КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Відяєво Кольського району Мурманської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_10
представника потерпілої ОСОБА_11
законного представника потерпілої ОСОБА_12
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2019 ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у вигляді 04 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 (три) роки. Застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 03 (три) роки. Зобов`язано ОСОБА_6 згідно ст.76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази по справі ? автомобіль "ВАЗ-21093", реєстраційний номер НОМЕР_1 , вирішено повернути ОСОБА_6 , автомобіль «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити у розпорядженні ОСОБА_13 , CD-диск з відео фіксацією дорожньо-транспортної пригоди із магазину «Нова Лінія» та CD-диск з відеозаписом камери загальноміської системи відео спостереження, CD-диск з рентген знімками та КТ на ім`я ОСОБА_14 залишити при матеріалах кримінального провадження, медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_14 ? залишити на зберіганні КМКЛШМД.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Києва від 15.08.2018 на речовий доказ ? автомобіль "ВАЗ-21093", реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасовано.
Стягнено з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів під час досудового розслідування в розмірі 10 708 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь неповнолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_12 , 500 000,00 гривень моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 200 000,00 гривень моральної шкоди.

Від захисника обвинуваченого надійшла апеляційна скарга на вказаний вирок.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 в поданій апеляційній скарзі просить апеляційний суд вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2019 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на надмірну суворість призначеного судом покарання, зокрема на те, що суд за наявності пом?якшуючих покарання обвинуваченого обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, без урахування даних про особу обвинуваченого необґрунтовано не застосував ст.69 КК України. Вважає, що ДТП сталось за участі двох водіїв і наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями. Наголошує, що суд не обґрунтував вирок в частині призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, тоді як позбавлення останнього такого права позбавляє його можливості працевлаштуватись, а отже і можливість швидко компенсувати потерпілим понесені збитки. Захисник аналогічно доводам прокурора також звертає увагу, що суд у вироку не вказав від відбування якого покарання , він звільняє обвинуваченого. Також захисник вказує на те, що вирок не вмотивований в частині визначення розміру моральної шкоди, завданої злочином.

Крім того захисник вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (не вмотивовано у вироку відкинуто докази сторони захисту, суперечності між мотивувальною і резолютивною частиною судового рішення), на неповноту судового розгляду, нез?ясування та неврахування судом всіх обставин вчинення злочину.

Від представника потерпілої ? адвоката ОСОБА_11 надійшли заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в яких він просить апеляційний суд апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2019скасувати в частині призначеного ОСОБА_6 покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити за ч.2 ст.286 КК України покарання у виді 04 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 03 (три) роки, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 03 (три) роки і покладенням обов?язків, передбачених п.2-4 ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.
Обгрунтовуючи подані заперечення представник потерпілої зазначає, що дійсно, видається незрозумілим рішення суду в частині застосування до ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, а саме від відбування якого виду покарання суд звільнив обвинуваченого. В іншій частині вимоги і доводи захисника обвинуваченого представник потерпілої вважає необґрунтованими. Зокрема ОСОБА_11 вважає, що захисником не зазначено підстави для направлення даного кримінального провадження на новий розгляд, хоча ст.415 КПК України надає їх виключний перелік. Також в запереченнях наголошується на тому, що часткове визнання вини обвинуваченим не пом?якшує його покарання, оскільки не знижує ступеню тяжкості вчиненого злочину, при тому, що шкоду потерпілим обвинуваченим не відшкодовано. Крім того представник потерпілої зауважує, що рішення суду про призначення ОСОБА_6 додатково покарання є цілком обґрунтованим і справедливим. Наголошує, що дії іншого учасника ДТП також перевірялись, що підтверджується висновком фототехнічної та автотехнічної експертизи від 12.11.2018 №12-1/1827-9/519.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.08.2018 близько 13 години 10 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ-21093», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в місті Києві по вулиці Лісківській, в напрямку від вулиці Радунської до проспекту Маяковського, на перехресті з вулицею Бальзака, в порушення вимог п.1.3, п.2.3.б, п.12.9.б, п.16.1, п. 16.11, п.33.2.2 Правил дорожнього руху, не виконав вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, перевищуючи максимальну швидкість зазначену в підпункті 12.4 цих правил, проїжджаючи перехрестя при вимкненому світлофорі та відсутності регулювальника, повинен був керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть та установленими на перехресті відповідними дорожніми знаками, а саме: дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, повинен був дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, однак цього не дотримався та допустив зіткнення з автомобілем марки «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «ГАЗ-2410», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 отримала тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми уламкового вдавленого лінійного перелому правої скроневої і тім`яної кісток з переходом лінії перелому на основу черепа в ділянці середньої черепної ямки, забою головного мозку, субперіостальної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки, забійної рани тім`яної ділянки справа, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги сторони захисту, думку представника потерпілої, який заперечив проти апеляційної скарги захисника, заслухавши пояснення сторін і відповіді на питання суду, вирішивши клопотання, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів керується наступним.

