Провадження № 1-кс/537/836/2020
Справа № 537/6132/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.10.2020 року м. Кременчук
Слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.02.2020 про закриття кримінального провадження №0000348, внесеного до ЄРДР 15.03.2014 року, -
в с т а н о в и в :
25.09.2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області зі скаргою, в якій просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 19.02.2020 року, винесену слідчим СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000348 від 15.03.2014 року та матеріали кримінального провадження направити до СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області для проведення додаткового розслідування.
В обґрунтування скарги зазначено, що Відділенням поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000348 від 15.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 294 КК України, за заявою ОСОБА_4 по факту навмисного знищення її майна. В ході досудового розслідування було встановлено, що в ніч на 15.03.2014 року шляхом підпалу було знищено майно ОСОБА_4 , яке знаходилося в приміщенні будівлі АДРЕСА_1 магазин «Розпродаж взуття». ОСОБА_4 була визнана потерпілою. В ході допиту ОСОБА_4 пояснила обставини підпалу її магазину, надала копію відеозапису на СD диску, де зафіксовано особу, яка в час події пошкоджує дверні запори приміщення магазину, а відповідно вказана особа має відношення до підпалу. Також ОСОБА_4 надала дані, які підтверджують спричинені їй збитки. Після проведення судової пожежно-технічної експертизи від 22.04.2015 було встановлено, що причиною пожежі в приміщенні є навмисний підпал. У зв`язку з цим в липні 2018 року адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до СВ ВП№ 1 КВП ГУНП в Полтавській області з клопотанням про проведення ряду слідчих дій. Проте слідчий не розглянув вказане клопотання. В серпні 2020 року ОСОБА_3 стало відомо, що кримінальне провадження закрито. Лише 21.09.2020 ОСОБА_3 отримав в канцелярії ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області копію постанови про закриття кримінального провадження від 19.02.2020 на підставі ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. ОСОБА_3 стверджував, що при винесенні оскаржуваної постанови органом досудового розслідування не вчинено всіх необхідних дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження. З огляду на наведену неповноту досудового розслідування, скаржник просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000348 від 15.03.2014 року.
В судовому засіданні скаржник, адвокат ОСОБА_3 , підтримав подану скаргу, просив її задовольнити з викладених у ній підстав.
СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, хоча належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи. Не подали письмових заперечень проти задоволення скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0000348 від 15.03.2014 року.
Вислухавши пояснення скаржника, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
15.03.2014 року слідчим відділенням ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000348 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України по факту загоряння приміщення магазину взуття по АДРЕСА_1 .
19.02.2020 року слідчим СВ ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 винесена постанова про закриття кримінального провадження №0000348, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2014 року, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України.
Обґрунтовуючи постанову слідчий посилався на те, що у кримінальному провадженні №0000348, внесеному до ЄРДР 15.03.2014 року, внаслідок пожежі завдана шкода у розмірі 59810 грн., яка складається з вартості відновлювального ремонту приміщень магазину "Взуття", пошкодженого внаслідок пожежі. Проте для настання кримінальної відповідальності за ч.2 ст.194 КК України повинна бути спричинена шкода, яка в шістсот та більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 2014 рік 343800 грн. А тому за відсутністю складу кримінального правопорушення кримінальне провадження повинно бути закритим.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчий суддя, аналізуючи доводи скаржника про невідповідність положенням КПК України рішення слідчого про закриття провадження, враховує наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст.ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.
Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З норм ст.26 КПК України вбачається, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
В той же час, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Як слідує з матеріалів кримінального провадження слідчий у свою чергу не забезпечив ефективного розслідування за кримінальним провадженням, у порушення вимог ст.ст. 9, 91-94 КПК України, слідчим не були проведені всі необхідні слідчі дії для повного і всебічного висвітлення обставин кримінального правопорушення.
З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Проте, обставини, викладені у заяві осіб, що подали скаргу, не у повній мірі стали предметом контролю слідчого при проведенні досудового розслідування, тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження вказаним нормам КПК України не відповідає, в ній відсутня оцінка кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, тобто не надано обґрунтовані відповіді на поставлені заявниками та потерпілими питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Тобто, з оскаржуваної постанови слідує, що вона не містить достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вимоги КПК України було виконано належним чином та надано необхідну правову оцінку усім обставинам в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року /ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України.
Так, зі змісту постанови вбачається, що при визначенні розміру шкоди, заподіяної внаслідок підпалу магазину "Взуття", належного ОСОБА_4 , було враховано лише вартість відновлювального ремонту приміщення. Але не було враховано вартість товару, який знаходився в цьому магазині та був пошкоджений внаслідок пожежі.
Також, слідчим не було оцінено подане потерпілою відео та не встановлено зображену на ньому особу, яка в ніч пожежі незаконно проникла всередину магазину "Взуття", належного ОСОБА_4 , а відповідно могла бути причетна до скоєного кримінального правопорушення.
Більш того вказуючи на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, з підстав відсутності кваліфікуючої ознаки - умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, слідчим не було враховано, що для встановлення складу вказаного правопорушення вбачається наявною альтернативна кваліфікуюча ознака умисне знищення або пошкодження чужого майна шляхом підпалу чи іншим загально небезпечним способом.
За таких обставин, слідчий суддя вважає слушними доводи скаржника про неповноту проведеного досудового розслідування в частині, що не посягає на самостійність сторони обвинувачення у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Відповідно скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню для відновлення досудового розслідування та його проведення у загальному порядку.
Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги щодо направлення матеріалів кримінального провадження до СВ ВП № 1 КВП ГУП в Полтавській області для проведення додаткового досудового слідства, оскільки дані матеріали перебувають в у володінні СВ ВП № 1 КВП ГУП в Полтавській області та слідчому судді не передавалися.
Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000348, внесеного до ЄРДР 15.03.2014 року, задовольнити частково.
Скасувати постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 19.02.2020 року про закриття кримінального провадження №0000348, внесеного до ЄРДР 15.03.2014 року.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та проголошений 23.10.2020 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1