Справа № 534/1175/20
Провадження № 1-кп/534/158/20
УХВАЛА
Іменем України

27 серпня 2020 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисниці ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000379 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

21.08.2020 впорядку ст.291 КПК України до Комсомольського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 звинувачується в умисному вбивсті, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині за наступних обставин.
05.06.2020 у період часу з 09 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходились за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою : АДРЕСА_1 , де у них виник словесний конфлікт між собою. Не дійшовши до логічного його завершення, ОСОБА_4 вирішив піти з домоволодіння ОСОБА_6 .. Підійшовши до ліфту, ОСОБА_4 вирішив повернутись, оскільки у нього виник злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді смерті потерпілої, та бажаючи їх настання, взявши до правої руки ніж, який знаходився у внутрішні кишені його куртки, почав наносити ОСОБА_6 удари ножем в область обличчя, завдавши останній не менше 13 різаних ран.
В свою чергу ОСОБА_6 намагалась захиститись та чинити опір ОСОБА_4 , але останній продовжуючи тримати ніж в правій руці, продовжив наносити удари в область рук, тулубу та життєво важливих органів голови та шиї, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді не менше 34 різаних та колото-різаних поранень голови та шиї в їх загальній сукупності.
Згідно висновку експерта № 506/1 від 20.07.2020 при судово медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження:
-колото-різане поранення шиї, яке починається шкірною раною №10, з ушкодженням по ходу раньового каналу м`яких тканин шиї та повним пересіченням стінок правої загальної сонної артерії та правої внутрішньої яремної вени, та закінчується в товщі глибоких м`язів шиї, яке призвело до гострої масивної крововтрати;
-два поверхневі (в межах підшкірно жирової клітковини) колото різані поранення правої величної ділянки голови;
-п`ять поверхневих колото-різаних поранень шиї, раньові канали яких закінчуються в товщі підшкірно жирової клітковини, без ушкоджень магістральних судин;
-чотири колото різані поранення шиї, раньові канали яких закінчуються в товщі глибоких м`язів шиї, без ушкодження магістральних судин;
-тринадцять різаних ран на обличчі;
-одна різана рана в проекції правого плечового суглобу;
-одинадцять різаних ран на лівому передпліччі та лівій кисті;
-десять різаних ран на правій кисті;
-синець в проекції лівого плечового суглобу та синець в проекції лівої ключиці;
-крововиливи в м`які тканини шиї та в товщу тканини правої частки щитоподібної залози.
Колото різані поранення голови та шиї, з крововиливами в м`які тканини шиї та щитоподібну залозу, враховуючи характер шкіри ран, являються однотипними та утворились від дванадцяти травматичних дій плоского, колюче ріжучого предмета, по типу клинка ножа, з одностороннім лезом та обухом.
Згідно висновку експерта 506/1 від 20.07.2020 причиною смерті ОСОБА_6 стало одне колото різане поранення шиї, яке починається шкірною раною № 10, з ушкодженням по ходу раньового каналу м`яких тканин шиї та повним пересіченням стінок правої загальної сонної артерії та правої внутрішньої яремної вени, яке призвело до розвитку гострої масивної крововтрати.
Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, а ОСОБА_6 , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці події.

Ухвалою суду від 21.08.2020 це кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 04.08.2020 ОСОБА_4 раніше було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів до 02.09.2020.
У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про обрання до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, копія якого вручена обвинуваченому з дотриманням вимог, передбачених ч. 2 ст. 184 КПК України.
Підтримуючи заявлене клопотання, прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор наголосив на тому, що обвинувачений може під загрозою покарання переховуватись від слідства і суду, маючи реальну можливість пересуватись, обвинувачений може здійснювати незаконний вплив на потерпілу і свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення зазначеного клопотання.
Захисниця обвинуваченого ОСОБА_5 поклалася на розсуд суду. Разом з тим захисниця заперечувала проти обрання вищевказаного запобіжного заходу, а наполягала на тому, що прокурор повинен був звернутися до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою згідно із ст. 2, ч. 6 ст. 9, ст. 331 КПК України.
З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
У відповідності до ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка у кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.

Клопотання про застосування стосовно обвинуваченого найсуворішого виду запобіжного заходу вмотивовано можливістю ОСОБА_4 з метою уникнення відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також здійснювати незаконний вплив на потерпілу та свідків.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на особу обвинуваченого, визначає вірогідність переховування від суду, на тому рівні, щоб їм запобігти, можливо лише при застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є умисними, особливо тяжкими, посягає на найвищу цінність життя людини, що значно підвищує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом оцінено тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому інший, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Оскільки ОСОБА_4 є обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, може під загрозою покарання переховуватись від слідства і суду, маючи реальну можливість пересуватись, спроможний здійснювати незаконний вплив на потерпілу і свідків, суд дійшов переконання про наявність наголошених стороною обвинувачення ризиків.

Суд, заслухавши вищенаведені пояснення захисниці обвинуваченого, зазначає про те, що на стадії підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України судом обираються або змінюються, або скасовуються запобіжні заходи за клопотанням учасників судового провадження. Усталена практика ЄСПЛ не допускає тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, у тому числі і автоматичного, продовження застосування такого запобіжного заходу.

У ч. 3 ст. 331 КПК України врегульовано питання продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового розгляду, що здійснюється за правилами глави 28 розділу VI КПК України.

Таким чином положення ч. 3 ст. 331 КПК України не застосовуються при здійсненні підготовчого провадження, процесуальний порядок якого визначено главою 27 розділу IV КПК України.

Суд враховує, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», (пункті 74) Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі.

Проте, встановлені в судовому засіданні обставини та характеристики особи обвинуваченого, у своїй сукупності дають суду підстави дійти висновку, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши всі обставини в їх сукупності, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, суд дійшов до переконання, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого підлягає задоволенню. Лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним під час розгляду клопотання, що виключає можливість застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейне та матеріальне становище не дає підстав для незастосування до нього такого запобіжного заходу.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у цьому кримінальному провадженні, якого необхідно обрати на шістдесят днів.

Виходячи з вимог ч.4 ст.183 КПК України суд вважає, що відсутні підстави для визначення обвинуваченому розміру застави.

Керуючись ст.ст. 115, 176-178, 183, 194, 331 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 (шістдесят) днів запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Строк дії ухвали закінчується 26.10.2020.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» та начальнику ВП № 2 Кременчуцького відділу поліції ГУНП у Полтавській області.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_4 , його захисниці та потерпілій.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй повного тексту судового рішення.

Суддя ОСОБА_1