КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 03 лютого 2021 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року,

ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Біла Церква Київської області, громадянки України, з вищою освітою, не заміжньої, має на утриманні малолітню та неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 04.05.2018 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 грудня 2020 року.
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_6 з під варти у залі суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною інкримінованих кримінальних правопорушень та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що час затримання у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не відповідає фактичним обставинам та ст. 209 КПК України, оскільки підозрювану затримано 23.06.2020 о 06 год. 26 хв.

Стверджує про відсутність підстав для затримання, підозрюваній не надано право на негайне повідомлення інших осіб про її затримання і місце перебування, те, що уповноваженими особами, які здійснили затримання, не повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, у зв`язку із чим протокол затримання особи є недопустимим доказом.
Також захисник зазначає, що слідчим у клопотанні наведено перелік обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак не вказано значення процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду. Стверджує, що за змістом клопотання, стороною обвинувачення вину підозрюваної уже встановлено.

Посилається на порушення правил територіальної підслідності.

Апелянт звертає увагу на дані про особу підозрюваної, яка має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, на її утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей та матір пенсіонерка. Зазначає про незадовільний стан здоров`я підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним управлінням Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07 липня 2018 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002992, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч.ч. 3, 4 ст. 190 КК України.
23 червня 2020 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 190 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинським районним судом м. Києва від 24 червня 2020 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Святошинським районним судом м. Києва від 19 серпня 2020 року, строк досудового розслідування продовжено до шести місяців, тобто до 23 грудня 2020 року.
Ухвалою Святошинським районним судом м. Києва від 20 серпня 2020 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18 жовтня 2020 включно.
Ухвалою Святошинським районним судом м. Києва від 13 жовтня 2020 року, ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 11 грудня 2020 включно.
01 грудня 2020 року ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 146, ч 3,4 ст. 190 КК України.
Того ж дня, слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , до 23 грудня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року клопотання задоволено.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для продовження цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримано.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 перевірено при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрювану, заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Окрім того, досліджено доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, яким продовжено застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та з урахуванням необхідності проведення процесуальних дій необхідних для беззаперечного встановлення істини у кримінальному провадженні, що неможливо до спливу терміну досудового розслідування.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваної під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 23 грудня 2020 року.

Посилання апелянта на те, що підозра пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не надано доказів, які підтверджують існування ризиків, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження. Зокрема доведено, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей та матір пенсіонерку, не можуть бути безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки навіть з урахуванням наявних у підозрюваної соціальних зв`язків, яких можуть запобігти через застосування запобіжних заходів.

Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`я підозрюваної заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваної в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Твердження апелянта про те, що слідчим у клопотанні наведено перелік обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, однак не вказано значення процесуальних дій для досудового розслідування та судового розгляду, на переконання колегії суддів, не свідчить про порушення в діях сторони обвинувачення вимог п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, яка не містить обставин, про які наголошує захисник.
Доводи сторони захисту стосовно порушення правил територіальної підсудності, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням наявної у матеріалах провадження постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 22 червня 2020 року, відповідно до якої досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні, а саме №002992 доручено СУ ГУ НП в Київській області, що розташоване за адресою м. Київ, вул. Святошинська, 2-А (оборот а. с. 27 28 т. 1).
Доводи апеляційної скарги щодо незаконного затримання підозрюваної, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 194 КПК України.
З матеріалів судового провадження убачається, що протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23 червня 2020 року містить підстави затримання, дату його складання, фактичний час та місце затримання, дані про те, що підозрювана повідомила адвоката ОСОБА_9 про своє затримання. Підстави сумніватися в правильності даних викладених у протоколі, у колегії суддів відсутні.
Твердження захисника про те, що зазначений у протоколі фактичний час затримання підозрюваної не відповідає фактичним обставинам, оскільки підозрювану затримано 23 червня 2020 року о 06 год. 26 хв., тобто з початку слідчої (розшукової) дії, а саме обшуку квартири, не знайшли свого підтвердження, з урахуванням положень ч. 3 ст. 236 КПК України, відповідно до якої, слідчий має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку, що мало місце в даному випадку. Порушень в діях сторони обвинувачення вимог ст. 208 КПК України, колегією суддів не встановлено.
Посилання адвоката на те, що уповноваженими особами, які здійснили затримання, не повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Київській області, у зв`язку із чим протокол затримання особи є недопустимим доказом, слід визнати непереконливими, з урахуванням тих обставин, що підозрювана повідомила про своє затримання адвоката ОСОБА_9 .
Слідчий суддя, розглядаючи клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою підозрювану, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви необхідності задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, оскільки він в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183,194, 199, КПК України, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 даних про її особу, продовжив запобіжний захід у вигляді тримання йому під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 08 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, тобто до 23 грудня 2020 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний №759/21245/20 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Провадження № 11сс/824/479/2021 Доповідач: ОСОБА_10

Категорія ст. 183, 199 КПК