Номер провадження 1-кп/243/388/2021
Номер справи 243/25/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 14 » січня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4

- обвинуваченої ОСОБА_5

- захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою звуко та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000803 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 грудня 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 05 січня 2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дебальцеве Донецької області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, не одруженої, має на утримані двох неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2020 року приблизно о 00 год. 56 хвилин на лінію «103» надійшов виклик від ОСОБА_5 , яка повідомила, що у її дитини підвищена температура, та вони перебувають за місцем свого мешкання, а саме: за адресою АДРЕСА_2 . Після виклику приблизно через 5 хвилин бригада екстреної медичної допомоги СШМД в м. Слов`янську СП №1 у складі чергового фельдшера виїзної бригади ОСОБА_4 та водія прибули за вищевказаною адресою, їх запросили до будинку, а саме, в приміщення кухні. В цей же час ОСОБА_5 перебувала в приміщенні кухні вищезазначеного домоволодіння, в ході раптово виниклих неприязних стосунків, на грунті словесної сварки виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 29 листопада 2020 року приблизно о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за вищевказаною адресою в приміщенні кухні, діючи умисно, протиправно, остання цілеспрямовано штовхнула обома руками фельдшера ОСОБА_4 в груди, після чого ОСОБА_4 впала та вдарилась одночасно куприком та головою, а саме: задньою частиною голови об підлогу. Після чого ОСОБА_4 підвелась на ноги та ОСОБА_5 , продовжуючи свій протиправний умисел, схопила з силою своєю лівою рукою ОСОБА_4 за праву руку, а саме: в області зап`ястя, та подряпала тильну сторону правої кісті.

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинено наступні тілесні ушкодження, а саме: забій м`яких тканин області правого променево зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні правої кісті в районі проксимальної фаланги III пальця, забій м`яких тканин куприка, крижі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також закриту черепно мозкову травму, струс мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткостроковий розлад здоров`я, які потребують для свого загоєння термін понад 6 діб але не більше 21-ї доби.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачена ОСОБА_5 викривається наступними доказами.

Під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, визнала себе винною в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, та надала покази, що 29 листопада 2020 року приблизно о 00 год. 56 хвилин вона зателефонувала на лінію «103» та повідомила, що у її дитини підвищена температура, та вони перебувають за місцем свого мешкання, а саме: за адресою АДРЕСА_2 . Після виклику приблизно через 5 хвилин бригада екстреної медичної допомоги СШМД в м. Слов`янську СП №1 у складі чергового фельдшера виїзної бригади ОСОБА_4 та водія прибули за вищевказаною адресою, вона запросила їх до будинку, а саме, в приміщення кухні. В цей же час вона також перебувала в приміщенні кухні вищезазначеного домоволодіння, в ході раптово виниклих неприязних стосунків, між нею та ОСОБА_4 виникла словесна сварка. В ході сварки вона цілеспрямовано штовхнула обома руками фельдшера ОСОБА_4 в груди, після чого ОСОБА_4 впала та вдарилась одночасно куприком та головою, а саме: задньою частиною голови об підлогу. Після чого ОСОБА_4 підвелась на ноги, а вона схопила з силою своєю лівою рукою ОСОБА_4 за праву руку, а саме: в області зап`ястя, та подряпала тильну сторону правої кісті.

У тому, що вчинила вказане кримінальне правопорушення, вона щиро розкаялася.

Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У п.274 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Нечипорук і Йонкало проти України зазначено: якість доказів також береться до уваги, а також те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, будь-які сумніви щодо їхньої надійності й точності.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.

Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.

З приводу того, що доведення є єдиним способом для встановлення істини у Кримінально процесуальному кодексі України вказано: "Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена».

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 29 листопада 2020 року приблизно о 00 год. 56 хвилин на лінію «103» надійшов виклик від ОСОБА_5 , яка повідомила, що у її дитини підвищена температура, та вони перебувають за місцем свого мешкання, а саме: за адресою АДРЕСА_2 . Після виклику приблизно через 5 хвилин бригада екстреної медичної допомоги СШМД в м. Слов`янську СП №1 у складі її, як чергового фельдшера виїзної бригади та водія прибули за вищевказаною адресою, їх запросили до будинку, а саме, в приміщення кухні. В цей же час ОСОБА_5 перебувала в приміщенні кухні вищезазначеного домоволодіння, в ході раптово виниклих неприязних стосунків, між нею та ОСОБА_5 виникла словесна сварка. В ході сварки ОСОБА_5 цілеспрямовано штовхнула її обома руками в груди, після чого вона впала та вдарилась одночасно куприком та головою, а саме: задньою частиною голови об підлогу. Після чого вона підвелась на ноги, а ОСОБА_5 схопила з силою своєю лівою рукою за її праву руку, а саме: в області зап`ястя, та подряпала тильну сторону правої кісті.

