Номер провадження 1-кп/754/193/20
Вирок
Іменем України

27 липня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальні провадження № 0010288, № 0008563 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1/ 10.10.2018 року Деснянським районним судом м. Києва за ст.15 ч.2, ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10

Встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 07.10.2018 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3 побачив раніше незнайому, потерпілу ОСОБА_9 , у якої в правій кишені куртки, в яку вона була одягнута, знаходився планшетний пк «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, сріблястого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 . У цей час, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник умисел направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_3 діючи повторно умисно, з корисливих мотивів, підбіг до потерпілої, поштовхом поваливши її на землю, чим завдав останній фізичного болю, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої.

Після того, обвинувачений ОСОБА_3 вирвав з кишені куртки потерпілої ОСОБА_9 , яка знаходилась на землі, планшетний пк «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, сріблястого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , тим самим повторно відкрито викрав чуже майно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , залишив місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілій ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 2310 гривень 50 копійок.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 , 02.12.2018 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись у другому під`їзді на 9 поверсі по проспекту Лісовому, 12 у м. Києві, побачив раніше знайому йому ОСОБА_11 з мобільним телефоном у руках, після чого у нього винник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, обвинувачений ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_11 , яка на його прохання надала йому мобільний телефон для здійснення дзвінка, на що остання довіряючи йому, не здогадуючись про його злочинні наміри, передала мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 5», вартістю 3852 гривні 50 копійок, який належить ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_11 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а вищевказаним майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 3852 гривні 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому діянь не визнав в повному обсязі, від дачі пояснень по суті пред`явленого обвинувачення відмовився.

Разом з тим, його винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів повністю доводиться належними, допустимими й беззаперечними доказами, повно, всебічно та об`єктивно проаналізованими, оціненими в їх сукупності та безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Щодо епізоду відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, за яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, опитані в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_12 дали наступні пояснення.

Представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Особисто він діє, як представник від імені матері померлої ОСОБА_9 ОСОБА_13 , на підставі довіреності від 14.09.2018 року. Зазначив, що родині ОСОБА_9 раніше надавав правову допомогу, з померлою потерпілою ОСОБА_9 були давно добре знайомі. Так, представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 пояснив, що подробиці скоєння грабежу йому невідомі. Зі слів потерпілої ОСОБА_9 йому було відомо, що під час її перебування у лікарні сталось пограбування, на неї напав невідомий чоловік за наступних обставин: вона вийшла на вулицю та сіла на лавку, до неї підійшов невідомий чоловік та вдаривши її, заволодів її майном. Зі слів потерпілої ОСОБА_9 йому відомо, що чоловіка, який її пограбував, вона впізнала під час проведення слідчих дій.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 він знає давно, оскільки живе неподалік. Повідомив, що точної дати не пам`ятає, у 2018 році він у дворі ремонтував машину. Зустрівся з ОСОБА_3 , у якого був планшет. Він попросив планшет для власного користування. ОСОБА_3 надав йому планшет марки «Самсунг». Через тиждень він зателефонував ОСОБА_3 з приводу повернення планшету, на що останній відповів, що йому планшет вже не потрібен. І він заклав планшет до ломбарду на свій паспорт, оскільки йому потрібні були гроші. Вказав, що він не причетний до грабежу та також, йому не було відомо, що планшет крадений.

В обґрунтування доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 у чиненні вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України прокурором суду було надано наступні докази.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.10.2018 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 звернулась до Деснянського УП ГУНП у м. Києві із заявою про те, що 07.10.2018 року о 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 невідомий чоловік відкрито заволодів її майном, а саме планшетом «Samsung», вартістю 5 000 грн.

Згідно з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2018 року потерпіла ОСОБА_9 заявила, що на фото під №3, із зображенням ОСОБА_3 , вона впізнає особу, яка 07.10.2018 року близько 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 відкрито викрала її планшет марки «Samsung». Зазначила, що вона ОСОБА_3 впізнала за овалом обличчя, розрізом очей, темним волоссям, гострим підборіддям, великим носом та за загальним виглядом.

