Справа № 555/2083/20
Номер провадження 1-кп/555/74/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2021 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000439 від 25.10.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 у період з 13.02.2020 року по 25.10.2020 року систематично умисно вчиняв психологічне насильство щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої за наступних обставин.

Відповідно до постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 13.02.2020 року у справі № 555/245/20 ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП по факту вчинення 14.01.2020 року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_5 .

Також, ОСОБА_5 згідно постанови Березнівського районного суду Рівненської області від 24.04.2020 року у справі № 555/665/20 визнаний винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за повторне протягом року вчинення 20.04.2020 року домашнього насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої дії, 25 жовтня 2020 року приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел та мету на систематичне вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою останній проживає в одному будинку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично проявив відносно потерпілої акт психологічного та фізичного насильства, а саме безпричинно словесно ображав її, висловлювався на адресу потерпілої нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та вдарив частиною шиферу по руці ОСОБА_5 , що викликало у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, психологічні та фізичні страждання, емоційну залежність та погіршення якості життя, потерпілої особи.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав та дав показання про те, що дійсно між ним та колишньою дружиною іноді виникають конфлікти, по факту вчинення насилля в сім`ї він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. 25.10.2020 року між ним та потерпілою виникла суперечка за обставин, що вказані в обвинувальному акті. В судовому засідання обвинувачений у вчиненому щиро розкаявся, приніс потерпілій вибачення, усвідомлює, що така поведінка є неприпустимою, а тому він докладе зусиль, щоб її змінити.

Потерпіла ОСОБА_5 дала показання про те, що в 2015 року розлучилась із ОСОБА_4 , однак вони продовжують спільно проживати у одному будинку. Колишній чоловік зловживає алкогольними напоями і на цьому грунті постійно влаштовує суперечки, під час яких ображає її нецензурними словами, іноді застосовує фізичну силу. Протягом останнього року він двічі притягувався до адміністративної відповідальності, проте належних висновків для себе не зробив. 25.10.2020 року у них в черговий раз виникла сварка, так як обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння. Від час конфлікту він ображав її нецензурною лайкою, хапав за одяг, а потім вдарив частиною шиферу по руці. Після цього конфлікту вона втратила свідомість і наступного дня звернулась за медичною допомогою.

Показання потерпілої та обвинуваченого співпадають з співпадають з об`єктивними даними, добутими при огляді місця події території біля житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (протокол огляду місця події від 25.10.2020 року).

Із протоколу медичного освідчення факту вживання алкоголю (наркотичних засобів) і стану сп`яніння встановлено, що на час освідчення 25.10.2020 року о 12 год. 55 хв. ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно постанов Березнівського районного суду Рівненської області від 13.02.2020 року, 24.04.2020 року ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП по факту вчинення насильства в сім`ї щодо колишньої дружини ОСОБА_5 .

Відповідно до записів медичної карти амбулаторного хворого №15954 ОСОБА_5 26.10.2020 року потерпіла звернулась за медичною допомогою до сімейного лікаря.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

ІІІ. Призначення покарання.
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, покликаючись на те, що такі адміністративні стягнення як штраф та громадські роботи, що застосовувались щодо ОСОБА_4 , до зміни його поведінки не призвели. Також вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Потерпіла ОСОБА_5 підтримала позицію прокурора, вважає, що обвинуваченому має бути призначене більш суворе покарання, так як він не бажає змінювати свою поведінку.
Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що зробив для себе належні висновки, просить не призначати йому покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставини, які пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, - щире розкаяння винного.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем проживання орган місцевого самоврядування компрометуючими даними не володіє.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість злочину та його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, приймаючи до уваги дані про особу винного, який є несудимим, відсутність негативної характеристики, суд приходить до висновку про необхідність призначення особі покарання у виді обмеження волі строк 1 рік, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. На думку суду призначення більш м`якого покарання у виді громадських робіт чи арешту цієї мети не досягне.

Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який щиросердечно розкаявся у скоєному, приніс вибачення потерпілій, запевнив, що зробив для себе належні висновки і змінить свою поведінки, відсутність компрометуючих даних щодо особи за місцем його проживання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження, крім виклику слідчим та прокурором, не застосовувались.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1