гСправа № 187/694/20 Провадження №1-кп/0187/281/20
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду кримінальне провадженні № 0000285 і № 0000298 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка, Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
08.01.1998 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 24.04.1999 по відбуттю строку покарання;
20.09.2000 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 215 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 16.12.2003 умовно - достроково, невідбутний термін покарання 1 рік 16 днів;
18.05.2006 Петриківським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;
08.09.2011 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік;
12.12.2011 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутний термін покарання 1 день за вироком від 08.09.2011. Звільнений 23.03.2017 по відбуттю строку покарання
11.09.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,
15.10.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік,
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ :
05.05.2020 близько 22 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна прибув до домоволодіння ОСОБА_5 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає шляхом відчинення дерев`яної ляди проник до приміщення поливної скважини звідки таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: електричний водяний насос марки «Харків» радянського виробництва, вартість якого згідно висновку судово -товарознавчої експертизи № 2235/20 від 25.05.2020, складає 1017 грн. 50 коп.
Довівши свій злочинний умисел ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1017 грн. 50 коп.
Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у сховище, вичиненій повторно, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

15.05.2020 в 02:00 годин ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , де реалізуючи свій злочинний умисел та діючи на досягнення злочинного результату, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, таємно, за допомогою відрізка з гумового шлангу відчинив гвинтовий замок на вхідних дверях господарської будівлі та проник до приміщення, звідки викрав майно, що належить останньому, а саме живих курей звичайно породи в кількості 11 штук вагою по 2 кг кожна.

Після цього, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1 353 гривні.

Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно, 05.05.2020 він вчинив крадіжку водяного насосу марки «Харків» з домоволодіння ОСОБА_5 , який приніс до себе додому та використовував у власному господарстві. Дійсно, 15.05.2020 він здійснив крадіжку належних ОСОБА_6 курей в кількості 11 штук, які він використав в харчування.

Про вчинене шкодує, щиро розкаюється. Просить врахувати відшкодування потерпілій ОСОБА_6 завданих матеріальних збитків.

Потерпілі ОСОБА_5 іОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, метріальних претензій не мають та збитки їх відшкодовано.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд пересвідчився, що позиція підсудного ОСОБА_3 , щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.
В ході судового розгляду кримінальної справи, з урахуванням ч.3 ст. 349 КПК України суд допитав обвинуваченого та дійшов до переконання, що його вина у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження повністю в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України).

ОСОБА_3 не одружений та утриманців не має, інвалідом не являється, має середню спеціальну освіту, за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра і нарколога.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує щире каяття, так як підсудним усвідомлено та критично оцінено свою протиправну поведінку, а також активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставинами які в силу статті 67 КК України обтяжує покарання підсудного є рецидив злочину і вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності злочину, вчиненого ОСОБА_3 , який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети покарання, призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції, визначеної за вчинені ним злочини у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті чи звільнення підсудного від покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, а тому ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Суд враховує, що 15.10.2020 Петриківським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.

За таких умов на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання слід визначити шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15.10.2020, більш суворим покаранням за цим вироком.

Зазначене також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17, відповідно до якої кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази по справі: відрізок шлангу зеленого кольору, згідно п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити, водяний насос марки «Харків» - вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи на загальну суму 720 грн., відповідно до ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого на рахунок держави.
Керуючись статтями 100, 337, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років (1 одного) місця позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2020 року більш суворим покаранням за цим вироком визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років (1 одного) місця позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Речові докази по справі: відрізок шлангу зеленого кольору, знищити; водяний насос марки «Харків» - вважати повернутими власнику ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати за проведення судових експертиз № 2235/20 від 25.05.2020 на суму 320 грн. та № 2157/20 від 20.05.2020 на суму 400 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1