Справа №705/3166/20
1-кс/705/884/20
У Х В А Л А

17 серпня 2020 року місто Умань

Слідчий суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , вивчивши клопотання про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000026 від 30.07.2030 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Начальник СД Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, поданим в рамках кримінального провадження №0000026 від 30.07.2030 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Клопотання погоджене з прокурором ОСОБА_3 .
У клопотанні просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:2339, площею 2 га, яка розташована в адміністративних межах Рижавської сільської ради Уманського району Черкаської області та належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - заборонити державному реєстратору вносити зміни, пов`язані з зміною власника земельної ділянки, інших дій, пов`язаних з відчуженням земельних ділянок, з метою забезпечення збереження речових доказів на період проведення досудового розслідування до прийняття рішення по кримінальному провадженні.
Вивченням клопотання та доданих до нього копій матеріалів кримінального провадження встановлено, що клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.
Згідно ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб..
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий у клопотанні цитує положення ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, проте положення, які зазначає слідчий, у ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України взагалі відсутні.
Як зазначив слідчий суддя вище в даній ухвалі ч.2 ст.170 КПК України визначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні належним чином не обґрунтовано з якою метою, передбаченою ч.2 ст.170 КПК України, і на якій підставі, що передбачена ч.1 ст.170 КПК України, має бути накладено арешт.
Посилання слідчого на те, що земельна ділянка є речовим доказом, слідчий суддя не бере до уваги, так як слідчий взагалі не вказав під які ознаки речового доказу, передбачені ст.98 КПК України, підпадає земельна ділянка.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Однак, дізнавачем не обґрунтовано існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки до клопотання не надано доказів, що земельна ділянка, вказана у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку із чим винесена постанова начальника СД Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 від 11 серпня 2020 року про визнання вказаної земельної ділянки речовим доказом.
У вказаній постанові начальника сектору дізнання взагалі відсутні посилання на те, яким критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, відповідає земельна ділянка, тобто постанова є формальною і не може братись слідчим суддею до уваги. Крім того, у постанові зазначено, що 11.08.2020 року було проведено безпосередній огляд земельної ділянки. Проте, документи з даного приводу до клопотання не додані.
Враховуючи те, що згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю, в тому числі, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, тому клопотання повинно містити засоби зв`язку та адресу особи, якій належить майно, на яке слідчий просить накласти арешт, з тією метою, щоб слідчий суддя міг здійснити повідомлення такої особи про дату та час розгляду клопотання.
У клопотанні відсутні посилання на адресу проживання власника майна та засоби зв`язку з ним, хоча поштовим зв`язком суддя позбавлений можливості у визначені КПК України строки здійснити належним чином повідомлення власника майна.
Згідно ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 132, 170 - 172, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника СД Уманського РВП УВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000026 від 30.07.2030 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України повернути прокурору ОСОБА_3 , встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1