КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року у кримінальному провадженні №0003035 від 06.12.2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0003035 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 28.08.2020 у ході проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого у 5-му ряду гаражів гаражного кооперативу «Московський», за адресою м. Харків, вул. Бучми, 13, а саме на:
- автомобіль Lexus GX 460 чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 (зі знищеним VIN кодом);
- змиви на ватні палички з поверхонь рульового колеса, ручки АКПП, внутрішньої ручки водійських дверей, з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей, два змиви з поверхонь ручок задніх дверей, з внутрішньої ручки багажного відділення, з поверхні підлокітника;
- в`язану бавовняну шапку сірого кольору;
- гаманець чорного кольору, у якому знаходились документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль LexusGX460 універсал VIN НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 28.12.1999 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Також слідчий суддя вказав, що у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки про оскаржувану ухвалу йому стало відомо лише 08.10.2020 року від його сина ОСОБА_8 , якому вона була вручена того ж дня. Зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що винесена з неповним з`ясуванням обставин справи. Апелянт вказує, що його було позбавлено права користування майном, яке належить йому на праві приватної власності, що є порушенням Конституції України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Цивільного кодексу України.

Додає апелянт, що він не має наміру відчужувати вказаний автомобіль, передавати його у власність іншим особам, а сам транспортний засіб потребує технічного огляду та ряду ремонтних робіт. На переконання апелянта працівниками правоохоронних органів уже були проведені усі необхідні слідчі дії з виявленням слідів або інших відомостей, які можуть бути важливі для встановлення обставин кримінального провадження, а тому відсутня необхідність в накладенні арешту на даний транспортний засіб.

В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, проте причину неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутність, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Колегія суддів приймає до уваги доводи клопотання апелянта про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та вважає за необхідне поновити його з огляду на те, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, апелянт присутнім не був, про ухвалу слідчого судді згідно наявної в матеріалах судового провадження інформації дізнався лише 08.10.2020 року.

Вивчивши матеріали судової справи за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003035 від 06.12.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.4 ст.296, ч.2 ст.185, ч.2 ст.296, ч.3 ст.289, ч.1 ст.255 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування з метою забезпечення збереження речових доказів звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 28.08.2020 у ході проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого у 5-му ряду гаражів гаражного кооперативу «Московський», за адресою м. Харків, вул. Бучми, 13, оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того, постановою органу досудового розслідування від 25 липня 2020 рокувищезазначене майно визнано речовими доказами.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, зокрема, автомобіль Lexus GX460 чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 (зі знищеним VIN кодом); змиви на ватні палички з поверхонь рульового колеса, ручки АКПП, внутрішньої ручки водійських дверей, з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей, два змиви з поверхонь ручок задніх дверей, з внутрішньої ручки багажного відділення, з поверхні підлокітника; в`язану бавовняну шапку сірого кольору; гаманець чорного кольору, у якому знаходились документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль Lexus GX 460 універсал VIN НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 28.12.1999 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання вони можуть містити інформацію про об`єкт досудового розслідування.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно, вилученого під час проведення обшуку не може прийматися до уваги.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні органу досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта, слід визнати непереконливими.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого групи слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні №0003035 ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене 28.08.2020 у ході проведення огляду гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого у 5-му ряду гаражів гаражного кооперативу «Московський», за адресою м. Харків, вул. Бучми, 13, а саме на: автомобіль Lexus GX460 чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 (зі знищеним VIN кодом); змиви на ватні палички з поверхонь рульового колеса, ручки АКПП, внутрішньої ручки водійських дверей, з внутрішньої ручки передніх пасажирських дверей, два змиви з поверхонь ручок задніх дверей, з внутрішньої ручки багажного відділення, з поверхні підлокітника; в`язану бавовняну шапку сірого кольору; гаманець чорного кольору, у якому знаходились документи, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль Lexus GX 460 універсал VIN НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 та посвідчення водія серії НОМЕР_5 від 28.12.1999 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5741/2020 Доповідач: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер №757/40306/20-к Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9