Провадження № 1-кс/344/4475/20
У Х В А Л А
29 вересня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що 25 липня 2020 року в ході огляду місця події інспектором сектору дізнання Івано- Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області вилучено автомобіль марки «Skoda Oktavia А5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію до цього транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави (Польщі) серії та номер НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля. Вказаний автомобіль був визнаний речовим доказом та поміщений на тимчасове зберігання на територію спецмайданчика по вул. Січинського, 5 у м. Івано-Франківську. На даний час у кримінальному провадженні проведено експертизу свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії та номеру НОМЕР_2 , в результаті якої виявлено його підроблення, а також експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави (Польщі) серії та номер НОМЕР_3 , якою встановлено, що даний документ відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу. Інших експертиз в даному кримінальному провадженні не призначалося. Органом досудового розслідування повністю зафіксовано слідову інформацію, жодній особі підозру не пред`явлено, потреба в застосуванні арешту майна відпала і відсутня необхідність утримання автомобіля на арешт майданчику.

Адвокат заявника в судовому засіданні клопотання підтримав, надав пояснення про те, що автомобіль та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вилучено у ОСОБА_4 , автомобіль було придбано в третьої особи в м. Львів, наявні два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, встановлено, що польське свідоцтво не містить ознак підробки, про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підроблене заявнику не було відомо, підозру не оголошено, експертизи проведено, відсутня потреба в збереженні арешту.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

04/08/2020 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду накладено арешт на автомобіль марки «Skoda Oktavia А5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію до цього транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу іноземної держави (Польщі) серії та номер НОМЕР_3 та ключі від цього автомобіля, передано транспортний засіб а також ключі від нього передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4

28/08/2020 видано висновок експерта за результатами судово-технічної експертизи документів, за результатами якої встановлено, що надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає аналогічним свідоцтвам, які виготовляються на РС Ukraina та перебувають в офіційному обігу.

25/08/2020 видано висновок експерта за результатами судово-технічної експертизи документів, за результатами якої встановлено, що надане на дослідження свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії SERIA DR/ НОМЕР_4 за способами нанесення зображень та первинним елементам захисту відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, суб`кт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту. В його клопотанні вказано, що на його думку на даний час відпала потреба арешту автомобіля.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на спірний автомобіль накладено обґрунтовано; автомобіль відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

До завершення розгляду кримінального провадження по його суті все ще зберігається необхідність здійснити процесуальні дії з відповідним речовим доказом.

Таким чином перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного автомобіля здійснено без правових підстав.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме для мети забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Також, встановлено, що транспортний засіб перебуває в користуванні заявника, він є відповідальною особою за збереження арештованого майна. Законом не передбачено можливість реєстрації одного транспортного засобу двічі, відсутні правові підстави для існування двох свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, права та інтереси заявника не порушено, оскільки автомобіль передано в користування за відповіданою резолюцією суду.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу скаржник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного, суд -

П О С Т А Н О В И В :
в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1