Також: копією пакувальної коробки планшетного пк «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, ІМЕІ НОМЕР_1 , наданої потерпілою стороною під час досудового розслідування та довідкою № 1411 від 24.10.2018 року, згідно якої ОСОБА_12 17.10.2018 року у «ПТ «АЙ ТІ Ломбард», розташованому по вул. Малишка, 15/1 в м. Києві, реалізував планшет «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, ІМЕІ НОМЕР_1 , переданий йому ОСОБА_3 .

За даними висновку судової товарознавчої експертизи №12-4/1906 від 20.11.2018 року, яким визначено, що ринкова вартість планшетного пк «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, у справному стані, без зарядного пристрою станом на 07.10.2018 року могла становити 2310,50 грн.

Оцінюючи вищенаведені докази на предмет їх належності, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 85 КПК України - належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Дослідивши покази представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 , суд приходить до висновку про те, що цей доказ не підтверджує наявність обставин, які викладені в обвинувальному акті. Так, з показів представника потерпілої вбачається, що він безпосередньо не був учасником подій 07.10.2018 року в м. Києві по вул. Братиславській,3, подробиці скоєння грабежу йому невідомі, про викрадення планшету йому відомо зі слів потерпілої ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він і підтвердив в судовому засіданні. Враховуючи зазначені обставини, суд не може визнати покази представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 належним доказом, який би підтверджував, що саме обвинувачений ОСОБА_3 викрав у потерпілої планшетний пк «Samsung».

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна правова конструкція закріплена й у ч. 4 ст. 17 КПК України. Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Разом з цим, суд визнає належними та допустимими доказами: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.10.2018 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2018 року, де потерпіла ОСОБА_9 заявила, що на фото під №3, із зображенням ОСОБА_3 , вона впізнає особу, яка 07.10.2018 року близько 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 відкрито викрала її планшет марки «Samsung», висновок судової товарознавчої експертизи №12-4/1906 від 20.11.2018 року, речові докази: копію пакувальної коробки планшетного пк «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, ІМЕІ НОМЕР_1 , наданої потерпілою стороною під час досудового розслідування та довідку № 1411 від 24.10.2018 року, згідно якої ОСОБА_12 17.10.2018 року у «ПТ «АЙ ТІ Ломбард», розташованому по вул. Малишка, 15/1 в м. Києві, реалізував планшет «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, ІМЕІ НОМЕР_1 , переданий йому ОСОБА_3 , оскільки вони отримані з дотриманням вимог кримінально процесуального закону.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що саме ОСОБА_3 07.10.2018 року о 16 год. 30 хв. за адресою: м. Київ, вул.. Братиславська, 3 відкрито повторно викрав майно потерпілої ОСОБА_9 , а саме планшет «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK.

При цьому суд виключає з обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, у зв`язку з не доведеністю, що відкрите викрадення вказаного планшету «Samsung» модель SМ-Т285NZSASEK, відбувалось з поєднанням з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , оскільки потерпіла ОСОБА_9 , яка на досудовому слідстві стверджувала дану обставину, не була допитана в суді з об`єктивних причин, у зв`язку зі смертю, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть ОСОБА_9 , виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.03.2019 року. Також, прокурором не було надано жодних належних доказів існування обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення ОСОБА_3 щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_9 .

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними протиправними діями, котрі виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Щодо епізоду заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, за яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, опитані в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 дали наступні пояснення.

