ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7532/20 Номер провадження 11-сс/814/829/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 26.08.2020,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, в порядку ст.303 КПК України за заявою ОСОБА_5 від 20.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, щодо можливого перевищення службових повноважень працівниками правоохоронних органів та суддів.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що доводи, викладені у заяві, не містять фактичних даних, що вказували б на вчинення злочину, є особистою оцінкою дій вказаних посадових осіб і ґрунтується лише на припущеннях щодо можливої протиправності дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Також вказав, що оскаржуючи бездіяльність посадових осіб, заявник фактично намагається оскаржити відповідні судові рішення за результатами розгляду справи за його участі, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст.303 КПК України. Можливі порушення при здійсненні професійної діяльності судді становлять самостійний предмет оскарження в порядку дисциплінарного провадження і не є підставою для внесення відомостей у ЄРДР.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_5 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою зобов`язати уповноважених посадових осіб Полтавської обласної прокуратури, розташованого у м.Полтава внести відомості про кримінальне правопорушення за його заявою від 20.07.2020.

Зазначає, що предметом скарги є бездіяльність прокурора, який не вніс відомості до ЄРДР, а рішення суду, надані ОСОБА_5 як доказ неправомірних дій посадових осіб Полтавського районного суду та Прокуратури Полтавської області не мають відношення до розгляду відповідної судової справи за його участі на даний час, що виключає можливість втручання у діяльність судових органів.

Вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги та виносячи оскаржувану ухвалу від 26.08.2020 року слідчий суддя фактично самостійно здійснила досудове розслідування та перевірку відомостей про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення, що є неприпустимим.

Зважаючи на те, що скаржник та прокурор подали заяви про розгляд провадження без їх участі, колегія суддів, керуючись положеннями ст.406 КПК України, вважає за можливе ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Права та свободи людини і громадянина, у відповідності до ст.55 Конституції України, захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Разом з цим, специфіка кримінальної процесуальної діяльності визначає особливу процедуру оскарження дій (бездіяльності) і рішень осіб, які її здійснюють. Водночас, право на оскарження у кримінальному процесі забезпечується встановленням у нормах КПК України порядку і строків принесення (у деяких випадках і розгляду) скарг на дії (бездіяльність) і рішення суду, слідчого судді, прокурора, слідчого.

Тому главою 26 КПК України і передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Частина 1 статті 307 КПК України передбачає постановлення слідчим суддею ухвали за результатом розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, залишаючи скаргу ОСОБА_5 без задоволення, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону з огляду на наступне.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 в порядку ст.214 КПК України, звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою від 20.07.2020 року про вчинення представниками правоохоронних органів та судями кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, яка в подальшому була скерована до прокуратури Полтавської області для розгляду, однак уповноваженою особою прокуратури не були внесені відомості до ЄРДР.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Водночас, за змістом заяви ОСОБА_5 підставою внесення відомостей до ЄРДР вважає, що розгляд кримінального провадження щодо нього здійснюється незаконно колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_6 та суддями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також за участі незаконно призначеного у справі прокурора. Окрім цього вбачає порушення порядку розгляду його справи одноособово суддею ОСОБА_9 за участі незаконно призначеного прокурора.

При цьому, фактично оскаржуючи діяльність суддів під час розгляду кримінального провадження щодо нього, за участі прокурорів, які, на думку скаржника, брали участь у розгляді справи без законних на те підстав, ОСОБА_5 звернувся до прокуратури із заявою про внесення відомостей до ЄРДР, порушивши процесуальний порядок оскарження такої діяльності суддів з огляду на наступне.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у своєму висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013 року зазначила,що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.

Отже, оскарження діяльності суддів, що стосується процедури розгляду справи, шляхом звернення до прокурора із заявою про вчинення криміналнього правопорушення є таким, що здійснюється в позапроцесуальному порядку, суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства, яке чітко визначає порядок оскарження судових рішень, зокрема, і з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноваженої особи Полтавської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.404, ст.405, ст.407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 26.08.2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури Полтавської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за його заявою від 20.07.2020 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України, без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4