Справа № 173/807/20
Номер провадження1-кп/173/148/2020
В И Р О К
іменем України

22 вересня 2020 року Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

У складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську кримінальне провадження № 0000223 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.09.1998 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 229-6, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 206, ст. 42 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України приєднано не відбутий термін 2 роки за вироком Верхньодніпровського районного суду від 20.03.1997, загальний термін 5 років позбавлення волі. Звільнився 11.04.2002 умовно-достроково, не відбутий термін 11 місяців 1 день;
- 17.09.2003 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Відомості про звільнення відсутні;
- 12.10.2009 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням терміном 1 рік;
- 30.06.2010 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців за вироком від 12.10.2009 та до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі. За постановою П`ятихатського районного суду від 07.10.2011 на підставі ст. 82, 61 КК України, невідбутий термін 1 рік 1 місяць 10 днів замінено на обмеження волі. Звільнився 29.02.2012 з Дніпропетровської ВК №133 умовно достроково, не відбутий термін 8 місяців 13 днів;
- 28.04.2015 року вироком Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років
позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням терміном 1 рік,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим на підставі вироку Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 1998 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 206 (Злісне хуліганство) Кримінального кодексу України (в ред. 1960 року), та судимість якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, 20 березня 2020 року, близько 07.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з метою показати свою демонстративну зневагу до існуючих норм моралі в суспільстві, що супроводжувалась винятковим цинізмом, та протиставляючи себе іншим громадянам, проявивши грубу непристойність, почав справляти природну потребу в громадському місці, а саме неподалік від входу до вказаного магазину.

У цей же час, неправомірні дії ОСОБА_4 були помічені працівниками вказаного магазину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які відразу висловили ОСОБА_4 свої зауваження та невдоволення його вчинком. У свою чергу, ОСОБА_4 , продовжуючи свої незаконні дії, нехтуючи прийнятими нормами моралі та поведінки людини у суспільстві, продовжуючи свої злочинні дії, у грубій, нецензурній формі висловився на адресу вищезазначених працівників магазину. Після чого ОСОБА_4 , проявляючи свою п`яну завзятість, використовуючи нікчемний привід, продовжуючи свої протиправні дії, супроводжуючи їх особливою зухвалістю, діючи з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_6 та схопивши її лівою рукою за одяг, кулаком своєї правої руки умисно наніс їй один удар в область лівого вуха, чим завдав останній фізичного болю.

Далі ОСОБА_4 , схопивши обома руками ОСОБА_6 за її одяг спереду, та утримуючи її у такому положенні, штовхав останню із сторони в сторону. Одночасно із незаконними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не маючи достатньої фізичної сили для протистояння ОСОБА_4 , бажаючи припинити його протиправні дії у відношенні ОСОБА_6 , гучно покликала на допомогу. На крик про допомогу ОСОБА_5 із приміщення магазину вийшов чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , який побачив хуліганські дії ОСОБА_4 та виказав йому вимогу негайно відпустити його дружину.

Після цього, ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_6 та продовжуючи свої умисні протиправні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, вступив у фізичну боротьбу із ОСОБА_7 , яку відразу було припинено ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

У подальшому, у вказаний день та час, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 увійшли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де зачинились з середини. У свою чергу ОСОБА_4 , діючи навмисно, через несуттєвий привід, із хуліганських спонукань, вперто не припиняючи грубо порушувати громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, підійшов до зачиненої металопластикової вхідної двері зазначеного магазину та наніс не менше двох ударів кулаком у скло дверей, та не менше двох ударів ногою у нижню пластикову частину дверей, таким чином умисно пошкодивши їх. Своїми умисними хуліганськими діями ОСОБА_4 заподіяв власниці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ОСОБА_8 , майнову шкоду.

У результаті вищевказаних хуліганських дій ОСОБА_4 було припинено нормальну діяльність вказаного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та коли ОСОБА_6 гучно повідомила останньому про здійснення виклику охорони, ОСОБА_4 припинив свої протиправні дії та покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті не оспорює та суду пояснив, що дійсно, при вказаних обставинах, 20 березня 2020 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, він почав справляти природну потребу біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Працівники вказаного магазину зробили йому зауваження на яке він висловився у нецензурній формі на їх адресу. Після цього він підійшов до ОСОБА_6 та схопивши її рукою за одяг, кулаком наніс їй один удар в область лівого вуха. Далі він схопив ОСОБА_6 обома руками за одяг та штовхав її зі сторони в сторону. В цей час з магазину вийшов чоловік ОСОБА_6 ОСОБА_7 та виказав вимогу відпустити його дружину. Він відпустив ОСОБА_6 та вступив у фізичну боротьбу із ОСОБА_7 , яку припинили ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 увійшли до приміщення магазину та зачинились з середини, а він підійшов до вхідних дверей вказаного магазину та наніс декілька ударів кулаком у скло дверей та декілька ударів ногою у нижню пластикову частину дверей. У скоєному щиро кається.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась. Надала до суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без її участі. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст.349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст.349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 а доведена в повному обсязі та дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненого особою раніше судимою за хуліганство.

Що стосується питання осудності обвинуваченого ОСОБА_4 , свої пояснення він надавав послідовно та змістовно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, а тому на думку суду обвинувачений є осудною особою.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, характеризується посередньо, вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами суд, з урахуванням обставин та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в той же час, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Питання про відшкодування завданої матеріальної шкоди потерпілим судом не обговорювалось, оскільки потерпілі ніяких претензій матеріального характеру до обвинуваченого не заявили.

Що стосується питання обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у, до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що сторони кримінального провадження клопотання про обрання запобіжного заходу відповідно до ст.331 КПК України не заявляли, а тому дане питання не обговорювалось.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню по правилам ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369- 371,373 -376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 а визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 а звільнити від призначеного покарання з випробуванням, терміном на 2 (два) роки.

На підставі п. п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України суд зобов`язує ОСОБА_4 а:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід, відносно ОСОБА_4 а до набрання вироком законної сили, не обирається.

Речовий доказ у кримінальному провадженні вилучений 20.03.2020 року біля продуктового магазину «Асорті» у с.Пушкарівка по вул. Ілляшевської №28, один розкладний ніж, який знаходиться у спец пакеті №2284325, після набрання вироком законної сили знищити.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського Апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд, протягом 30 днів з моменту проголошення вироку, а засудженим, який тримається під вартою, в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Головуючий ОСОБА_1