Незважаючи на не визнання самим обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_8 , яка суду показала, що раніше з обвинуваченим була знайома, оскільки вони проживають у одному під`їзді, і він є її сусідом. На початку грудня 2018 року вона застрягла у ліфті на 9 поверсі по проспекту Лісовому, 12 у м. Києві. Вона довго стукала у двері ліфта, потім почула голос ОСОБА_3 . Він був разом із якоюсь п`яною дівчиною. Потім почула голос мами ОСОБА_11 . На її прохання мама винесла з квартири належний їй мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 5» і, оскільки мама не вміє користуватись сенсорним телефоном, попросила ОСОБА_3 допомогти їй викликати рятувальників. ОСОБА_3 один раз набрав номер рятувальників, а потім сказав, що зв`язок відсутній і почав спускатись до низу. Вже коли ліфт відкрився, мама підтвердила, що це був ОСОБА_3 . Вона почала спускатись сходами та побачила обвинуваченого з друзями. У нього в правій руці був належний їй мобільний телефон. ОСОБА_3 , помітивши її, різко розштовхнув друзів і зайшов до своєї квартири. На її прохання відчинити двері, ОСОБА_3 не реагував та двері квартири їй не відчинив. В подальшому,працівниками поліції їй було повернуто даний викрадений телефон.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого ОСОБА_3 вона знає давно, оскільки вони проживають у одному під`їзді, і він є її сусідом. В кінці осені 2018 року, точної дати вона не пам`ятає, коли відбувались події, у вечірній час, вона почула стук у вхідні двері, відкривши, побачила ОСОБА_3 з якоюсь п`яною дівчиною. ОСОБА_3 попросив її винести викрутку і намагався визволити доньку ОСОБА_8 , яка застрягла у середині ліфтової кабінина 9 поверсі по проспекту Лісовому, 12 у м. Києві. У ОСОБА_3 не вийшло відкрити двері ліфта і донька попросила винести з квартири її мобільний телефон. Свідок ОСОБА_11 зазначила, що оскільки вона не вміє користуватись сенсорним телефоном, вона передала донькин мобільний телефон ОСОБА_3 для здійснення дзвінка про допомогу. ОСОБА_3 намагався здійснити виклик, після чого, з мобільним телефоном почав спускатись вниз по сходинах і втік. Коли вона спустилась по сходинах на сьомий поверх, то побачила там ОСОБА_3 з друзями, також там знаходилась її донька ОСОБА_8 .

Також винність обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 190 КК України підтверджується і сукупністю зібраних та безпосередньо досліджених в судовому засіданні наступних письмових доказів:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.12.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_11 повідомила, що 02.12.2018 року о 17 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр.-т Лісовий, 12 на 9 поверсі невстановлена особа, шахрайським шляхом заволоділа мобільним телефоном Ксіомі Редмі Нот5;

- протоколом огляду від 19.12.2018 року, відповідно до якого об`єктом огляду є загальний коридор, що розташований на 5-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку АДРЕСА_2 . На вищевказаному коридорі знаходилась гр. ОСОБА_14 , яка добровільно надала для вилучення мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 5» голубого кольору, ІМЕІ НОМЕР_2 , який знаходиться у розшуку. Як пояснила вищевказана особа, телефон придбала на вулиці у незнайомого чоловіка, що він крадений не знала. При огляді камер відеоспостереження не було. Застосовувалась фото фіксація на електронні носії. В ході огляду було вилучено мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , поміщено в експертний пакет № 4507638, опечатано та підписано;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2018 року із фото таблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_8 серед пред`явлених осіб впізнала за зовнішніми рисами обличчя, зростом, статурі під № 3 особу, яка 02.12.2018 року о 17 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр.-т Лісовий, 12 на 9 поверсі, шахрайським шляхом заволоділа належним їй мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi Note 5», а саме ОСОБА_3 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2018 року із фото таблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених осіб впізнала за зовнішніми рисами обличчя, густотою брів, зростом, статурі під № 3 особу, яка 02.12.2018 року о 17 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, пр.-т Лісовий, 12 на 9 поверсі, шахрайським шляхом заволоділа належним ОСОБА_8 мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi Note 5», а саме ОСОБА_3 ;

- копією пакувальної коробки мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , гарантійним талоном мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , наданих потерпілою стороною під час досудового розслідування та речовим доказом: мобільним телефоном «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , переданим, згідно зберігальної розписки, потерпілій ОСОБА_8 на відповідальне зберігання.

