Справа № 359/6026/20
Провадження № 1кс/359/1674/2020
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 серпня 2020 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , та його захисника адвоката ОСОБА_5 , дружини підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з технічною фіксацією клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , в кримінальному провадженні №0001520, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.4 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
Старший слідчий СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 звернувся із зазначеним клопотанням, погодженим з прокурором, в якому просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно клопотання, слідчим відділом Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001520 від 02.08.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.08.2020 у вечірній час доби ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

02.08.2020, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи намір налякати ОСОБА_8 та змусити її повернутись додому, тобто в будинок за адресою: АДРЕСА_2 , взяв корпус ручної гранати РГД-5 та ударно-дистанційний запал УЗРГМ-2 та направився до будинку за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 зайшов у приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Бажаючи самоствердитись за рахунок залякування сторонніх осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, ОСОБА_4 вирвав чеку з ручної гранати РГД-5 та наказав ОСОБА_8 негайно піти додому, інакше він застосує гранату.

Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , тримаючи в руках гранату РГД-5, вийшов з будинку на подвір`я, після чого кинув вищевказану гранату через паркан на проїзджу частину вулиці, внаслідок чого пролунав вибух на прилеглій території до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в результаті якого мешканці сусідніх будинків перелякались на повибігали на вулицю.

Крім цього, у відповідності до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 (надалі Положення) дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами*).

Відповідно до п. 3 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Згідно з п. 6 Положення міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни, яким у встановленому порядку надано право виготовляти, придбавати, зберігати, перевозити і використовувати предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система, повинні забезпечити їх належну охорону і правильне використання у господарській діяльності.

У відповідності до вимог п.п. 2, 3 п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється: на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї - у порядку, визначеному МВС; на вибухові матеріали і речовини, їх перевезення, а також сховища та склади, де вони зберігаються, у порядку, визначеному Держнаглядохоронпраці разом з МВС.

Згідно з п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

При цьому влітку 2017 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 проходив по лісу неподалік с. Старе Бориспільського району Київської області, де поряд із деревом знайшов металевий ящик, всередині якого знаходився корпус ручної гранати РГД-5 та ударно-дистанційний запал УЗРГМ-2. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи у порушення п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення, тобто без передбаченого законом дозволу, поклав вищевказані предмети в праву кишеню штанів, тим самим придбав бойовий припас, а саме корпус ручної гранати РГД-5 та ударно дистанційний запал УЗРГМ-2. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 , діючи у порушення п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 Положення, тобто без передбаченого законом дозволу, направився у власних справах, тим самим почав носіння та зберігання бойового припасу, а саме корпусу ручної гранати РГД-5 та ударно дистанційного запалу УЗРГМ-2.

02.08.2020, приблизно о 20 годин 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_2 , взяв корпус ручної гранати РГД-5 та ударно-дистанційний запал УЗРГМ-2, та направився в будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні якого витягнув з даної гранати чеку, потім вийшов на подвір`я домоволодіння та кинув ручну гранату РГД-5 через паркан на проїзджу частину вулиці.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України доведена, обґрунтована та підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, що містяться в матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме:

1)Протоколом огляду місця події від 02.08.2020, за адресою: АДРЕСА_2 ;

2)Протоколом огляду місця події від 02.08.2020, за адресою: АДРЕСА_2 ;

3)Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.08.2020;

4)Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.08.2020;

5)Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.08.2020.

02 серпня 2020 року о 22 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03 серпня 2020 року о 19 годин 10 хвилин, ОСОБА_4 в присутності адвоката, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи обізнаний про вид та розмір покарання що йому загрожує, з метою ухилення від покарання може почати переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що у слідства на разі не має підтвердження, про те, що у останнього більше не має вибухонебезпечних речовин, у зв`язку з чим, є можливість того, що останній переховає чи знищить речові докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що підозрюваний обізнаний про відомості свідків, проживає в безпосередній близькості до всіх учасників кримінального провадження та вже погрожував громадянам, інформація про це зафіксована в протоколах допитів свідків, крім того останній не заперечує, що буває час від часу в стані алкогольного сп`яніння що підвищую ризики;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 характеризується в селі негативно, крім того у зв`язку з тим, що односельчани викликали поліцію, виник конфлікт, який може закінчитись новими злочинами пов`язаними з життям і здоров`ям громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За вчинення інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, передбаченими ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування він вважає за доведене те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначених у статті 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , який підозрюється в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, може продовжити вчинювати кримінальні правопорушення, а також почати переховуватись від органів досудового розслідування, крім цього може почати незаконно впливати на свідків, та інших учасників кримінального провадження з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 178 КПК України досудовим розслідування у кримінальному провадженні установлено наступне:

-зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного;

-підозрюваний ОСОБА_4 не має постійного місця роботи або навчання та не має джерела постійного заробітку.

Слідчий зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю та виконання покладених на нього у відповідності до вимог ст. 194 КПК України обов`язків.

Не можливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КК України.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчий вважає, що у даному випадку до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти їм.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив обрати по відношенню до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Підозрюваний проти клопотання заперечував, просив не позбавляти його волі, оскільки він вину визнає та не збирається переховуватись.
Захисник підозрюваного просив врахувати пояснення підозрюваного та проти клопотання заперечив, вважав за можливе застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та захисту, дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Однак, є всі підстави для обрання іншого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з визначенням обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України.
Так, у відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи чи навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно доданих до клопотання матеріалів ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України. Додані до клопотання матеріали, які зазначені у клопотанні та наведені вище в частині обґрунтування свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення.
При цьому вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.
Зокрема, згідно ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання та визнання вини самим підозрюваним, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин.
Факт вчинення кримінального правопорушення та причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення підтверджується доказами, які досліджені судом.

Так, підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів обґрунтовується наступними доказами:

1.Протоколом огляду місця події від 02.08.2020, за адресою: АДРЕСА_2 ;

2.Протоколом огляду місця події від 02.08.2020, за адресою: АДРЕСА_2 ;

3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 02.08.2020;

4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 03.08.2020;

5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 03.08.2020.

У кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013 року, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року).
На думку судді, в жодному випадку такий суспільний інтерес, не може бути вище вимог Конституції України, відповідного Законодавства України та запровадженого порядку притягнення особи до відповідальності.
В той же час, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий або прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).
На думку слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства або суду з метою уникнення відповідальності, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який має визначене місце проживання, тяжкість злочинів, в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.
В цьому випадку, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та, вважати достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_4 вину свою визнає, щиро розкаюється, одружений та має постійне місце проживання, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 206, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , - відмовити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці з визначенням наступних обов`язків: не залишати місця проживання в АДРЕСА_2 , цілодобово; повідомляти слідчого про необхідність виходу з будинку в період дії карантинних заходів та мету такого виходу; з`являтись за викликом до слідчого в кримінальному провадження та прокурора або суду (слідчого судді); заборонити вживання алкогольних та спиртних напоїв протягом дії запобіжного заходу.

Строк дії обов`язків для підозрюваного ОСОБА_4 становить до 24.00 год. 03.10.2020 року.
Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду, а для підозрюваного з моменту отримання її копії.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 10.08.2020 року.
Слідчий суддя: ОСОБА_1