печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду міста Києва клопотання сторони кримінального провадження № 0002735 прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження 0002735 прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явилась, проте подала письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримала, просила задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002735 від 11 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у серпні місяці 2010 р. ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві 11.02.2003), яка з цього часу почала працювати у нього в ТОВ «АЛЬЯНС КАПІТАЛ». За тривалий час їхнього знайомства ОСОБА_5 спромоглась втертись у довіру до ОСОБА_4 та звабити останнього маючи на меті заволодіти майном ОСОБА_4 шляхом зловживання його довірою.

Серед іншого, ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , спромоглась оформити на своє ім`я, за рахунок належних ОСОБА_4 коштів, право власності на наступне майно:- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 62,6 м2, вартість якої на дату її придбання складала 1 077 750,00 грн. (далі квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 20 м2, орієнтовна вартість якого на дату його придбання складала 45000,00 доларів США у гривневому еквіваленті;- квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 50,9 м2, орієнтовна вартість якої на дату її придбання складала 20000,00 доларів США у гривневому еквіваленті;- автомобіль SUZUKI SWIFT 2012 р.в., орієнтовна вартість якого на дату його придбання складала 20000,00 доларів США у гривневому еквіваленті.

Так, допитаний 24.09.2020 в статусі потерпілого ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_5 , яка працювала у ТОВ «АЛЬЯНС КАПІТАЛ», яка належить ОСОБА_4 зловживаючи довірою останнього протиправно заволоділа майном останнього.

У подальшому, ОСОБА_5 на підставі підроблених документів передала квартиру за адресою: АДРЕСА_4 в іпотеку власній подрузі ОСОБА_6 , яка ніби то позичила для ОСОБА_5 грошові кошти, у той же час ОСОБА_6 сама придбала квартиру в ЖК «Міністерський» та виплатила його лише у 2016 році, тобто вона фізично не могла надати в позику ОСОБА_5 грошові кошти.

Крім того, ОСОБА_5 викрала в ОСОБА_4 установчі документи на вищевказану квартиру та інші об`єкти нерухомості.

Таким чином, є достатні підстави вважали, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом вчинення злочину.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 232755863, квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 міста Києва від 24.11.2020 квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_4 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 є предметом кримінального правопорушення в розумінні ст. 98 КПК України, а відтак з метою збереження майна, на яке спрямоване кримінальне правопорушення, попередження його подальшого відчуження слід накласти арешт із забороною вчиняти дії.
Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначені кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів, підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , із забороною будь-яким особам відчужувати, розпоряджатись зазначеним майном.

Заборонити державним реєстраторам та нотаріусам вчинення будь-які реєстраційні дії щодо вищевказаного об`єкта нерухомості.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1