В результаті умисних противоправних дій ОСОБА_5 їй спричинено наступні тілесні ушкодження, а саме: забій м`яких тканин області правого променево зап`ясткового суглобу, садно на тильній поверхні правої кісті в районі проксимальної фаланги III пальця, забій м`яких тканин куприка, крижі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Також закриту черепно мозкову травму, струс мозку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткостроковий розлад здоров`я, які потребують для свого загоєння термін понад 6 діб але не більше 21-ї доби.

Просить суд покарати ОСОБА_5 на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою, показань потерпілої, провина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Так, з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження № 0000803 було зареєстровано 02 грудня 2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, що давало право з цього моменту проводити слідчі та процесуальні дії.

Із Висновку судово медичної експертизи №400 від 15 грудня 2020 року вбачається, що «При судово медичній експертизі у ОСОБА_4 виявлені наступні тілесні ушкодження: Закрита черепно мозкова травма: струс головного мозку утворилась від дії твердого тупого предмету індивідуальної та конструктивної властивості контактуючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару струсу, можливо в зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, як потребуюча для свого лікування терміну понад 6 діб але не більше 21-ї доби. Забій м`яких тканин області правого променево зап`ясткового суглоба, садно на тильній поверхні правої кисті в рівні проксимальної фаланги III пальця утворились від дії твердого тупого предмету індивідуальні та конструктивні властивості контактуючої поверхні якого не відобразились, за комбінованим механізмом удару та тертя ковзання, можливо в зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Забій м`яких тканин куприка, крижі утворилися від дії твердого тупого предмету індивідуальні та конструктивні властивості контактуючої поверхні якого не відобразились, за механізмом удару, можливо в зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Синець на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині утворився від дії твердого тупого предмету з обмеженою поверхнею, що контактувала, за механізмом удару тиску, можливо в зазначений термін та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Будь - які об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень м`яких тканин грудної клітки в медичній документації на ім`я ОСОБА_4 не описані, тому діагноз «Забій грудної клітки справа» при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень не враховувався.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 03 грудня 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпіла ОСОБА_4 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: потерпіла ОСОБА_4 продемонструвала на статисті як саме раніше невідома їй жінка, до якої вона приїхала на виклик штовхнула її обома руками в область грудей; продемонструвала на статисті чим вона вдарилася внаслідок поштовху раніше невідомої жінки, а саме копчиком; продемонструвала на статисті чим вона вдарилась в наслідок поштовху раніше невідомої жінки, а саме задньою частиною голови; продемонструвала на статисті як саме раніше невідома їй жінка, до якої вона приїхала на виклик, хапала з силою її лівою рукою за праву руку; продемонструвала на статисті як саме раніше невідома їй жінка, до якої вона приїхала на виклик подряпала її праву руку лівою рукою.

Потерпіла ОСОБА_4 під час слідчого експерименту надала пояснення, аналогічні свідченням, наданим під час її допиту в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 03 грудня 2020 року з участю потерпілої ОСОБА_4 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, статиста.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 03 грудня 2020 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 грудня 2020 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_4 заявила, що впізнає особу на фотознімку № 2, як жінку, яка 29 листопада 2020 року спричинила їй тілесні ушкодження. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 грудня 2020 року вбачається, що на фотознімку № 2 зображено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що слідча дія «Пред`явлення особи для впізнання» була проведена у відповідності до вимог статті 228 КПК України, а складений Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21 грудня 2020 року цілком відповідає вимогам статті 231 КПК України.

В судовому засіданні стороною захисту не надано будь - яких переконливих доказів, які б свідчили про порушення норм статті 228 КПК України при проведенні вказаної слідчої дії, також сторона захисту не посилається на будь - які порушення статті 231 КПК України з боку органу досудового розслідування при складанні Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 грудня 2020 року.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_8 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_8 продемонструвала на статисті як саме фельдшер ОСОБА_4 впала, перечепившись за стілець; продемонструвала на статисті як саме фельдшер ОСОБА_4 впала на правий бік, перечепившись за стілець.

