ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/2936/19 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/459/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000936 від 24.06.2019 року відносно малолітнього ОСОБА_9 у вчиненні діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Застосовано до малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, учня 9 класу ЛНВК «ЗНЗ-ДНЗ №8», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачу малолітнього під нагляд матері ОСОБА_10 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 1 (один) рік.
Згідно ухвали 02.06.2019 о 21.00 год. неповнолітній ОСОБА_11 разом з малолітньою особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_9 з метою крадіжки грошей із банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», прийшли до банкомату АТ КБ «Приватбанк», який розташований за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Павлоградська, буд.50, щоб перевірити наявність грошових коштів на вказаній картці, яку малолітня особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, знайшла 02.06.2019 року на вулиці Краснодонців в м.Лозова Харківської області. Впевнившись у наявності грошової суми на банківській картці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, з метою наживи, неповнолітній ОСОБА_11 та малолітня особа, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, ОСОБА_9 з банківської картки № НОМЕР_1 АТ КБ «Приватбанк», яка є засобом доступу до банківського рахунку ОСОБА_12 , 02.06.2019 року о 21-02 год. таємно зняли з банкомату «Приватбанк» гроші в сумі 800 гривень, таємно викравши їх у такий спосіб, які обернули на свою користь, завдавши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.
Під час досудового розслідування встановлено, що на час вчинення суспільно небезпечного діяння, тобто станом на 02.06.2019 року ОСОБА_9 виповнилося 13 років, тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння, він був особою, яка не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто ОСОБА_9 не був суб`єктом злочину.
Суд встановив в діях малолітнього ОСОБА_9 суспільно-небезпечне діяння передбачене ч.1 ст.185 КК України, оскільки він, своїми умисними протиправними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Прокурор не заперечуючи фактичних обставин та результатів судового розгляду, вважає, що наявні підстави для усунення суперечливих та невірних формулювань в мотивувальній та резолютивній частині судового рішення. Просить ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року привести у відповідність до чинного законодавства, а саме виключити з 11 та 12 абзаців мотивувальної частини ухвали посилання на ст. 105 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; у 18 абзаці мотивувальної частини ухвали виключити посилання на п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 350 та ч. 3 ст. 497 КПК України та ст. 97 КК України, включивши посилання на ст.ст. 498,500,501 КПК України; в резолютивній частині ухвали змінити термін її оскарження з 7 на 30 діб.
Прокурор вказує, що положення ст. 105 КК України застосовуються лише до обвинуваченого при ухваленні обвинувального вироку, тоді як ОСОБА_9 не є суб`єктом злочину і до нього застосовуються примусові заходи виховного характеру в порядку, визначеному ст.ст. 498, 500, 501 КПК України. Положення п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України також не може бути застосоване, оскільки ОСОБА_9 не притягується до кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку захисника, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року вбачається, що суд при прийнятті рішення за результатами розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні керувався нормами КК України та КПК України, які не підлягають застосуванню в даному випадку.
Прокурор, не оспорюючи фактичних обставин та висновку суду щодо застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_9 , посилається на безпідставність зазначення в судовому рішенні від 30.07.2019 року положень ст. 105 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, посилання на п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 350, ч. 3 ст. 497 КПК України та ст. 97 КК України, вказує на невірний строк оскарження судового рішення, зазначений в його резолютивній частині.
Колегія суддів частково погоджується з доводами прокурора.
Як було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_9 на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність. За таких обставин відповідно до вимог ч. 2 ст. 97 КК України до ОСОБА_9 могли бути застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, що і зроблено судом першої інстанції. Проте, суд в мотивувальній частині ухвали помилково посилався на положення ст. 105 КК України, а саме на те, що неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого каяття та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, у цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру. Крім того, безпідставними є посилання суду на п. 1 ч. 2 ст. 284, 285, 286 КПК України, оскільки особа не досягла того віку, з якого настає кримінальна відповідальність. Випадки звільнення від кримінальної відповідальності визначені Розділом ІХ КК України. Замість посилання у 18 абзаці мотивувальної частини ухвали на ч. 3 ст. 497 КПК України слід вказати статті 498, 500, 501 КПК України, які безпосередньо регулюють підстави та порядок застосування примусових заходів виховного характеру саме до осіб, які не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність. Помилковою є вказівка суду першої інстанції на строк оскарження ухвали про застосування заходів виховного характеру 7 днів, оскільки відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для виключення з 18 абзацу мотивувальної частини ухвали від 30.07.2019 року посилання на ст. 97 КК України, оскільки відповідно до частини другої цієї статті примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу; та посилання на ст. 350 КПК України, яка визначає розгляд судом клопотань учасників судового провадження.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність виключення з 11 та 12 абзаців мотивувальної частини ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року посилання на ст. 105 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, з 18 абзацу мотивувальної частини ухвали посилання на п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286 та ч. 3 ст. 497 КПК України, вважати вірним зазначення ст.ст. 498, 500, 501 КПК України, та з резолютивної частини ухвали посилання на семиденний строк її оскарження, вважати вірним 30 днів.
Колегія суддів, керуючись, ст.ст. 404, 405, 407, п.1.ч.1 ст. 413 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року, якою задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_9 змінити.
Виключити з 11 та 12 абзаців мотивувальної частини ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року посилання на ст. 105 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Виключити з 18 абзацу мотивувальної частини ухвали посилання на п. 1 ч. 2 ст. 284, ст.ст. 285, 286 та ч. 3 ст. 497 КПК України, вважати вірним зазначення ст.ст. 498, 500, 501 КПК України.
Виключити з резолютивної частини ували посилання на термін її оскарження 7 днів, вважати вірним термін оскарження ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру 30 днів.
В решті ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: