Справа № 495/387/20
Номер провадження 1-кп/495/54/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0001619 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександро-Калинове Костянтинівського району Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого за наймом, перебуває у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, раніше судимого:

- 05.10.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 125 ч. 2 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 10 липня 2019 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, маючи не зняту та не погашену в установленому порядку судимість, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків, діючи з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар камінцем, який знаходився у правій руці, в ліву частину голови потерпілого ОСОБА_5 , тим самим завдавши тілесне ушкодження у виді забитої рани в лівій половині лобної ділянки голови, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликає короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 в ході судового розгляду кримінального провадження свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав частково.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що в липні 2019 року він разом зі своєю дружиною приїхали на відпочинок до будинку його дружини, який розташований по АДРЕСА_3 . Його дружина попросила його поставити вуличний туалет. Коли він почав ставити туалет, підійшов її брат потерпілий ОСОБА_5 і почав кричати, що це його дошки, які він купував На що, він відповів йому, що це не його дошки, що йому їх надала його сестра. Він почав кидатися на нього та він розлютившись зібрав дошки та викинув їх за паркан. Зазначив, що цей будинок належить його дружині, та у неї є всі підтверджуючі документи на право власності. Також пояснив, що після сварки з потерпілим вони почали битися. ОСОБА_6 почав його бити та душити. Каменем він потерпілого не бив. Вважає, що у нього була самооборона від дій потерпілого. Просив суворо не карати його.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме:

- свідченнями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який пояснив, що дійсно 10 липня 2019 року з м. Київ до них в гості приїхала його сестра ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким вона перебуває у цивільному шлюбі та своїми двома неповнолітніми дітьми. Близько 10.00 годині між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 відбувся конфлікт з приводу того, що ОСОБА_3 почав збирати будівельні матеріали та інструменти, які належали його батькам та викидати їх на вулицю. На його зауваження він відповідав бурхливою лайкою, погрозами фізичної розправи в його сторону та його батьків. Він намагався поговорити з ним та вирішити дану ситуацію мирно, почав повертати інструменти з вулиці на подвір`я. Однак обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до нього та наніс йому удар кулаком лівої руки в груди. Після чого, щоб припинити його дії він вхопив його за шию та спрямував його голову донизу, аби він не міг продовжувати наносити удари. В ході цієї сутички ОСОБА_3 декілька разів намагався нанести йому удари ногою. Потім обвинувачений ОСОБА_3 нахилився в сторону бетонної плити, біля якого заходився камінь, взявши його до правої руки він наніс йому удар в область голови. Після чого він відійшов на декілька кроків назад. Потім підбігла його мати та почала розбороняти їх, однак ОСОБА_3 знову намагався його чіпляти. Після цього, він викликав швидку допомогу та поліцію;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 є її цивільним чоловіком. 10.07.2019 року вона разом з обвинуваченим ОСОБА_3 та її неповнолітніми дітьми приїхали в АДРЕСА_3 в будинок її бабусі, який належить їй на праві приватної власності. На той час в цьому будинку проживала її матір, вітчим та іноді проживав її брат, потерпілий ОСОБА_6 . Як тільки вони приїжджали в той будинок, завжди починалися конфлікти з приводу майна. В той день, її чоловік почав ремонтувати туалет, який знаходився на вулиці, в сараї взяв дошки. ЇЇ брат, потерпілий ОСОБА_6 почав кричати, що це його дошки, внаслідок чого виникла конфліктна ситуація. Після цього її чоловік ОСОБА_3 почав викидати дошки на вулицю. Однак її брат накинувся на її чоловіка, почав кричати, і почалася бійка. Вона в цей період пару разів заходила в будинок, бо там відпочивала дитина. Далі вона бачила, як приїхала швидка допомога і поліція. Щоб ОСОБА_8 бив ОСОБА_6 каменем вона не бачила;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, потерпілий ОСОБА_5 є її сином. 10 липня 2019 року з м. Київ до них в гості приїхала її донька ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_3 , з яким вона перебуває у цивільному шлюбі та своїми двома неповнолітніми дітьми. Близько 10.00 годині між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_3 відбувся конфлікт з приводу того, що ОСОБА_3 почав збирати будівельні матеріали та інструменти, які належали потерпілому та викидати їх на вулицю. На зауваження ОСОБА_10 відповідав бурхливою лайкою, погрозами фізичної розправи в його сторону та його батьків. В цей момент вона знаходилась на подвір`ї біля своєї онуки. Вона побачила, як обвинувачений ОСОБА_3 взяв в руку камінь, який знаходився у них під калиткою, вона на хвилину відвернулась, а коли повернулась, побачила, що у її сина голова була в крові. Вона побігла до них, щоб розборонити. Однак її син сказав, щоб вона відійшла, щоб обвинувачений не вдарив її. Також доповнила, що обвинувачений ОСОБА_3 постійно починав конфлікти з її сином, кричав на неї з її чоловіком, виганяв їх з будинку та називав себе господарем будинку. Після цього приїхала швидка допомога та поліція.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується також зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- витягом з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР № 0001619 від 11.07.2017 року, відповідно до якого в чергову частину Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, було повідомлено, що 10.07.2019 року приблизно о 19.00 годин невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

- повідомлення про початок досудового розслідування від 11.07.2019 року, а саме повідомлено старшим слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , що за дорученням начальника слідчого відділу Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001619, попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 125 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області до ЄРДР 10.07.2019 року за № 0001619;

