Справа № 594/258/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2020 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві кримінальне провадження №0002689 про обвинувачення :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, раніше судимого: вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2017 року за ч.4 ст.407 КК України до штрафу в розмірі 7055 грн; вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02 квітня 2018 року за ч.1 ст.185 КК України, на підставі ст.71 КК України до штрафу в розмірі 7905 грн., вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 27 червня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1360 грн., штраф сплачено 06.02.2020,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2019 року біля 20.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_5 перебували в приміщенні літної кухні господарства ОСОБА_6 , в АДРЕСА_3 . В цей час, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла суперечка, яка переросла у конфлікт, під час якого ОСОБА_3 діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підійшов до ОСОБА_5 та наніс йому два удари кулаком лівої руки в область обличчя.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді багатоуламкового перелому кісток лицевого черепа справа зі зміщенням відламків (кісток носа, верхньої щелепи справа, правої виличної кістки), синці обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, погодився з усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення і суду показав, що дійсно в травні 2019 року біля 20.00 год. перебував у господарстві ОСОБА_6 , виставляв могорич за те, що йому привезуть дрова. В цей час у нього виникла суперечка з потерпілим ОСОБА_5 , в ході якої він наніс потерпілому два удари в область обличчя, від яких той упав. У вчиненому розкаюється, на час розгляду справи в суді шкоду потерпілому не відшкодував, бо не має постійної роботи.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючі та обтяжуючі його вину обставини, особу обвинуваченого.

Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він раніше судимий. Згідно характеристики по місцю проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире розкаяння у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання у виді обмеження волі. В той же час, враховуючи пом`якшуючу покарання обставину, молодий вік обвинуваченого, позицію потерпілого, який не наполягає на суворій мірі покарання, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і іспитовим строком та покладенням певних обов`язків, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.368, 370,374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити йому покарання 3 (три) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий