Єдиний унікальний номер справи 185/3669/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року. м.Павлоград.

Павлоградський міськрайонний суд

Діпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

під час судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2020 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, та розгляд зазначеного кримінального провадження проводився під головуванням судді ОСОБА_6 . В зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_6 у відрядженні в Московському районному суді м. Харкова для здійснення правосуддя строком на 1 рік, дана справа, в порядку ст. 35 КПК України, шляхом автоматизованого розподілу між іншими суддями суду, була розподілена повторно, в результаті чого, було визначено суддю ОСОБА_1 , та за клопотанням обвинуваченого та його захисника, було вирішено судовий розгляд розпочинати спочатку.

У судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду та викликати у судове засідання обвинуваченого, свідків. Також прокурор просить продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду. Щодо продовження дії запобіжного заходу заперчували, та просили змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Крім того, просили суд зменшити розмір застави, в зв`язку із зміною його матеріального становища обвинуваченого.

Прокурор заперечував щодо клопотання сторони захисту щодо зменшення розміру застави.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вислухавши клопотання прокурора, думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Вищевказане кримінальне провадження підсудне Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області відповідно до ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не має.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України, та при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, підстав для його повернення прокурору немає.

З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення до судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України у відкритому судовому засіданні, викликати у судове засідання обвинуваченого, свідків.

Крім того, стаття 315 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Так, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.11.2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 14.01.2021 року.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З урахуванням вищезазначеного, суд зазначає, що тяжкість злочину не є єдиною підставою продовження строку тримання під вартою, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні та продовженні запобіжного заходу на даний час втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.
Отже, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, та які на даний час не відпали, а саме: може переховуватися від суду, незаконноо впливати на свідків.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких та нетяжких злочинів, судове слідство не закінчено, вчинив злочини у період існитового строку, раніше неодноразово судимий, не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного джерела доходу. Даних про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , у суду не має, покарання за вчинення злочинів, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено до десяти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Таким чином, суд вважає, що прокурором було доведено наявність достатніх підстав, вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 року розмір застави для обвинуваченого був встановлений до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та встановлений у розмірі 168 160 гривень для обвинуваченого.

Суд вважає, що розмір застави, з урахуванням досліджених даних, соціальних зв`язків обвинуваченого та тяжкості пред`явленого обвинувачення, підлягає залишенню без змін 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у даному випадку буде цілком достатнім для виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та перспектива втрати такого грошового забезпечення у випадку порушення ним встановлених обов`язків послужить достатнім фактором, який виключає зі сторони обвинуваченого будь-яке бажання переховуватися від правосуддя або іншим чином порушувати процесуальну поведінку. Крім того, документів на підтвердження зміни матеріального становища обвинуваченого до суду не надійшло.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, призначити у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 30 грудня 2020 року о 13.30 годині.
Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати обвинуваченого, свідків.

ОСОБА_3 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до шістдесяти діб, а саме до 17 лютого 2021 року.

Залишити без змін розмір застави та обов`язки, у разі внесення застави, визначений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.05.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1 .