Справа № 203/2589/20
Провадження № 1-кп/0203/809/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №503000046 від 11.07.2020 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.3 ст.357 КК України ,
в с т а н о в и в:
11.07.2020 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 приблизно о 21 годині 59 хвилин знаходились за адресою: м. Дніпро, пр. Пилипа Орлика, буд.15-А, в цей момент між ними відбувся словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння важливим особистим документом - посвідченням водія на ім`я ОСОБА_4 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння важливим особистим документом - посвідченням водія на ім`я ОСОБА_4 , серія НОМЕР_1 , ОСОБА_5 застосував фізичну силу, а саме наніс два удари кулаком лівої руки у живіт потерпілому ОСОБА_4 , тим самим спричинив фізичний біль, а не тілесні ушкодження, змусив його віддати належне йому посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального проступку зник з посвідченням водія серії НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_4 , незаконно заволодівши тим самим важливим особистим документом.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні (проступку) визнав повністю та суду пояснив, що він дійсно вчинив кримінальне правопорушення (проступок) за обставин, викладених у обвинувальному акті. В скоєному кається.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 не має, цивільний позов ним не заявлено. Покарання обвинуваченому просив вирішити на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (проступку) при обставинах, викладених у обвинувальному акті і в матеріалах кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в скоєні інкримінованого кримінальному правопорушенні (проступку) доведена в повному обсязі та його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.357 КК України, як умисні дії, які виразилися в незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття у вчиненому, що відповідно до п.1 ч.1ст.66КК України визнається обставиною, яка пом`якшує його покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до п.13 ч.1ст. 67 КК України суд не вбачає.
Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у вигляді штрафу, оскільки відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.357 КК України та призначити покарання у вигляд штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_5 не обиралася.
Речовий доказ: посвідченням водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - залишити за належністю останньому.

На вирок суду можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1