Дата документу 17.08.2020 Справа № 331/2809/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/929/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 331/2809/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2020 року задоволено клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 23 липня 2020 року по 21 вересня 2020 року.

Встановлено ОСОБА_8 заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21970 гривень, яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст.194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_10 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 23.07.2020, приблизно об 18 годині 30 хвилини, ОСОБА_10 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , знаходячись на проїзній частині біля будинку №14-А по вулиці Глісерна у місті Запоріжжя, переконавшись в тому, що за їх злочинними діями ніхто не спостерігає, разом з ОСОБА_12 підійшли до вантажного транспортного засобу «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , де останній шляхом опущення скла водійських дверей, з кабіни вказаного автомобіля, таємно викрав чоловічу сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє, в якій знаходились грошові кошти у сумі 300 гривень, що належать ОСОБА_13 та передав її ОСОБА_10 , який в свою чергу відніс її до автомобіля «Chery Kimo» д.н.з. НОМЕР_2 , тим самим незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого у сумі 300 гривень. Далі, ОСОБА_12 , знаходячись в кабіні вантажного транспортного засобу «МАЗ», від`єднав та утримуючи при собі відео регістратор «Super WDR Optical Lens FOV 165» в корпусі чорного кольору, вартістю 1300 гривень, що належить ОСОБА_13 , залишив кабіну вищевказаного автомобіля та направився до «Chery Kimo» д.н.з. НОМЕР_2 , біля якого очікував ОСОБА_10 . Таким чином, ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи за попередньою змовою групою осіб, таємно викрали майно ОСОБА_13 , чим спричинили йому матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

Тим самим, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_10 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання, передбаченим ст.177 КПК України, ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів зазначає, що слідчий суддя не врахував відсутність доказів, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання можливим ризикам.

Звертає увагу суду, що відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_8 раніше не судимий, йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за який законом визначено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Під час розгляду клопотання прокурором не доведено, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За таких обставин слідчий суддя не мав права задовольняти клопотання слідчого та обирати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано не в повній мірі.

Так, з наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , дані про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», §219, 21.04.2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у ст.5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 року, §57).

Колегія суддів, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, вважає, що сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Також, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим та прокурором в клопотанні та під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків, з чим погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, встановивши зазначені обставини, суд не навів в ухвалі достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та відповідно, не обґрунтував наявність обставин застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції вірно встановив, що існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, який був заявлений у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте зазначений ризик має незначний ступінь небезпеки, про що свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання. Також існує ризик незаконного впливу збоку підозрюваного на потерпілого. При цьому, з урахуванням мінімальних ризиків та наявності доказів причетності підозрюваного ОСОБА_8 до злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, суд обмежившись лише посиланням на законодавчі норми кримінального процесуального закону застосував до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, належним чином не обґрунтувавши прийняте рішення щодо конкретного кримінального провадження та особи підозрюваного.

Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 - 112 рішення від 1 березня 2007 року).

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Будь-які дані про те, що підозрюваний ОСОБА_8 переховувався від органу досудового розслідування чи суду та перешкоджав кримінальному провадженню в матеріалах справи відсутні. Не надав таких даних прокурор і в судовому засіданні. Також відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Отже, з урахуванням вказаних обставин, рішення про тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є невмотивованим.

На думку колегії суддів, слідчий суддя районного суду під час розгляду клопотання слідчого не в повній мірі оцінив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_8 та практики Європейського суду з прав людини, а саме ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має право на свободу та особисту недоторканність, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, підстав, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу за матеріалами справи не встановлено.

Таким чином, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні та вимог кримінального процесуального закону відносно застосування виключного запобіжного заходу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, на підставі чого ухвалу слідчого судді слід скасувати та постанови нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу та застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 23 липня 2020 року по 21 вересня 2020 року, з визначенням застави в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21970 гривень, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобулеті, Грузія, громадянина Грузії, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 21 вересня 2020 року включно, із застосуванням електронних засобів контролю.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_8 :

1) прибувати за вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися з місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками по даному провадженню.

5) носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Роз`яснити ОСОБА_8 , що відповідно до вимог ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Копію ухвали направити до Запорізької місцевої прокуратури №1 та начальнику ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» для виконання.

Контроль за виконанням зобов`язань домашнього арешту покласти на процесуального прокурора у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали до 21 вересня 2020 року включно.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4