ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1246/20 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 643/8848/20 Головуючий І інстанції ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 про залишення без задоволення клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002569 від 18.05.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002569 від 18.05.2020 за ознаками кримінальному правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, - залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаною ухвалою, прокурор Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді; постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 про арешт майна.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що слідчим суддею відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна. Відмова вмотивована тим, що не можна стверджувати про співрозмірність завданої шкоди та майна, на яке прокурор просить накласти арешт.
Разом з цим, слідчим у кримінальному провадженні призначено авто-товарознавчу експертизу з метою визначення вартості шкоди та відновлювального ремонту автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , яка на теперішній час ще триває, що свідчить про те, що остаточний розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ще встановлюється та позовні вимоги зі сторони потерпілого ОСОБА_10 будуть уточнюватись після завершення відповідних слідчих дій.
Крім цього, відповідно до даних з реєстру нерухомого майна та даних НАІС більше ніякого майна, яке б належало ОСОБА_7 не значиться, що унеможливлює забезпечення цивільного позову шляхом звернення з клопотанням про арешт іншого належного цивільному відповідачу майна.
Крім цього, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання вироку суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів потерпілого, тобто цивільного позивача, за захистом яких він звернувся, оскільки стосується суті спору, з метою забезпечення позову, прокурор вважав за необхідне накласти арешт на автомобіль Honda Civik, д.н.з. НОМЕР_2 .
З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, враховуючи те, що вказане майно належить підозрюваному ОСОБА_7 , до якого можуть бути застосовані заходи кримінально-правового характеру, з метою забезпечення кримінального провадження та можливого застосування до підозрюваного спеціальної конфіскації майна, з метою забезпечення цивільного позову потерпілого ОСОБА_10 , запобігання можливості приховування та зникнення майна, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, прокурор вважав наявними підстави для накладення арешту на майно, оскільки незастосування такої заборони може привести до втрати, перетворення, відчуження майна.
Вислухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, власника майна ОСОБА_7 та його представника -адвоката ОСОБА_8 , які заперечували поти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя вважав, що співмірність розміру шкоди, завданої потерпілому із вартістю автомобіля Honda Civik, д.н.з. НОМЕР_2 , 2016 року випуску, не можна, а доказів протилежного до клопотання не додано. При цьому, слідчий суддя дійшов висновку, що у порушення частини 1 статті 173 КПК України прокурором не доведена необхідність накладення арешту на вказане майно за відсутності правових підстав для арешту майна.
З таким висновком слідчого судді суд апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.
У відповідності до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до частини 6 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Частиною 8 цієї статті передбачено, що вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2020 до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального злочину, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, а саме за фактом того, що 18.05.2020 близько 09.00 год. невстановлена особа, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 26-А під керуванням автомобілю Honda Civik, д.н.з. НОМЕР_2 , з хуліганських мотивів, грубо порушила громадський порядок та із застосування зброї пошкодила автомобіль ОСОБА_10 . Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдала шкоду потерпілому ОСОБА_10 .
01.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

З судових матеріалів вбачається, що ОСОБА_10 до прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 було подано цивільний позов в порядку статті 128 КПК України, в якому цивільний позивач визначив майнову шкоду, спричинену йому ОСОБА_7 , у сумі 5 500 грн та моральну шкоду в сумі 50 000 грн, а всього 55 500 грн.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, частина 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слід зазначити, що арешт на майно може бути накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Колегія суддів, з врахуванням вищевикладеного приходить до висновку, що стороною обвинувачення на даний час, в розумінні вимог статті 173 КПК України, не доведено правової підстави для арешту вказаного у клопотанні майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, не доведено та не зазначено конкретних фактичних обставин, які виправдовували б такий спосіб втручання у права та інтереси особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, тому вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.
Доводи апеляційної скарги, які давали б беззаперечні підстави апеляційному суду прийти до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно матеріали справи не містять, не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 05.06.2020 залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий

Судді: