НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
03 лютого 2021 року Справа № 322/46/21

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Скалат Тернопільської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, раніше судимий, а саме:

- за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.12.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт (знятий з обліку 05.03.2020 у зв`язку з відбуттям покарання),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
18.09.2020, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у будинку своєї рідної сестри ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 , в результаті раптово виниклого умислу, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав планшетний пристрій «Nomi Corsa 4 Lite» в корпусі сірого кольору, вартість якого, відповідно до висновку експерта №25/21 від 13.01.2021, складає 1608,00 грн., належний ОСОБА_4 , після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим ним майном на власний розсуд.

Таким чином, в результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1608,00 грн.

Зазначені дії ОСОБА_5 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_5 , підтвердив вищезазначені обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та пояснив суду, що він дійсно 18.09.2020, перебуваючи у будинку своєї рідної сестри ОСОБА_4 , по АДРЕСА_2 , викрав належний потерпілій планшетний пристрій «Nomi Corsa 4 Lite».

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, відсутні. Зазначений в обвинувальному акті рецидив злочинів суд не враховує в якості обставини, що обтяжує покарання, на підставі ч. 4 ст. 67 КК України, оскільки в даному випадку рецидив кримінальних правопорушень одночасно утворює їх повторність, яка вже врахована при кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді обмеження волі. Разом з цим, суд також дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось. Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а щодо арешту майна на підставі ст. 174 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

3. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 протягом іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

4. Речові докази в справі:

- планшетний пристрій «Nomi Corsa 4 Lite», повернути потерпілій ОСОБА_4 та скасувати арешт цього майна.

5. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1