Провадження №11-кп/824/3486/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 4 ст. 296 КК України
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі

суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
захисника : ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0003819 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 06 жовтня 2020 року включно,-

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляді Подільського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003819 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

В судовому засіданні суду першої інстанції прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не відпали.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 06 жовтня 2020 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 та ухвалити нову ухвалу, якою не продовжувати ОСОБА_10 запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що його підзахисний необґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв хуліганських дій, натомість він застосував необхідну оборону, так як його обступили спочатку 3 чоловіки, потім 5, а потім 7 і обвинувачений ОСОБА_8 захищався.

Апелянт вказав, що суд першої інстанції вже допитав потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженню, наразі продовжує досліджувати матеріали справи, а отже обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру впливати на свідків та потерпілих, тим більше, що вони вже допитані.

Сторона захисту вказує, що його підзахисний не має наміру залишати межі м. Києва, оскільки саме в Києві він має змогу працювати, заробляти гроші, турбуватися про своїх близьких. Обвинувачений буде дисципліновано приходити в судові засідання, щоб відстоювати свою правову позицію по справі та домагатися перекваліфікації його дій з хуліганства на легкі тілесні ушкодження.

Крім того, апелянт вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 був одружений та в нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей.

Також захисником зазначено, що суд першої інстанції продовжив запобіжний захід ОСОБА_8 на строк більше ніж 60 днів, які закінчуються 18 вересня 2020 року в зв`язку з чим ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного суду України № 4-р/2019 року від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_11 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другоїстатті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в судді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Статтею 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою вищенаведеної статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість останнього перебуваючи на волі переховуватись від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів приходить до висновку, що підстави, в зв`язку з наявністю яких був обраний обвинуваченому ОСОБА_8 даний запобіжний захід не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.

На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою, як про те ставить питання сторона захисту, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_8 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки останній не вчиняв хуліганських дій не можуть бути предметом розгляду на даній стадії, оскільки суд апеляційної інстанції, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта на продовження судом першої інстанції запобіжного заходу ОСОБА_12 на строк більший, ніж 60 днів.

Як убачається з тексту оскаржуваної ухвали, прокурор просив продовжити обвинуваченому строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, суд постановив клопотання прокурора задовольнити та продовжити існуючий запобіжний захід на 60 днів, однак, в резолютивній частині ухвали допустив помилку, вказавши, що такий запобіжний захід продовжено до 06 жовтня 2020 року включно, а тому ухвала суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того слід зазначити, що ОСОБА_8 ухвалою Подільського районного суду вже продовжено запобіжний захід ще на 60 днів.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а ухвала суду першої інстанції зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 липня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 06 жовтня 2020 року включно змінити.

Вважати продовженим запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 днів, а саме до 17 вересня 2020 року включно.

В решті ухвалу суду залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4