Справа № 462/4293/20
провадження 1-кс/462/1254/20
У Х В А Л А

22 липня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання інспектора сектору дізнання Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000109 від 20.07.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна,

встановив:

Інспектор сектору дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене під час огляду місця події від 20.07.2020 року, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000109.
Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності дізнавача, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання дізнавача з цього приводу, викладене у клопотанні.
Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності власника майна ОСОБА_5 , який, будучи повідомленим про час та місце розгляду, в судове засідання не з?явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000109, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000109, 20.07.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.1 ст.309 КК України.
Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2020 року о 00.53 год. надійшло повідомлення із служби «102» про те, що 20.07.2020 року о 00.52 год. за адресою: м. Львів, вул. Фабрична, 21 при поверхневій перевірці підозрілої особи працівники поліції виявили згортки невідомої речовини схожої на наркотики. В подальшому особу встановлено, ним виявився ОСОБА_5 , 1991 р.н., прож. АДРЕСА_1 , який повідомив, що дана речовина являється амфетаміном і її придбав з метою збуту. Дану речовину, а саме 41 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору вилучено.
20 липня 2020 року під час допиту в якості свідка ОСОБА_5 повідомив інформацію де можна отримувати наркотичні речовини, робити закладки, а також надав інформацію, що інформацію йому скидали на його телефон «Iphone 7» в програму «Телеграм». Надавати інформацію з даного телефона ОСОБА_5 відмовився.
Під час проведення огляду місця події 20.07.2020 року за адресою м. Львів, вул. Чернівецька, 2, у ОСОБА_5 було вилучено мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .
Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
Відповідно до вимог ст.ст. 236, 237 КПК України при обшуку, огляді слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1,2 ст.40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених цим Кодексом; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.
Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається із постанови старшого інспектора сектору дізнання Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 20.07.2020 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000109.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що телефон вилучений під час огляду місця події, має статус тимчасово вилученого майна та відповідає критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дана річ може бути приховувана, пошкоджена, зіпсована, втрачена, знищена, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.
Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання інспектора сектору дізнання Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000109 від 20.07.2020 року, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone 7», чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 та який був вилучений 20.07.2020 року в ході огляду місця події.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1