Справа № 145/210/20
Провадження №1-кп/145/39/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2021 р. Тиврівський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000005, відносно вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області від 04.03.2013 за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, 02.07.2015 звільненого із Стрижавської ВК згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ст.81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 5 місяців 28 днів,

кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , маючи незняту та непогашену судимість за вироком Жмеринського міськрайонного сулу Вінницької області від 04.03.2013 за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 10 місяців, звільнений 02.07.2015 із Стрижавської ВК згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області на підставі ст.81 КК України умовно-достроково (невідбутий строк 5 місяців 28 днів) в жовтні 2019 року (точної дати досудовим слідством не встановлено) у темну пору

доби, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, з корисливих

мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно проник на територію домогосподарства ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 .

В подальшому ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом вільного доступу з подвір`я цього домогосподарства, таємно викрав належний ОСОБА_5 металопрокат - залізний прут діаметром 10 мм довжиною 16 м, чим згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 17.01.2020 №259-263/20-21, завдав матеріальної шкоди на суму 112,32 грн. Після чого ОСОБА_4 , діючи повторно, шляхом зриву навісного замка із вхідних дверей, проник у приміщення житлового будинку даного домогосподарства, звідки таємно викрав належний ОСОБА_5 металопрокат залізний кут розміром 40x40x3 мм довжиною 12 м, чим згідно висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи від 17.01.2020 №259-263/20-21, завдав матеріальної шкоди на суму 283,44 грн.

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 395,76 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.3 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
ОСОБА_4 дав показання, що дійсно одного вечора у жовтні 2019 року зайшов на подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , по АДРЕСА_2 , звідки викрав залізний прут. Зірвавши замок із вхідних дверей, проник до будинку, звідки викрав залізний кут довжиною 12 м. У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.3 ст.185 КК України, оскільки повторно вчинив крадіжку, поєднану з проникненням у житло.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільнонебезпечне діяння, обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Тиврівським районним відділом філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 2 (два) роки він не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень за проведення товарознавчої експертизи.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6