Справа № 202/7442/19
Провадження № 1в/202/210/2020
УХВАЛА
Іменем України

06 жовтня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданніу м. Дніпро подання начальника Індустріального РВ філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_5 до обмеження волі для відбування призначеного покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року, а також ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 року, якою зазначений вирок залишено без змін, ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 190, ст. ст. 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік.
Начальник органу пробації звернулася до суду з поданням про скасування покарання з випробуванням згідно з ч. 2 ст. 78 КК України у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що засуджений злісно порушує обов`язки, покладені на нього судом, які передбачені ст. 76 КК України, систематично не прибуває на виклики органу пробації, де його було постановлено на облік та установлено дні реєстрації, не проінформувавши відповідні уповноважені органи з питань пробації, вчинив адміністративне правопорушення.
Засуджений ОСОБА_5 10.06.2020 року прибув за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, де був ознайомлений з обов`язками покладеними на нього судом: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Того ж дня засудженому було винесено постанову про дні явки на реєстрацію, згідно з якою він повинен з`являтися на реєстрацію кожен перший, другий та третій вівторок місяця.
Після цього, засуджений ОСОБА_5 07.07.2020 року та 04.08.2020 року не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, причин неявки не повідомив, підтверджуючі документи не надав.
Під час надання пояснень, ОСОБА_5 повідомив про те, що він дійсно декілька разів своєчасно не з`явився на реєстрацію через те, що був на роботі, однак підтверджуючих документів надати не може, оскільки працює неофіційно.
08.07.2020 та 11.08.2020 року ОСОБА_5 були винесені письмові попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбуття призначеного покарання, за ухилення від постановки на облік уповноваженого органу з питань пробації. Однак, 01.09.2020 року засуджений вкотре не з`явився на реєстрацію.
Крім того, було встановлено, що в день винесення вироку, а саме 21.11.2019 року ОСОБА_5 був ознайомлений з тим, що згідно зі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням і йому судом встановлено іспитовий строк на 1 рік, та згідно ст.76 КК України на нього покладено відповідні обов`язки.
Також, ОСОБА_5 13.05.2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП.
Представник відділу з питань пробації в судовому засіданні щодо розгляду клопотання поклалася на розсуд суду.
Засуджений ОСОБА_5 в судове засідання з`явився, суду пояснив, що він дійсно декілька разів своєчасно не з`явився на реєстрацію без поважних причин, оскільки працював, однак підтверджуючих документів не має, так як працює неофіційно, а також один раз притягувався до адміністративної відповідальності за порушення умов карантину.
Прокурор вважає, що засудженому можна надати шанс та не направляти у місця позбавлення волі для відбування покарання.
Заслухавши прокурора, представника відділу з питань пробації, засудженого, дослідивши клопотання, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Як вбачається із матеріалів особової справи, на засудженого покладено обов`язок періодично з`являтись на реєстрацію, встановлено періодичність. За час перебування на обліку ОСОБА_5 декілька разів не з`явився на реєстрацію без поважної причини, зокрема, судом встановлено три неявки.
Суд вважає, що хоча і встановлено факт невиконання засудженим обов`язків, встановлених вироком суду, але сама по собі неявка на реєстрацію 3 рази за 1 рік, та вчинення вищезазначеного правопорушення не свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення, та не є настільки вагомими, щоб потягти скасування звільнення засудженого від покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання у відповідну установу строком на 1 рік.
Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання про скасування звільнення засудженого від покарання з випробуванням і направлення його для відбування покарання слід відмовити, із наведених вище підстав.
Разом з тим, суд вважає за необхідне звернути увагу засудженого, що відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 5 ст. 166 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені, тому у разі подальшого ігнорування виконання покладених на нього обов`язків, суд може вирішити питання про скасування випробування та направлення засудженого для відбування покарання.
Керуючись ст.537, 539 КПК України, ч.2 ст.78 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання про направлення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання, яке призначено вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року за ч.2 ст.190, ст. ст. 75, 76 КК України, ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.02.2020 року, до 1 року обмеження волі - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1