Дата документу 12.11.2020 Справа № 318/1071/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1641/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/1071/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.246 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Воркута Російської Федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Комишана м.Херсон, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватими і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винуватими і засуджено за те, що вони 29.01.2018 року близько 23 години, діючи за попередньою змовою між собою, з метою вчинення незаконної порубки дерев ландшафтного заказника місцевого значення, прибули на територію кварталу №3 виділу №21 Кам`янського лісництва Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство», що розташоване на виїзді з населеного пункту м.Кам`янка-Дніпровська Запорізької області та відноситься до ландшафтного заказника місцевого значення «Кам`янський бір» і відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про природно-заповідний фонд» належать до природно-заповідного фонду України.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, самовільно, в порушення ч.1 ст.26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», не маючи спеціального документу для використання лісових ресурсів, лісорубного або лісового квитка, так само, не маючи права здійснювати порубку дерев державної форми власності, вчинили незаконну порубку дерева породи «Акація біла» з діаметром у корні біля шийки кореня 35 см, дерева породи «Акація біла» з діаметром у корні біля шийки кореня 48 см, після чого ОСОБА_8 був затриманий працівниками ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство».

Внаслідок незаконної порубки двох дерев породи «Акація біла» на території кварталу №3 виділу №21 Кам`янського лісництва Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли державі в особі Державного підприємства «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» шкоду на загальну суму 11994 грн. 21 коп.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.246 КК, як незаконна порубка дерев на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вчинене групою осіб. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.2 ст.246 КК, як незаконна порубка дерев на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, вчинене групою осіб. Йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирішено питання про цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок змінити, зазначити в резолютивній частині вироку про застосування положень п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК, задовольнити цивільний позов та стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 11 994 грн. Свої вимоги мотивував тим, що суд при звільненні обвинувачених від відбування покарання з випробуванням поклав на них обов`язки, передбачені п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК. Проте діючий кримінальний кодекс України взагалі не містить п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК, тобто судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню. Крім того, залишаючи цивільний позов без розгляду, суд не звернув уваги на те, що відповідно до ч.3 ст.129 КПК суд може залишити позов без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 цього Кодексу. Також суд безпідставно зазначив у вироку про те, що органом досудового розслідування не встановлено завдані збитки. Адже завдані збитки було встановлено з урахуванням постанови КМУ №541 від 24.07.2013 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд». При цьому суд в мотивувальній частині вироку визнав обвинувачених винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.246 КК, та зазначив, що вони своїми діями заподіяли шкоду в розмірі 11 994 грн., тобто суд у вироку не мотивував підстави залишення цивільного позову без розгляду.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; захисника, який не заперечував проти внесення змін в частині покладення на обвинувачених обов`язків та заперечував, щодо вимоги прокурора про повне задоволення позову; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка їх діянь, вид та розмір призначеного їм покарання, а також рішення суду про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх слушними з огляду на таке.

З резолютивної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції, звільняючи обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК поклав на них обов`язки, передбачені «п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції».

Але, покладаючи на обвинувачених такі обов`язки, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що відповідно до ч.1 ст.76 КК в редакції Закону України від 07 вересня 2016 року №1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» визначено обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення її від покарання з випробуванням, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.76 КК нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією, на яку послався суд першої інстанції в резолютивній частині вироку при покладенні на обвинувачених таких обов`язків.

Зазначене свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а тому, у відповідності до п.4 ч.1 ст.409 КПК вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що прокурором в інтересах ДП «Кам?янсько-Дніпровське лісове господарство» було заявлено цивільний позов на суму 11994 грн. 21 коп.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За результатами судового розгляду судом першої інстанції щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ухвалено обвинувальний вирок, але при цьому заявлений цивільний позов залишений судом без розгляду.

Однак приймаючи таке рішення суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з ч.3 ст.129 КПК суд залишає позов без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу.

Відтак рішення суду про залишення цивільного позову без розгляду суперечить положенням ст.129 КПК.

Разом з тим, оскільки суд першої інстанції не розглядав цивільний позов по суті, колегія суддів позбавлена можливості прийняти рішення про його задоволення чи то про відмову в його задоволенні, а тому вирок в частині залишення цивільного позову без розгляду підлягає скасуванню з призначенням в цій частині нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в цій справі змінити.

Виключити з вироку суду рішення про покладення на ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обов`язків, передбачених «п.п. 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції».

Покласти на ОСОБА_8 і ОСОБА_9 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Рішення суду про залишення без розгляду цивільного позову у справі скасувати.

Призначити в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена (окрім рішення щодо цивільного позову) до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4