Справа № 448/296/20 1-кп/441/133/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2020 колегія суддів Городоцького районного суду Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області угоду про визнання винуватості укладену 26 лютого 2020 року начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 та підозрюваного за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 201 КК України у кримінальному провадженні №0000002 від 31 січня 2020 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження смт. Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, не одруженого, працюючого трактористом в ПП «Агропродсервіс», раніше не судимого, що значиться зареєстрованим в смт.Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, проживаючого на АДРЕСА_1 , -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 , 19 серпня 2019 року з невстановленою слідством особою, домовився за винагороду у 200 доларів США про переміщення через митний кордон України в м.Гданськ Республіки Польща, культурної цінності старовинної книги «Часослов (Молитвослов)» надрукованої у 1861 році в Успенській лаврі Почаєва, з приховуванням від митного контролю, реалізовуючи злочинний умисел, 15 вересня 2019 року, отримав від невстановленої слідством особи культурну цінність, приховав, а 20 вересня 2019 року переміщав та у період з 04 до 05 год. в зоні митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Шегині» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС України, був виявлений і затриманий.

Дії ОСОБА_7 , органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 201 КК України, як закінчений замах на контрабанду культурної цінності, тобто її переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, за попередньою змовою групою осіб.

26 лютого 2020 року начальник відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Тернопільської області, діючи в порядку ст. 37 КПК України ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_7 за участю захисника ОСОБА_6 уклали угоду про визнання винуватості, в якій ОСОБА_7 беззастережно визнає вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, згідний на призначення йому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.201 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 5 885 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 045 (сто тисяч сорок п`ять) гривень 00 копійок, без конфіскації майна.

Кримінальне провадження на ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 201 КК України з обвинувальним актом і угодою про визнання винуватості скеровано до суду.

Прокурор в суді висловився на затвердження угоди із ОСОБА_7 про визнання винуватості, в т.ч. мотивуючи тим, що ОСОБА_7 не є організатором вчиненого злочину, раніше не судимий, вину визнав, а також наявністю пом`якшуючих покарання обставин і зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин і відсутністю обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 ..

ОСОБА_7 покликаючись на правильність правової кваліфікації його дій, добровільне визнання вини і згоду на призначення йому покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст.201 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 5 885 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 045 (сто тисяч сорок п`ять) гривень 00 копійок, без конфіскації майна,просить затвердити угоду.

Захисник висловився на затвердження судом угоди про визнання винуватості від 26 лютого 2020 року.

Відповідно до положень ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні в тому числі і щодо особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Суд заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.
Обвинуваченому роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом один частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, зокрема можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення обвинуваченому наслідків укладення угоди.

Отже, на виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитись в тому, що обвинувачений ОСОБА_7 знає свої права, розуміє наслідки укладення і затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть до нього застосовані у разі затвердження судом угоди.
З огляду на пояснення обвинуваченого, зміст матеріалів кримінального провадження №0000002 від 31 січня 2020 року та зміст угоди про визнання винуватості від 26 лютого 2020 року, ураховуючи думку прокурора, колегія суддів доходить висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , що узгоджене покарання відповідає загальним правилам призначення покарань передбачених КК України, що угода укладена добровільно, ґрунтується на фактичних матеріалах справи, а отже відповідає закону та затверджує таку.
Так, згідно із постановою заступника начальника слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_8 від 21 листопада 2019 року та постановою начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 від 31 січня 2020 року, старовинну книгу «Часослов (Молитвослов)» надруковану у 1861 році в Успенській лаврі Почаєва на 329 аркушах визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000010 від 08.10.2019, з матеріалів якого виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування на ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 201 КК України та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000002 (а.с. 55 - 63).
Отже, питання щодо речових доказів, а також процесуальних витрат слід вирішити при ухваленні рішення Самбірським міськрайонним судом Львівської області за наслідками розгляду кримінального провадження № 0000010 від 08.10.2019, як про це просить прокурор.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільного позову не заявлено.
За наведеного, керуючись ст. ст. 314, 472, 474, 475 КПК України, колегія суддів -
у х в а л и л а :

угоду від 26 лютого 2020 року начальника відділу нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України прокуратури Тернопільської області ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_7 про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000002 від 31 січня 2020 року затвердити.
ОСОБА_7 визнати винуватим та засудити за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 201 КК України із застосуванням ст. 69 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 5 885 (п`яти тисяч вісімсот вісімдесяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 100 045 (сто тисяч сорок п`ять) гривень 00 копійок, без конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області, в порядку передбаченому ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_9 Онуфер

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3