У Х В А Л А
Справа № 936/10/20
Провадження № 1-кп/936/17/2020
25 серпня 2020 р.смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
законного представника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Судове засідання по розгляду клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру було призначено на 25.08.2020 р. на 09.30 год. із викликом усіх учасників судового провадження, які беруть участь у розгляді клопотання.
Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду зазначеного клопотання був повідомлений належним чином.
Прокурор в судовому засіданні заявив усне клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді передання на піклування опікунам,близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом.
Захисник та законний представник ОСОБА_4 не заперечували щодо задоволення клопотання.
Суд, вислухавши думку прокурора, захисника, законного представника, розглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої та другої статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:
1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;
2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.
Згідно з ч. 2 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.
Відповідно до ч.3 ст. 508 КПК України застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.
У відповідності з ч.1 ст. 506 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Суд враховує, що прокурором заявлено усне клопотання про застосування запобіжного заходу, яке не конкретизовано та не мотивовано в судовому засіданні. Зміст усного клопотання не містить доказів на підтвердження існування обумовлених стороною обвинувачення обставин.
Відповідно до вимог статті ст.184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити:
1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа,
2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, - що не вбачається із клопотання прокурора,
3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, - що не вбачається із клопотання прокурора,
4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у ст.177 КПК України,
5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, - що не вбачається із клопотання прокурора,
6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, - що не вбачається із клопотання прокурора.
У відповідності до ч.3 ст. 184 КПК України, до клопотання додаються:1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.
Судом встановлено, що усне клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.184 КПК України, та є немотивованим і необґрунтованим належним чином відповідно до вимог закону.
Крім того, вирішення питання про застосування запобіжного заходу вирішується за участю особи щодо якої заявлено клопотання. ОСОБА_4 у судовому засіданні відсутній.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом слід відмовити.
Суд враховує, що особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 фактично перебуває під наглядом свого батька законного представника ОСОБА_4 , 1955 року народження.
Керуючись ст. 177,178, 184, 194, 508 КПК України, суд,-
Зобов`язати законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 забезпечити явку свого сина ОСОБА_4 в судове засідання для участі в судовому розгляді клопотання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1