Справа № 306/767/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

11.01.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/606/20, за апеляційною скаргою, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2020 року у задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_7 , погодженого прокурором ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 відмовлено та застосовано щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , працюючого оператором верстатів ТзОВ "КРОК-ВУД", раніше не судимого,
запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 покладені такі обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду (слідчого судді) на їх першу вимогу; - не відлучатися із населеного пункту - м. Свалява, Свалявського району, Закарпатської області, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду (слідчого судді); - повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи.
Встановлено строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 19 грудня 2020 року включно.
З матеріалів клопотання убачається, що 03 листопада 2020 року до Свалявського районного суду Закарпатської області надійшло погоджене прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 cт. 286 КК України ОСОБА_5 .. Відповідно до клопотання, 19 червня 2020 року приблизно о 09.30 години ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи технічно справним автомобілем марки «MAZDA» моделі «3», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, рухаючись на автомобілі по вул. Київській у м. Свалява в напрямку від вул. Головної до вул. Борканюка та знаходячись попереду приміщення торгового центру «ЖД Гратіс», діючи всупереч вимогам пункту 12.3. Правил дорожнього руху України проявив неуважність до дорожньої обстановки і допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , який переходив дорогу з ліва на право по напрямку руху автомобіля, внаслідок чого пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження. У клопотанні слідчий також вказує на те, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно з повторним висновком експерта Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №483 від 26.10.2020, у громадянина ОСОБА_9 , на момент судово-медичного обстеження виявлено наслідки тілесних ушкоджень у вигляді ділянок депігментації шкіри на шкірних покривах волосистої частини голови, тулубу та рубців правої верхньої кінцівки ; що тілесні ушкодження у вигляді діагнозу - перелом великого горбка плечової кістки справа, потягли за собою розлад здоров`я строком більше як 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості ; що згідно з висновком судового експерта Закарпатського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №9396 від 26.10.2020 встановлено, що водій автомобіля «Mazda -3» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_9 , шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху ; що з технічної точки зору причиною виникнення пригоди стали обставини, пов`язані з тим, що з моменту виникнення небезпеки для руху водій автомобіля «Mazda -3» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , не вжив заходів для своєчасного застосування екстреного гальмування ; що водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що призвело до ДТП, а саме: пункт 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди ; що невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог «Правил дорожнього руху України», знаходиться у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема, отриманням ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпечності для життя в момент їх спричинення. Окрім того, у клопотанні вказується на те, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому 30.10.2018 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відносяться до тяжких злочинів, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. На підставі вищевикладеного, слідчий вважає, що з метою запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, до ОСОБА_5 , який вчинив тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується посередньо, слід застосувати домашній арешт у нічний час доби, оскільки є достатність підстав вважати, що не обравши щодо нього запобіжний захід, він може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити нове кримінальне правопорушення, а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що на цей час на високому рівні існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 статті 177 КПК України , на який вказує прокурор, а саме: ризик переховування від слідства або суду, враховуючи процесуальну поведінку підозрюваного з моменту оголошення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Всі інші заявлені прокурором ризики не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, та відсутні підстави вважати що такі реально існують. При цьому слідчий суддя не знайшов обґрунтованих підстав вважати, що підозрюваний може вчиняти тиск на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не доведено, що він має такий ступінь впливу на свідків чи потерпілих, крім того, в провадженні вже проведено ряд експертиз, висновки за якими є у матеріалах кримінального провадження, до матеріалів клопотання не додано будь-яких доказів про те, що підозрюваний якимось чином впливав або намагався впливати на свідків у провадженні. В ухвалі також вказується на те, що у судовому засіданні прокурором не доведено, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України є підставою для постановлення ухвали про відмову в застосуванні запобіжного заходу. За вищевказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Одночасно, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, загальних засад кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, а також, беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слідчий суддя, на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, вважав за доцільне застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, а саме: у вигляді особистого зобов`язання, а також поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вказує на те, що надані органом досудового розслідування письмові докази в обґрунтування підозри не доводять повною мірою її «обґрунтованість». Просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та адвоката, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; що даних про поважність причин неявки чи заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день прокурор, підозрюваний та адвокат не подавали і те, що адвокат ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу розглянути за його відсутності.
Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
Із журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання участь у його розгляді приймали як підозрюваний ОСОБА_5 , так і його захисник адвокат ОСОБА_6 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_5 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурором та слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у його вчиненні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, копія якого 30 жовтня 2020 року, з урахуванням положень ст. 278 КПК України, йому вручена (а. с. 45-47). Погоджуючись з указаним висновком та оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що надані органом досудового розслідування письмові докази в обґрунтування підозри не доводять повною мірою її «обґрунтованість», колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити вищевказане кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині колегія суддів відхиляє.
Крім того, колегія суддів обґрунтованим вважає і висновок слідчого судді про те, що додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливого переховування від слідства та суду. Висновки слідчого судді в цій частині, не оспорюються, тому з урахуванням вимог ст. 404 КПК України, не перевіряються, вважаються належним чином вмотивованими, такими, що ґрунтуються на вимогах закону.
Разом із тим, проаналізувавши доводи клопотання та додані до нього матеріали, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про недоведеність слідчим та прокурором ризиків можливого вчинення тиску на свідків у кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, - є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на матеріалах судового провадження, оскільки додані до клопотання матеріали не містять доказів, які б давали достатні підстави вважати, що такі ризики мають місце.
Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів враховує й наявні в матеріалах судового провадження дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання, та постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується посередньо.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
На інші доводи в обґрунтування апеляційної скарги, які б свідчили про незаконність судового рішення, в апеляційній скарзі не вказується.
Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з дотриманням вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, визначено строк дії постановленої ним ухвали, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_5 передбачені п. п. 1 - 3 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована підлягає залишенню без зміни.
Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 , не з`явившись на розгляд апеляційної скарги позбавили себе можливості довести обгрунтованість її доводів.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу, яку подав захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 19 листопада 2020 року, якою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :