Справа № 524/3672/20
Провадження 1-кп/524/138/21
УХВАЛА
22.01.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Кременчука Полтавської області кримінальне провадження , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001421 від 26.04.2020 року відносно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И В :

18.06.2020 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001421 від 26.04.2020 року відносно вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, який був розподілений судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1
04.12.2020 року ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_8 відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відраховується до 01.02.2021 року.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд справи відкладається на 23.02.2021 року , так як по справі не досліджені усі письмові докази, і обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 бажають надавати пояснення по справі , після дослідження усіх письмових доказів, а у обвинуваченого ОСОБА_6 01.02.2021 року спливає строк тримання під вартою, тому суд вважає у даному судовому засіданні розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою .
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який вважав за доцільне обвинуваченому ОСОБА_6 продовжити строк тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.. 177 КПК України існують до теперішнього часу, а саме обвинувачений може ухилитись від явки до суду, так як вчинив тяжкий злочин проти власності, може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як офіційно не працює,немає джерела до існування , захисника ОСОБА_5 , яка заперечує з приводу продовження строку застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить суд застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурором ризики , передбачені ст. 177 КПК України не доведені, ОСОБА_6 від явки до суду ухилятись не буде , так як має постійне місце проживання, раніше в розшуку не перебував, будь-якого впливу на потерпілого та свідків вчиняти не буде, так як вони вже допитані у судовому засіданні, є учасником бойових дій, має нагороду , має міцні соціальні зв`язки з батьками, захисника ОСОБА_4 , який підтримав думку захисника ОСОБА_5 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , які підтримали думку своїх захисників, приходить до наступних висновків :
Відповідно до ст.331 ч.3 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Так, двомісячний строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, застосований ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 04.12.2020 року спливає 01.02.2021 року.
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
За даним кримінальним провадженням, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, встановленні під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які не змінилися до теперішнього часу, а також превалювання суспільного інтересу над індивідуальним інтересом у даному провадженні.
Згідно вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
У зв`язку з викладеним, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки заявлені ризики, передбачені п. 1, 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, не зменшилися та до обвинуваченого не можуть бути застосовані більш м`які альтернативні запобіжні заходи.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України у разі доведення його вини йому може бути призначено покарання від семи до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, також ОСОБА_6 раніше судимий 18.06.2019 року Октябрським районним судом м.Полтави за ст. 407 ч.4 КК України до 3-х років позбавлення волі , на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і йому висунуте обвинувачення у вчиненні злочину в період іспитового строку , тобто він на шлях виправлення не встав , тому застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, офіційно не працює , немає постійного джерела доходу, раніше притягався до кримінальної відповідальності, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, можливості скоювати інші злочини.
Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт суд враховує, що ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними та триваючими, вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт, а альтернативні запобіжні заходи, як вище зазначив суд не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Таким чином, суд, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали кримінального провадження, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на шістдесят днів, а саме з 22.01.2021 року до 22.03.2021 року включно .
Згідно положень ст. 183 ч.4 п.1 КПК України , суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування .
Оскільки злочин у якому висунуте органами досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_6 вчинений із погрозою застосування насильства, то суд вважає не визначати у даному кримінальному провадженні при розгляді питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заставу.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. по справі №3-208/2018, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372,392, 394 ч.5 , 395 ч.2 п. 1-1 КПК України, суд , -

У Х В А Л И В :
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, а саме з 22.01.2021 року до 22.03.2021 року включно .
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення обвинуваченим , його захисником ,законним представником , прокурором.
Головуючий суддя : ОСОБА_1