Справа № 192/1362/20
Провадження № 1-в/192/439/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" вересня 2020 р. смт Солоне
Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», клопотання засудженого:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, засудженого:
- 07.06.2017 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

Початок строку: 26.07.2017 року

Кінець строку: 26.01.2022 року

ВСТАНОВИВ:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в якому засуджений зазначає про наявність у нього шести заохочень, двох стягнень, зазначає, що приймає участь у програмі «Освіта», працевлаштований.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вважав, що ОСОБА_4 не довів свого виправлення.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого вважав, що воно задоволенню не підлягає.
Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07.06.2017, яким він засуджений за ч.2 ст.186, ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Згідно характеристики, наданої начальником відділення СПС №12, погодженої заст. начальника із соціально-виховної та психологічної роботи Солонянської виправної колонії (№21) та довідки СВК (№21) по особовій справі, ОСОБА_4 в установах виконання покарань за останньою судимістю знаходиться з 28.02.2017 року. За період перебування в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
В Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 10.08.2017 року. Працює на виробництві установи за власним бажанням. За час відбування покарання характеризується задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень не має, має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не бере. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та у роботі самодіяльних організацій. Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.
22.09.2019 комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов і тримання відповідно статей 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.
01.11.2019 комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст.82 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання біль м`яким покаранням.
31.07.2020 комісією установи відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України, як особі, що не стала на шлях виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, так, згідно довідки по особовій справі він був засуджений в тому числі:
- 10.10.1997 Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ст. 229-6 ч.2, 43 КК України до 3 років позбавлення волі.
- 11.06.2004 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 395. 185 ч.1, 185 ч.2. 186 ч.2. 186 ч.3, 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.09.2006 року умовно-достроково на невідбутнії строк 1 рік 5 місяців 10 днів.
- 08.12.2009 Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 10.08.2013 року умовно-достроково на невідбутнії строк 1 рік 7 місяців 12 днів.
- 27.08.2014 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ст. 185 ч.2, 71 КК України до 1 року 7 місяців 13 днів позбавлення волі.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 який відбув 2/3 частини строку покарання за час відбування покарання має три заохочення, які застосовані до нього 24 квітня 2019 року, 19 липня 2019 року та 21 квітня 2020 року, стягнень ОСОБА_4 не має.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно ст. 9 КВК України, неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання своїх обов`язків є лише одним з критеріїв, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає в дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд враховує, що ОСОБА_4 має три заохочення, які застосовані до нього 24 квітня 2019 року, 19 липня 2019 року та 21 квітня 2020 року, стягнень не має. Суд вважає, що застосовані до ОСОБА_4 заохочення не мають системного характеру та є недостатніми для оцінки ставлення засудженого до праці, як належне.
Судом також враховано, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, йому призначались покарання з відстрочкою виконання вироку, його умовно-достроково звільняли. Під час відбування покарання у СВК («21) ОСОБА_4 працює, до праці ставиться добре, але за весь період відбування покарання характеризується посередньо. Комісією установи ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні зміни умов і тримання, в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в застосуванні умовно-дострокового звільнення від покарання, як особі, що не стає на шлях виправлення. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2019 ОСОБА_4 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання біль м`яким покаранням. ОСОБА_4 не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та у роботі самодіяльних організацій. Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду, тому з огляду на суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_4 злочинів, його поведінку протягом всього строку відбування покарання, враховуючи відсутність беззаперечних доказів виправлення ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на цьому етапі відбування покарання ОСОБА_4 є недоцільним, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.09.2020.

Суддя ОСОБА_1