- випискою ЖЄО № 9805 Білгород-Дністровського МВ ГУМВС від 10.07.2019 року, з якої вбачається, що 10.07.2019 року о 19.04 год. надійшло повідомлення по телефону зі служби 102 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 на заявника ОСОБА_5 напав співмешканець сестри ОСОБА_3 , з камінням, розбив голову та спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на тілі, просив приїхати поліцію та швидку допомогу;

- заявою потерпілого ОСОБА_5 від 10.07.2019 року про вчинення кримінального правопорушення, з якої вбачається, що 10.07.2019 року приблизно о 19.20 годин, ОСОБА_3 вчинив сварку та спричинив тілесні ушкодження останньому;

- висновком судово-медичної експертизи № 174, згідно якого 16.07.2019 р., згідно якого вбачається, що у ОСОБА_5 було наявне одне тілесне ушкодження: забита рана в лівій половині лобної ділянки голови. Враховуючи морфологічні характеристики, зазначене тілесне ушкодження у ОСОБА_5 виникло в результаті ударної дії предмету, який володів ознаками тупого твердого. Зазначене тілесне ушкодження виникло за механізмом удару, направлення дії сили спереду назад, зверху вниз і зліва направо. Морфологічні особливості рубця у ОСОБА_5 (поверхня рубця плоска, ніжна, м`яка) властиві таким, що могли бути заподіяними приблизно у період до 1 місяця до початку судово-медичної експертизи, можливо в строк вказаний в направленні - 10.07.2019 р.

1.Рани зазвичай потребують для свого загоєння строк більше 6-ти і не більше 21-го дня , у відповідності до п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликають короткочасний розлад здоров`я.
2.Вказаний в медичній карті № 3883 стаціонарного хворого КЗ «Білгород-Дністровська МБЛ» діагноз «ЗЧМТ. Струс головного мозку» не приймався до уваги згідно п. 4.13.4. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), так як зазначений діагноз не обґрунтований і не підтверджується повноцінними об`єктивними клінічними даними. Крім того в записі невропатолога від 11.08.2019р. вказано «...Данных за сотрясение головного мозга на данный момент нет...»

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2019 року;

-таблицею ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту від 20.09.2019 року, за фактом спричинення тілесних ушкоджень зі свідком ОСОБА_9 , відповідно до якого фото № 1 у присутності понятих свідок розповідає обставини справи; фото 2 свідок ОСОБА_9 вказує на місце, де відбувалася сутичка між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , в результаті якої ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження; фото 3 свідок ОСОБА_9 вказує у якому положенні був ОСОБА_3 , коли його тримав ОСОБА_5 ; фото 4 свідок ОСОБА_9 вказує на місце, де ОСОБА_3 взяв камінь, яким спричинив ушкодження ОСОБА_5 ; фото 5 свідок ОСОБА_9 вказує на місце, куди ОСОБА_3 вдарив ОСОБА_5 камінцем;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2019 року;

-таблицею ілюстрацій до протоколу слідчого експерименту від 20.09.2019 року, за фактом спричинення тілесних ушкоджень з потерпілим ОСОБА_5 , відповідно до якого фото 1 потерпілий ОСОБА_5 у присутності понятих розповідає обставини справи; фото 2 потерпілий ОСОБА_5 вказує на місце, де відбувалася сутичка між ним та ОСОБА_3 , в результаті якого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження; фото 3 потерпілий ОСОБА_5 вказує у якому положенні був ОСОБА_3 , коли він його тримав; фото 4 потерпілий ОСОБА_5 вказує на місце, де ОСОБА_3 взяв камінь, яким спричинив йому тілесні ушкодження; фото 5 потерпілий ОСОБА_5 за участю статиста, вказує на місце, куди ОСОБА_3 вдарив його камнем; фото 6 потерпілий ОСОБА_5 показує камінь, який схожий на той (а можливо і той самий), яким його вдарив ОСОБА_3 по голові;

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними, допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 та свідків, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження ґрунтується на поясненнях самого обвинуваченого, який не заперечував, що між ним та потерпілим сталася бійка у на подвір`ї, поясненнях потерпілого та свідків, щодо того, як, коли та за яких обставин між обвинуваченим та потерпілим сталася бійка на подвір`ї. Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є тотожними по суті та не суперечать один одному.

Суд критично ставиться до свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 що він не наносив потерпілому ОСОБА_5 удар каменем, оскільки його покази спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 174, згідно якого вбачається, що у потерпілого було наявне одне тілесне ушкодження, а саме: забита рана в лівій половині лобної ділянки голови, яке виникло в результаті ударної дії предмету, який володів ознаками тупого твердого. Зазначене тілесне ушкодження виникло за механізмом удару, направлення дії сили спереду назад, зверху вниз і зліва направо.

Невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному простуку та кваліфікує його дії за ст. 125 ч.2 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить рецидив злочину.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику по місцю проживання, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що він вчинив кримінальний проступок.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість знов вчинив аналогічний кримінальний проступок під час іспитового строку, його ставлення до вчиненого кримінального проступку, а саме те, що він не розкаявся у скоєному та свою провину повністю не визнав, враховуючи його сімейний стан, а саме те, що він має на утриманні малолітню дитину, а також враховуючи думку потерпілого ОСОБА_5 , який просив призначити обвинуваченому покарання у відповідності до закону, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченому у вигляді обмеження волі на певний строк.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, за змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами) у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

Частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України.

У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати обвинуваченому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2017 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 71 ч.1 КК України суд вважає необхідним до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати засудженому ОСОБА_3 не відбуту частину покарання за попереднім вироком Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2017 року у виді 1 місяця обмеження волі та остаточно призначити йому покарання у виді 1 року 1 місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання та направлення для відбування покарання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов та судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1