Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6199/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 537 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2020 року. Колегія суддів Житомирського апеляційного суду у складі: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , -
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі у режимі відеоконференції з ДУ «Бердичівська ВП № 70» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2020 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 (далі ОСОБА_9 ) про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк, -
в с т а н о в и в:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі, призначеного йому вироком апеляційного суду Київської області від 07.07.2003 за ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 289 ч. 3, 357 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України, більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_9 . Твердить про незаконність та необґрунтованість ухвали. Вказує на невідповідність рішення суду практиці ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Заслухавши доводи захисника та пояснення засудженого ОСОБА_9 в підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
Статтями 5, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства; судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України; судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання; делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.
Відповідно до положень ст. ст. 23, 25-2 КК України 1960 року та ст. ст. 51, 64 КК України, довічне позбавлення волі є окремим та найсуворішим видом покарання, що прийшло на заміну смертній карі, встановлюється судом за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Згідно положень ч. 1 ст. 6 КК України 1960 року, ст. ст. 4, 5 КК України, - злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння; закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
За змістом статті 51 КК України, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є різними видами покарань.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 КК України, довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.
У відповідності до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року (справа №5-16кс11), - покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і до нього не можна застосовувати строкові критерії.
Згідно роз`яснень п. 3 та п. 4 Постанови Пленуму Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким щодо осіб, які засуджені до довічного позбавлення волі не застосовується.
Діючим КК України передбачена можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням тільки шляхом помилування індивідуально визначеної особи Президентом України в порядку ст. 87 КК України, заміни цього виняткового покарання на позбавлення волі на строк не менше 25 років.
Згідно ч. 7 ст. 151 КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання.
На даний час в ДУ «Бердичівська ВП № 70» Соменок відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за ст. ст. 115 ч. 2 п. 6, 289 ч. 3, 357 ч. 3, 185 ч. 2, 70 КК України за вироком апеляційного суду Київської області від 07.07.2003.
Згідно повідомлення представників установи виконання покарання, станом на 08.04.2020, Соменок відбув 19 років 9 місяців та 16 днів позбавлення волі.
За таких обставин, з урахуванням вищевказаних положень кримінального закону, оскільки до цього часу кримінальний закон не змінено відповідно до правових позицій Європейського суду з прав людини, наведених в апеляційній скарзі захисника, суд першої інстанції законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання засудженого.
Тому доводи апеляційної скарги захисника про необхідність заміни судом покарання у виді довічного позбавлення волі покаранням на позбавлення волі на певний строк є необґрунтованими.
Підстав для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2020 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді позбавлення волі на певний строк, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді: