ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Відвід мотивує тим, що дружина рідного брата обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7 працювала заступником керівника Фастівського міськрайонного суду Київської області, а тому вважає, що подальший безпосередній розгляд цієї справи, під її головуванням, за вказаних обставин може викликати у стороннього спостерігача сумнів в її об`єктивності та неупередженості.
04.08.2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заява прокурора Фастівської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Фастівського міськрайонного суду ОСОБА_4 надійшла в провадження слідчого судді ОСОБА_1 .
В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи про відвід повідомлені судом належним чином. Однак, їх неявка не перешкоджає розгляду даного питання.
Перевіривши надані матеріали заяви, дослідивши докази по даних матеріалах, суд дійшов висновку, що заява про відвід підлягає до задоволення.
Ст. 124 Конституції України регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
В ст. 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
З аналізу змісту п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідує, що саме наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді є підставою для його відводу.
В Україні діє прецедентне право, як складова національної правої системи.
Так, в положеннях ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.
Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Отже, враховуючи вищевикладене, прихожу до висновку, щопостановлення у справі судового рішення під головуванням судді ОСОБА_4 за будь-якою юридичною природою може викликати сумніви у стороннього спостерігача в безсторонності судді при розгляді справи, а тому заяву прокурора про відвід судді ОСОБА_4 слід задовольнити.
Керуючись ст.75-76,80 КПК України, Конвенцією "Про захист прав людини і основоположних свобод", Конституцією України та Законом України «Про судоустрій та статус суддів", суд
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1