Справа № 495/2256/20
Номер провадження 1-кп/495/458/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000416 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянки України, одруженої, з неповною середньою освітою, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4

представник потерпілого ОСОБА_5

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 06 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, обвинувачена ОСОБА_3 діючи з корисливою метою та прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, виниклим у неї з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні травматологічного відділення комунального некомерційного підприємства «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, що розташована по вулиці Московській, будинок №1, місто Білгород-Дністровський Одеської області, зловживаючи довірою працівників лікарні, шляхом вільного доступу, під приводом перевезення на прогулянку своєї знайомої ОСОБА_6 , що перебувала у травматологічному відділені на стаціонарному лікуванні, викотила з приміщення травматологічного відділення крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих (інвалідний візок), інвентарний №10144032, та в подальшому, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, вважаючи свої дії непомітними для інших осіб, вивезла інвалідний візок із території лікарні, тим самим здійснивши таємне викрадення майна лікарні, чим спричинила комунальному некомерційному підприємству «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради, , ліцензія: серія АЕ № 571412 від 01.12.2014 року, юридична адреса: 67701, Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вул. Московська, будинок №1, майнову шкоду на суму 2000 гривень 00 копійок.

Далі, розпорядившись викраденим майном за власний розсуд, обвинувачена ОСОБА_3 привезла інвалідний візок до домоволодіння АДРЕСА_2 , де з метою приховування вчиненого кримінального правопорушення та подальшого використання інвалідного візку у власних потребах заховала інвалідний візок у господарському приміщенні на території зазначеного домоволодіння, де і зберігала викрадене майно до моменту вилучення інвалідного візка співробітниками поліції 06 березня 2020 року.

Обвинувачена ОСОБА_3 винною себе визнала у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилась з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, допитом представника потерпілого та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 пояснила, що дійсно 06 березня 2020 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, вона, перебуваючи в приміщенні травматологічного відділення лікарні, що розташована по вулиці Московській в м. Білгород-Дністровський, вивезла свою знайому Висоцьку на інвалідному візку з території лікарні, та привезла її до домоволодіння АДРЕСА_2 . Далі вона сіла із знайомими вживати спиртні напої, а потім приїхали працівники поліції, яки вилучили візок. У скоєному розкаялась, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальні правопорушення.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 06.03.2020 року з території міської лікарні був викрадений інвалідний візок, у зв`язку з чим завідуючий відділенням звернувся до поліції. В той же день ввечері візок був повернутий до лікарні та будь-яких претензій до обвинуваченої установа не має. Погодилась із запропонованою прокурором мірою покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відносить каяття, сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, її вік та стан здоров`я, сімейний стан, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення яке, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, її каяття в скоєному.

Враховуючи, те, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, її ставлення до вчиненого, а саме те, що вона розкаялась у скоєному та сприяла розкриттю злочину, має постійне місце проживання на території м. Білгород-Дністровський, думку представника потерпілого, яка до обвинуваченої претензій майнового характеру не має,суд приходить до переконання про можливість її звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченої ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Речові докази: крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих, без номеру, чорного кольору, переданий на зберігання комунальному некомерційному підприємству «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради залишити по належності.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2020 року на крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих, без номеру, чорного кольору.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1634,40грн.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та на підставі санкції даної статті призначити їй покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи .

Речові докази: крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих, без номеру, чорного кольору, переданий на зберігання комунальному некомерційному підприємству «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради залишити по належності.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.03.2020 року на крісло-каталку для іммобілізації та перевезення хворих, без номеру, чорного кольору.

Стягнути с засудженої ОСОБА_3 на корить держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1634,40грн.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженій та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1