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 05 грудня 2020 року з участю свідка ОСОБА_8 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих, статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України «До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 05 грудня 2020 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 05 грудня 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_9 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: свідок ОСОБА_9 продемонструвала на статисті як саме фельдшер ОСОБА_4 впала, перечепившись за стілець; продемонструвала на статисті, як саме фельдшер ОСОБА_4 впала на правий бік, перечепившись за стілець.

Із Висновку судової медичної експертизи № 424 від 16 грудня 2020 року вбачається, що « Не виключається можливість утворення закритої черепно мозкової травми: струсу головного мозку, забою м`яких тканин куприка та крижі при обставинах, а саме внаслідок падіння з положення стоячі та ударі областю куприка, крижі об тверду опорну площину та ударі потиличною областю голови об «стіл», на які вказала ОСОБА_4 в ході свого допиту від 03 грудня 2020 року та при проведенні Слідчого експерименту від 03 грудня 2020 року. Не виключається можливість утворення забою м`яких тканин області правого променево зап`ясткового суглоба з садном на тильній поверхні правої кисті на рівні проксимальної фаланги III пальця та синця на задній поверхні правого передпліччя в нижній третині при обставинах, а саме внаслідок хапання рукою людини за область правої кисті та правого передпліччя з дією нігтьової пластинки пальця людини, на які вказала ОСОБА_4 в ході свого допиту від 03 грудня 2020 року та при проведенні Слідчого експерименту від 03 грудня 2020 року.

Виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при обставинах, а саме при падінні з положення стоячи та ударі правим боком об опорну площину, на які вказала ОСОБА_9 в ході свого допиту 05 грудня 2020 року та при проведенні Слідчого експерименту від 05 грудня 2020 року.

Виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при обставинах, а саме при падінні з положення стоячи та ударі правим боком об опорну площину, на які вказала ОСОБА_8 в ході свого допиту 05 грудня 2020 року та при проведенні Слідчого експерименту від 05 грудня 2020 року.

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 грудня 2020 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрювана ОСОБА_5 докладно розповіла та показала обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрювана ОСОБА_5 продемонструвала, де саме стояла фельдшер ОСОБА_4 поруч з стільцем; продемонструвала на статисті, як впала фельдшер ОСОБА_4 та був перевернутий стілець, через який вона перечепилася; як саме впала і лежала фельдшер ОСОБА_4 .

Із Висновку судової медичної експертизи № 440 від 23 грудня 2020 року вбачається, що «Виключається можливість утворення виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень при обставинах, а саме при падінні з положення стоячи та ударі правим боком об опорну площину, на які вказала ОСОБА_5 в ході свого допиту від 22 грудня 2020 року та при проведенні Слідчого експерименту від 22 грудня 2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом»,який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Згідно правового змісту норм ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Стаття 62 Конституції України гарантує, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

При цьому саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що висунуте ОСОБА_5 , обвинувачення за ст. 125 ч.2 КК України, знайшло своє підтвердження, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченої повністю доведено, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 125 ч.2 КК України спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні міри покарання обвинуваченій у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до кримінальних проступків, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченої.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.п.2,3 «при призначенні покарання, суди повинні всебічно враховувати фактичні обставини кримінального провадження у їх сукупності та визначати тяжкість конкретних злочинів враховуючи їх індивідуальний ступінь. Визначаючи ступінь тяжкості злочину судам необхідно виходити з особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб, кількість епізодів злочинної діяльності, характер та ступінь наслідків. Отже, ступінь тяжкості злочину визначається характером того діяння, яке було вчинено у конкретному випадку. На неї впливають різні об`єктивні та суб`єктивні обставини, зокрема цінність тих суспільних відносин, на які посягає винний, тяжкість наслідків (характер посягання), спосіб посягання форма й ступінь вини наявність або відсутність кваліфікуючих ознак.»

Суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудною, раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, посередньо характеризується за місцем мешкання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що потерпіла не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченої і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу, однак в мінімальних межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді штрафу є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_10 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн ( вісімсот п`ятдесят грн.) на користь держави.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .