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Водночас, колегією суддів встановлено, що при ухваленні вироку, всупереч вимогам закону про безпосередність дослідження доказів, суд 1-ої інстанції взяв до уваги та послався на показання підозрюваного, які були дані ним під час досудового розслідування.
Так, суд у мотивувальній частині вироку зазначив, що факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого п.п.1,2 ч.2 ст. 115 КК України також підтверджується показаннями підозрюваного ОСОБА_12 , які ним були надані на досудовому слідстві 27.06.2017 року. Відеозапис зазначеного допиту було досліджено у судовому засіданні, визнано допустимим та належним доказом по справі, оскільки він був оглянутий на прохання самого обвинуваченого ОСОБА_12 , який заявив, що не пам`ятає подій, які відбувались в день скоєння інкримінованого йому злочину.
Натомість, згідно вимог ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо та не може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, а згідно ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав у судовому засіданні або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Вказані приписи кримінального процесуального закону судом 1-ої інстанції не дотримані, оскільки як на доказ винуватості ОСОБА_12 суд послався на його визнавальні показання, дані ним в ході досудового слідства, які він категорично заперечував в ході розгляду справи в судах 1-ої та апеляційної інстанції.

Отже, апеляційний суд вважає, що підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку посилання на визнавальні показання ОСОБА_12 , які він надав слідчому в ході допиту в якості підозрюваного 27.06.2017, які зафіксовано відеозаписом.

На думку апеляційного суду, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 суд 1-ої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 64, 65, 66 КК України з огляду на таке.

Так, судом 1-ої інстанції враховані, ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, мотиви та обставини вчиненого злочину.

Суд врахував дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , зокрема те, що останній за місцем мешкання характеризується негативно, не працює, зловживав алкогольними напоями. Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_12 , під час судового розгляду встановлено не було. Обставинами, що обтяжують покарання засудженого суд вірно визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням вчинення обвинуваченим ОСОБА_12 особливо тяжкого злочину, наслідками якого є смерть двох малолітніх дітей, характеру та спрямованості його протиправних дій, позиції потерпілої ОСОБА_14 , яка просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, апеляційний суд вважає, що суд 1-ої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про підвищену небезпечність обвинуваченого для суспільства, та зробив вірний висновок про необхідність призначення йому покарання за п. п. 1, 2 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає призначене судом 1-ої інстанції покарання відповідним особі обвинуваченого ОСОБА_12 , це покарання є домірним вчиненому, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Отже, перевіривши справу в межах поданих апеляційних скарг, апеляційний суд не вбачає невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, які б тягнули за собою зміну чи скасування вироку суду першої інстанції, а тому вважає вирок законним і обґрунтованим, а призначене покарання справедливим.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пункт 4 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 підлягають частковому задоволенню, а оскаржуваний вирок суду 1-ої інстанції зміні в частині виключення посилання у вироку на визнавальні показання підозрюваного ОСОБА_12 як на доказ його вини.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року, яким ОСОБА_12 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 115 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на визнавальні показання ОСОБА_12 , які він надав слідчому в ході допиту в якості підозрюваного 27.06.2017 р., які зафіксовано відеозаписом.

В решті вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який утримуються під вартою в той самий строк з дня вручення копії даної ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4