Справа №443/1167/20
Провадження №1-кп/443/109/20
ВИРОК
іменем України

12 жовтня 2020 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Смогів Жидачівського району Львівської області, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та знаходячись біля приміщення продуктового магазину ФОП « ОСОБА_6 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та є громадським місцем вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_7 та безпричинно, під надуманим приводом, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилося у нехтуванні загальноприйнятих правил поведінки на зауваження ОСОБА_5 відреагував агресивно, почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, чим принижував її людську гідність та заважав відвідувачам магазину.

Продовжуючи свої протиправні дії, діючи при цьому з особливою зухвалістю, ОСОБА_4 умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, протиставляючи себе іншим особам, вибив ногою двері, які від удару злетіли із завіс та увійшов у приміщення магазину. В подальшому умисно, не маючи на те будь-яких підстав, схопив ОСОБА_5 рукою за волосся та штовхнув, від чого вона впала на землю, не даючи можливості їй підвестись, наніс декілька ударів ногами по животі та схопив рукою за шию.

Згодом, ОСОБА_4 вийшов із вказаного вище магазину на вулицю, де знову схопив ОСОБА_5 рукою за волосся та штовхнув, від чого остання впала на землю та вдарилася головою до плитки.

Надалі ОСОБА_4 взяв у руки мобільний телефон марки «Bravis» білого кольору, який належав потерпілій ОСОБА_5 , кинув його до бетону і розбив.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді садно-подряпини на передній поверхні шиї, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також тимчасово припинено нормальну роботу магазину.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що викладені у обвинувальному акті обставини в повній мірі відповідають дійсним обставинам справи. Також зазначив, що усвідомлює те, що після вживання алкогольних напоїв поводить себе неадекватно. Щиро шкодує про вчинене. Просив вибачення у потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, який йому інкримінований, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 296 КК України є правильною, оскільки останній вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.296 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_4 є проступком.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, спосіб вчинення кримінального правопорушення, те, що обвинувачений просив вибачення у потерпілої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого: раніше не судимого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, за місцем проживання скарг не поступало.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 , слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії, оскільки саме такий вид покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення засудженого.
Разом з тим, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину визнав, просив вибачення у потерпілої, суд приходить до висновку, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання, а тому відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речовий доказ по справі:

- Мобільний телефон марки «Bravis» білого кольору- повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1