Справа № 163/2594/20 Провадження №11-сс/802/562/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8
представника власника майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000057 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Любомльського районного суду Волинської області з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000057.
Клопотання обґрунтував тим, що у ЄРДР внесено відомості про незаконне заволодіння невстановленою особою належного ОСОБА_11 автомобілем "Мерседес", номерний знак НОМЕР_1 , на стоянці біля готелю в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, що мало місце в період часу з 28.07.2020 року по 18.08.2020 року. Під час проведення огляду місця події території домогосподарства по АДРЕСА_1 10.09.2020 року було виявлено кузов автомобіля "Мерседес", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та його елементи (підлокітник; кермо; передні ліві двері; два передніх сидіння; люк; спинку заднього сидіння; елементи обшивки даху, дна салону та шумоізоляції; елементи електроніки; дві подушки безпеки; одну внутрішню деталь дверей; два ремені безпеки; циліндр для гальмівної рідини; дверний замок; дзеркало заднього огляду; панель салонного освітлення; два захисні козирки; чотири верхні ручки салону; розрізані елементи капоту) та колісний трактор "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 . Зазначений кузов, його елементи і трактор слідчим були оглянуті, вилучені та визнані речовими доказами в цьому кримінальному провадженні. На думку слідчого, вилучене майно має силу речового доказу, зберегло на собі сліди злочину, надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.
Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року клопотання задоволено. Накладено арешт на вилучене 10 вересня 2020 року під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 майно, а саме: на належні ОСОБА_11 кузов автомобіля "Мерседес", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , та його елементи (підлокітник; кермо; передні ліві двері; два передніх сидіння; люк; спинку заднього сидіння; елементи обшивки даху, дна салону та шумоізоляції; елементи електроніки; дві подушки безпеки; одну внутрішню деталь дверей; два ремені безпеки; циліндр для гальмівної рідини; дверний замок; дзеркало заднього огляду; панель салонного освітлення; два захисні козирки; чотири верхні ручки салону; розрізані елементи капоту); на належний ОСОБА_8 колісний трактор "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 , заборонивши власникам (володільцям) володіти, користуватись та розпоряджатися вказаним майном.
В поданій апеляційній скарзі представника власника майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 вважає ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого під час проведення огляду майна, а саме трактора "Т-25", 1993 року випуску, реєстраційний номер знак НОМЕР_3 . Крім того, апелянт просить поновити строк апеляційного оскарження судового рішення, оскільки вважає, що пропущений він з поважних причин.
В іншій частині ухвала слідчого судді ніким з учасників провадження не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Заслухавши доповідача, який виклав суть та доводи апеляційної скарги, пояснення володільця майна ОСОБА_8 та представника володільця майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив, пояснення слідчого, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б вказували на належне повідомлення власника трактора "Т-25", 1993 року випуску, реєстраційний номер знак НОМЕР_3 про розгляд клопотання щодо накладення арешту на його майно.

Враховуючи практику Європейського суду, застосовуючи чинне законодавство України, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року не пропущений представником володільця майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 , а тому, на думку апеляційного суду, апеляційну скаргу подано в строку передбачений нормами КПК України.
Так, відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арештом майна згідно із ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

В п.1 ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку згідно із ч.3 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону вбачається, що слідчий, прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту, повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, а саме: щодо збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Нормами ст.41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
На думку апеляційного суду, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов невірного висновку про наявність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення в частині заборони власнику (володільцю), а саме ОСОБА_8 володіти, користуватись належним колісним трактором "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 .
Так, з матеріалів клопотання вбачається, що СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0004553 від 08.09.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.
Предметом злочину, передбаченого ст.198 КК України може бути лише майно, одержане злочинним шляхом, тобто бути результатом вчинення суспільно небезпечного діяння, що визнається кримінальним правопорушенням. Об`єктивна сторона цього злочину полягає у заздалегідь не обіцяному придбанні, отриманні, зберіганні чи збуті майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.
Згідно відомостей, які містяться в ЄРДР про незаконне заволодіння невстановленою особою належного ОСОБА_11 автомобілем "Мерседес", номерний знак НОМЕР_1 , на стоянці біля готелю в селі Старовойтове Любомльського району Волинської області, що мало місце в період часу з 28.07.2020 року по 18.08.2020 року.
Протоколом огляду місця події від 10.09.2020 року стверджено, що в ході огляду домогосподарства по АДРЕСА_1 за письмовим дозволом ОСОБА_8 було виявлено та вилучено кузов автомобіля "Мерседес", ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , його елементи (підлокітник; кермо; передні ліві двері; два передніх сидіння; люк; спинку заднього сидіння; елементи обшивки даху, дна салону та шумоізоляції; елементи електроніки; дві подушки безпеки; одну внутрішню деталь дверей; два ремені безпеки; циліндр для гальмівної рідини; дверний замок; дзеркало заднього огляду; панель салонного освітлення; два захисні козирки; чотири верхні ручки салону; розрізані елементи капоту) та колісний трактор "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 . Зазначений кузов, його елементи і трактор слідчим були оглянуті, вилучені та визнані речовими доказами в цьому кримінальному провадженні, що підтверджується постановою дізнавача від 11.09.2020 року. З письмових пояснень ОСОБА_8 вбачається, що останній за допомогою вилученого трактора перемістив автомобіль "Мерседес" на територію свого подвір`я. Власником колісного трактора "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 , є ОСОБА_8 , що підтверджується його технічним паспортом.
Доводячи підставність поданого клопотання слідчий вказував про те, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучене майно має силу речового доказу, зберегло на собі сліди злочину, надасть змогу об`єктивно встановити важливі обставини провадження, а неприйняття рішення про арешт майна безумовно тягне його повернення з можливістю втрати доказового значення.
Разом з тим колегією суддів встановлено, що будь-яких обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на колісний трактор "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 в розумінні заборони права володіти, та користуватися майном, не вбачається, оскільки у кримінальному провадженні ризиків знищення чи пошкодження майна не встановлено.
Крім того з в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 вказаний трактор необхідний для транспортування врожаю та здійснення інших необхідних польових робіт, а тому заборона користуватися тракторем поставить останнього у скрутне матеріальне становище.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий та прокурор не навели законних підстав для заборони користування вищевказаним колісним трактором "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в цій частині з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Оскільки слідчим у своєму клопотанні та прокурором у суді апеляційної інстанції не наведено підстав для заборони користування зазначеним майном, то апеляційний суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого в частині заборони користування колісним трактором "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 , слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року про арешт майна в частині заборони користування колісним трактором "Т-25", номерний знак НОМЕР_3 скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого слідчий СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 в цій частині відмовити.
В іншій частині ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 15 вересня 2020 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: