УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому в рамках кримінального провадження № 0000234 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленьке Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, дітей не має, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
-якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 лютого 2021 року включно.

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та відмовити стороні обвинувачення в продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 лютого 2021 року, включно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зазначає про те, що прокурор не довів що ризики, вказані в клопотанні прокурора, продовжують існувати і не зменшились, оскільки, під час судового слідства свідки допитані, а тому такий ризик, як вплив на них вже перестав існувати на час розгляду справи у суді.

Зауважує, що ОСОБА_6 не працює саме тому, що перебуває під вартою, а за місцем проживання характеризується позитивно, допомагає своїй хворій матері та працював неофіційно на будівництві.

Зазначає, що суд визнав підозру відносно обвинуваченого обґрунтованою, а тому на думку захисника, фактично суд вже визначився зі своєю позицією та вважає ОСОБА_6 підозрюваним, а тому не може вважатися неупередженим.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000234 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.11.20.20р. обрано обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 5 січня 2021р. включно. В подальшому ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.12.2020р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 27 лютого 2021 року включно.

Продовжуючи строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , суд прийшов до висновку, що прокурор довів, що заявлені раніше ризики не зменшилися, а тому запобігти вказаним ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого під вартою, наразі не видається за можливе.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження належним чином повідомленні про час та місце судового засідання, проте, в судове засідання не з`явились, тому, відповідно до положень ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги захисника здійснюється судом апеляційної інстанції без участі сторін. Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000234 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, постановлено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.12.2020р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 27 лютого 2021 року включно

Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконного впливу на потерпілого, свідків, кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризику продовження обвинуваченим вчинення нових злочинів, не зникли та продовжують існувати.

Так, як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, який вчинив в період іспитового строку, не зважаючи на молодий вік вже двічі був засудженим. Судове провадження на даний час триває.

До того ж на даний час обвинувачений не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, доказів наявності у нього міцних соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, на вказані обставини лише посилається захисник в апеляційній скарзі, проте не підтверджує свої доводи відповідними доказами. Зауваження захисника про те, що ОСОБА_6 не має можливості працювати тому що знаходиться під вартою, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки, матеріали справи містять інформацію про те, що ОСОБА_6 і до взяття його під варту, не мав законного джерела доходу, а відповідно до довідки сільської ради, перебував на утриманні матері та офіційно не був працевлаштований.

Крім того, суд першої інстанції вірно зауважив, що ОСОБА_6 раніше відмовлявся отримувати процесуальні документи, тобто не виконував своїх процесуальних обов`язків і таким чином намагався перешкодити кримінальному провадженню. Обвинувачення у застосуванні насильства під час вчинення злочину дає можливість припустити, що він може намагатися незаконно впливати на потерпілого та свідків, серед яких є неповнолітні, з метою зміни їх пояснень, з такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 та відмови стороні обвинувачення в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що просить апелянт.

Посилання на певні дані про особу обвинуваченого не є визначальними обставинами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Окрім того, оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість на даній стадії судового розгляду апеляційним судом перевірці не підлягають, а тому доводи апелянта і в цій частині є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а від так, і для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 лютого 2021 року включно залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: