Справа № 742/1715/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/622/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2020 року Чернігівський апеляційний суд у складі:

Головуючого суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12.018.270.210.001.728, за апеляційною скаргою захисника, в інтересах обвинуваченого, на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2020 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Подище Прилуцького району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання після приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ухвалено зарахувати ОСОБА_6 у строк відбутого покарання час його тримання під вартою в період з 26 березня 2019 року по 05 квітня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 429 грн процесуальних витрат на залучення експерта.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з недоведеністю в діях обвинуваченого складу інкримінованого злочину. Вказує, що потерпілий ОСОБА_8 не бачив нападника в обличчя, а органом досудового розслідування не доведена кількість осіб, що здійснили розбій, та не знайдено знаряддя вчинення злочину. Свідок ОСОБА_9 перебуває з ОСОБА_6 у неприязних стосунках, у зв`язку з чим може його обмовляти. Звертає увагу, що викрадений у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон у жовтні місяці 2018 року вже використовувався у м. Києві, що підтверджується роздруківкою телефонних перегорів із прив`язкою до базових станцій, а тому ОСОБА_9 не могла бачити цю річ в обвинуваченого. Свідок ОСОБА_10 неодноразово лікувався в КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня», що ставить під сумнів його можливість об`єктивно сприймати дійсність. У свою чергу, показання ОСОБА_11 , сестри ОСОБА_6 , і його самого щодо непричетності останнього до вчинення злочину належним чином не спростовані.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 17 жовтня 2018 року, близько 03 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в смт Ладан по вул. Вокзальній, маючи прямий умисел та корисливий мотив, наніс близько двох ударів в область голови ОСОБА_8 , від чого потерпілий впав і втратив свідомість, спричинивши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я терміном більше 21 дня у вигляді перелому лівої ключиці зі зміщенням. Надалі ОСОБА_6 , скориставшись втратою свідомості ОСОБА_8 , викрав у нього мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 5 Black 4 Gb RAM 64 Gb ROM», вартістю 4473,56 грн, який належав потерпілому, після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

У місцевому суді обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційні скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Із матеріалів справи вбачається, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані досудовим слідством і судом першої інстанції за ч. 1 ст. 187 КК України.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Зокрема, про напад на нього із заподіянням тілесних ушкоджень, поєднаним із заволодінням телефоном, 17 жовтня 2018 року, близько 03 год. 00 хв. дав послідовні свідчення потерпілий ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_10 показав, що в середині жовтня 2018 року вони разом з обвинуваченим вживали пиво, а потім пішли в центр смт. Ладан і стояли поблизу місцевого ринку та розмовляли. На протилежній стороні вулиці він побачив двох чоловіків, які стояли біля пожежної частини і голосно розмовляли. Потім один пішов в бік кафе « ОСОБА_12 », а інший - на вулицю Вокзальну. В якийсь момент ОСОБА_13 сказав йому, що відлучиться не надовго, причини не повідомляв, і пішов в бік пожежної частини та вулиці Вокзальна, а повернувся через 10-15 хвилин і вони знову пішли до обвинуваченого додому. Вдома була його співмешканка ОСОБА_14 . Коли вони прийшли до місця проживання ОСОБА_15 , то останній на кухні показав йому мобільний телефон і сказав, що відібрав його в чоловіка.

Свідок ОСОБА_16 (зміна прізвища після укладення шлюбу ( а.п.128) пояснювала, що в середині жовтня 2018 р. вона та ОСОБА_6 проживали разом. Точної дати вона не пам`ятає, але близько 22 год. ОСОБА_13 з ОСОБА_17 прийшли додому і сиділи на кухні, розмовляли та сміялися. Близько 24 год. ОСОБА_6 зайшов до неї в кімнату і сказав , щоб вона не закривала двері бо він скоро повернеться. Близько 3год. 30хв. ОСОБА_6 з ОСОБА_17 повернулися і пішли на кухню. Після чого ОСОБА_13 зайшов до неї в кімнату і показав телефон. Вона запитала де взяв телефон, на що той відповів:«Місця треба знати». Коли до неї зателефонувала кума і сказала, що біля пожарки побили чоловіка і забрали телефон, вона сказала ОСОБА_18 , щоб він залишив її будинок, а той пообіцяв, що від даного телефону позбудеться.

Таким чином, суперечливі показання обвинуваченого, які не узгоджуються з усіма іншими доказами в кримінальному провадженні, апеляційний суд до уваги не бере і розцінює їх виключно як намагання уникнути відповідальності.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції обставин, які його пом`якшують чи обтяжують, не встановив, однак, відповідно до приписів ч. 1 ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку в лікаря-нарколога, має посередню характеристику за місцем проживання, висновок органу пробації, згідно з яким виправлення останнього без ізоляції від суспільства неможливе, та дійшов висновку про необхідність застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і його особі та є справедливим, а тому підстав для скасування чи зміни вироку не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, а касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4