Єдиний унікальний номер 317/2806/20
Провадження № 1-кп/317/419/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 13.03.2020 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 13.03.2020 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 також висловив думку про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду. Водночас, на питання головуючого обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він у повній мірі не розуміє від чого йому слід буде захищатись.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, перевіривши обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до наступних висновків.
Згідно положень п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.

Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82).

Крім того, Суд констатував, що положення п. «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).

У рішенні від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Дослідивши зміст обвинувального акта, суд вважає, що він не відповідає вимогам КПК України, оскільки викладені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень явно не відповідають їх правовій кваліфікації.

Так, відповідно до викладених в обвинувальному акті фактичних обставин першого кримінального правопорушення (датоване початком березня 2020 року) воно вчинено за попередньою змовою з невстановленою в ході досудового розслідування особою. Між тим, у зазначеній правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 така кваліфікуюча ознака як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб відсутня.

Відповідно до викладених прокурором в обвинувальному акті фактичних обставин другого кримінального правопорушення (датоване серединою березня 2020 року) воно вчинено за попередньою змовою з невстановленими в ході досудового розслідування особою. Між тим, у зазначеній прокурором правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 така кваліфікуюча ознака як вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб відсутня. Більше того, зазначення в обвинувальному акті позбавленого логічного сенсу словосполучення «невстановленими особою» робить неможливим повне розуміння суті обвинувачення, адже неможливо визначити із змісту обвинувального акту чи обвинувачується ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення за попередньою змовою з однією особою чи з декількома.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вказані недоліки обвинувального акта перешкоджають призначенню судового розгляду, а відтак обвинувальний акт слід повернути прокурору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 від 13.03.2020 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору Запорізького відділу Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційногосуду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Запорізький районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1