У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» липня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2020 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків, раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

У відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.07.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати та винести нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час за адресою: АДРЕСА_1 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України.

На думку апелянта, клопотання прокурора про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою не в повній мірі відповідає вимогам закону. Пояснює, що в клопотанні міститься лише формальне посилання на те, що ризики та дані про особу ОСОБА_6 , дають підстави вважати недоцільним зміну обраного йому запобіжного заходу на більш м`який, без конкретного обґрунтування, в чому саме вбачається така неможливість.

Вважає, що ризики зазначені у клопотанні є необґрунтованими. Захисник вказує, що під час судового розгляду він заявив клопотання про долучення до матеріалів справи договору оренди, за змістом якого вбачається, що 04.03.2020 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 укладено договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Але суд взагалі не надав оцінки вказаному документу.

Щодо зазначених прокурором ризиків вчинення нових злочинів та переховування обвинуваченого від суду захисник зазначив, що усі 3 епізоди протиправної діяльності ОСОБА_6 , були вчинені в період з серпня 2019 року по січень 2020 року. З того моменту, до моменту обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, минуло близько 4 місяців, і ОСОБА_6 з того часу, не вчиняв нових злочинів.

Вказує, що його підзахисний визнає вину, розкаюється у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, має постійне місце проживання (що підтверджується договором оренди). Брав участь в антитерористичній операції на сході України, що говорить про схильність до суспільно корисної діяльності та наявність певних заслуг перед суспільством.

Звертає увагу, що хоча ОСОБА_6 і не був офіційно працевлаштований, він працював на овочевому ринку, і був затриманий працівниками поліції саме за своїм місцем роботи, про яке він заздалегідь повідомив слідчого.

Зазначає, що суддя, всупереч таким процесуальним засадам, як змагальність судового процесу, взагалі не надав захиснику можливості висловити свою думку щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навести відповідні заперечення проти нього. Вважає, що таким чином було порушено право ОСОБА_6 на захист.

Вказує, що при винесенні ухвали, суд не визначив розмір застави, що суперечить вимогам КПК України. Також додає, що прокурором у клопотанні порушувалося питання щодо збільшення розміру застави порівняно з раніше встановленим ухвалою слідчого судді, а суд взагалі не надав оцінки клопотанню в цій частині.

Встановлені слідчим суддею обставини.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відомості про яке 01.11.2019 р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004088.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він 22.10.2019 р. в період часу з 13:24 год. по 14:00 год., знаходячись в приміщенні цеху ТОВ «МИКОЛАЇВ БРУК СТРОЙ», розташованого по вул. Енгельса, 47/5 в м. Миколаєві, діючи повторно, викрав мобільний телефон марки «Huawei P smart» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю 4675 грн., що належить ОСОБА_9 , спричинивши останньому майнову шкоду на вказану суму.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , мотивуючи його тим, що існує ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з підстав тяжкості покарання, відсутністю офіційного працевлаштування та постійного джерела доходів. Крім того прокурор зазначив, що ОСОБА_6 не має постійного місця проживання на території м. Миколаєва, не одружений та не має утриманців, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд зазначив, що обвинувачений не має постійного місця проживання на території м. Миколаєва, не одружений та не має утриманців, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Також суд дійшов висновку про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду та вважав за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб до 31.07.2020 р. включно.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як передбачено п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Ці вимоги закону не достатньо враховані судом при прийнятті рішення.

З наданих матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Зазначивши про існування ризику того, що обвинувачений може переховуватися, суд першої інстанції взагалі не мотивував рішення в цій частині, не зазначив підстав для такого висновку, а тому суд вважає такі висновки припущеннями.

Також, при прийнятті рішення суд належним чином не звернув уваги на дані про особу обвинуваченого, який має місце проживання у м.Миколаєві. Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_6 уклав договір оренди житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , про що захисник зазначав в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду.

Крім того, з наданих захисником відомостей вбачається, що ОСОБА_6 раніше не судимий, брав участь в антитерористичній операції на сході України, працював.

Ці обставини щодо особи обвинуваченого під час апеляційного розгляду прокурор не спростував, та не навів обставин, які б свідчили про необхідність застосування до ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розгляд у відношенні ОСОБА_6 іншого кримінального провадження за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто у вчиненні нетяжкого злочину, де запобіжний захід не обирався, не є обставиною для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням цих обставин, суд вважає, що застосування до ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є виправданим.

За наведених обставин, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме: домашнього арешту в певний період часу. На думку суду, саме цей запобіжний захід зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 411, 424, 532 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2020 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 07:00 год.

Згідно п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3