У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 та резолютивна частина вказаної апеляційної скарги не узгоджуються між собою, тому, що в мотивувальній частині апеляційної скарги йдеться про оскарження призначеного покарання, однак не оспорюються фактичні обставини вчинення злочину та доведеність вини ОСОБА_6 , а в резолютивній частині міститься прохання про скасування вироку Деснянського районного суду м. Києва від 24.10.2019 року і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
З цих підстав суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в частині призначеного покарання.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України фактично ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Вирішені судом апеляційної інстанції клопотання захисника про передослідження певних доказів (допит обвинуваченого , дослідження висновку експерта від 12.11.2018), стороною захисту при їх вирішенні не були обґрунтовані з позиції вимог ч.3 ст. 404 КПК України, а тому, як наслідок в їх задоволенні було відмовлено . Окрім того, обвинувачений не заперечував своєї вини та її доведеності, посилаючись лише на одну обставину, що дитина на задньому сидінні автомобіля ГАЗ-2410, не була пристебнута пасками безпеки. При цьому не заперечував що його дії знаходились в прямому причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП . Аналогічної позиції в суді апеляційної інстанції дотримувався і захисник. Таким чином, відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються питання щодо фактичних обставин справи, доведенності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України , адже фактично не ставляться під сумнів.
Оскаржуваним вироком обвинуваченому призначено покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки . Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання, безпідставно не застосовано положення ст. 69 КК України, однак вказаний довід захисника суд першої інстанції вважає неспроможним, оскільки відповідно до ст. 69 КК України суд може за наявності кількох обставин, що пом?якшують покарання призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті. Однак у вказаному випадку в діях ОСОБА_6 не встановлено достатньої кількості обставин передбачених ст. 66 КК України, що суттєво пом?якшують покарання, тому підстав для застосування ст. 69 КК України судом апеляційної інстанції не встановлено.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що суд не обґрунтував вирок в частині призначення ОСОБА_6 додаткового покарання, тоді як позбавлення останнього такого права позбавляє його можливості працевлаштуватись, а отже і можливість швидко компенсувати потерпілим понесені збитки. Суд апеляційної інстанції зазначає, що санкцією ч. 2 ст. 286 КК України встановлено, що вчинені дії караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Суд першої інстанції відповідно до ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання, тому вказані доводи апеляційної скарги задоволенню не підлягають і враховуючи тяжкість наслідків, які настали для малолітньої дитини в результаті ДТП, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення додаткового покарання .
Доводи захисника про те, що вироком не вказано від якого виду покарання звільнено ОСОБА_6 від основного чи додаткового, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу, тому апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволена .
Врешті, колегія суддів вважає, що захисником ОСОБА_10 не наведено переконливих аргументів , які б слугували підставою для скасування в цілому вироку Деснянського районного суду від 24.10.2019 і призначення нового розгляду у суді першої інстанції .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2019 ? залишити без задоволення .
Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 24.10.2019 відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст.286 КК України, за виключенням питання призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме в частині визнання його винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, вирішення долі речових доказів, вирішення питання арешту накладеного на автомобіль "Ваз-21093" реєстраційний номер НОМЕР_1 , стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого на користь держави, стягнення моральної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_14 та її законного представника ОСОБА_12 , залишити без змін .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 754/18058/18
Апеляційне провадження № 11-кп/824/491/2020
Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_15
Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1