За даними висновку судової товарознавчої експертизи №13-1/108 від 24.01.2019 року, яким визначено, що ринкова вартість мобільного телефону «Хіаоmі Redmi Note 5», станом на 02.12.2018 року могла становити 3852,50 грн.

Вищевказані показання потерпілої ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, не суперечать один одному. Підстав, з яких потерпіла або свідок могли би обмовити обвинуваченого, в судовому засіданні не встановлено. Вищевказані докази суд визнає належними, допустимими та достовірними, відтак покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення та стороною захисту в їх сукупності, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 190 КК України вірна, оскільки він своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд приходить до висновку, що вище перелічені докази по справі отримані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, істотних порушень норм КПК, інших законів, Конституції України, які б могли вплинути на їх допустимість та належність, не встановлено, тому кладе їх в основу вироку.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 року у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Суд, оцінюючі докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження і повністю доведена поза розумним сумнівом.

Аналіз наведених вище доказів, суд приводить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Його дії суд вважає необхідним кваліфікувати за ст. 186 ч. 2 КК України.

Також суд визнає ОСОБА_3 винуватим вчиненні умисних дій, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Його дії суд кваліфікує за 190 ч. 2 КК України.

Обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, які відповідно до вимог ч.1 ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів - відповідно до ст. 12 КК України яким вчинено тяжкий та середньої тяжкості злочини, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не зайнятого суспільно корисною працею, судимого, який з 11.11.2017 року перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, під психіатричним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, а також враховує: конкретні обставини, спосіб, обстановку вчинених ним злочинів, його відношення до скоєного, і вважає, що він заслуговує на покарання у виді позбавлення волі. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові Касаційного кримінального суду від 19.07.2018 р. у справі № 755/6254/17.

Суд вважає, що обвинувачений не може бути виправлений без ізоляції від суспільства.

Крім того, за змістом абзацу шостого пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з подальшими змінами) коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70 КК України, так і статті 71 КК України: спочатку - за правилами частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами частини четвертої статті 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Верховний Суд роз`яснив, що у наведеному випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини перша-третя статті 70 КК України); 3) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (частина четверта статті 70, стаття 72 КК України); 4) призначення покарання за злочин, вчинений після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК України, то покарання призначається за кожен злочин окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних злочинів (частини перша-третя статті 70 КК України); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (частина перша статті 71 КК України) (постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.06.2018 р. у справі № 511/37/16-к, провадження № 51-830км18).

Згідно з роз`ясненням, викладеним також у пункті 25 названої Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7, при застосуванні правил статті 71 КК України слід враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Отже, за таких обставин, призначаючи покарання ОСОБА_3 та зважаючи на усе викладене, частково враховуючи позицію прокурора, висловлену в судовому засіданні, беручи до уваги особу обвинуваченого, а також керуючись наведеними роз`ясненнями Верховного Суду України та Верховного Суду, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому на підставі застосування у наведеному вище порядку статей 70 і 71 КК України остаточного покарання у виді позбавлення волі, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10.10.2018 року, яким ОСОБА_3 був засуджений за ст.15 ч.2, ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Суд стягує з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи.

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 , переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - необхідно залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком за ч. 2 ст. 186 КК України, більш суворим покаранням, призначеним вироком Деснянського районного суду міста Києва від 10.10.2018 року за ст.15 ч.2, ст.185 ч.1, ст.185 ч.2 КК України, призначити ОСОБА_3 , покарання за сукупністю злочинів у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , покарання за сукупністю злочинів у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1, ч. 5 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 10.10.2018 року остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання за сукупністю вироків у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання - 09.01.2019 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , до набрання вироком чинності, залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 715 грн. 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi Note 5», ІМЕІ НОМЕР_2 - залишити за належністю потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: