Провадження № 11-кп/4820/706/20
Справа № 127/3273/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : запобіжний захід Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2020 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

продовжено на 60 діб з 21 серпня 2020 року до 19 жовтня 2020 року, включно.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 обвинувачуються у скоєнні середньої тяжкості та особливо тяжкого кримінального правопорушення, а обвинувачений ОСОБА_9 у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, за які, в разі доведеності їх вини, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, а обвинуваченому ОСОБА_9 довічне позбавлення волі та на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинувачених від суду з метою уникнення покарання, а тому їм слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції та просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначає, що у даному випадку щодо нього немає обґрунтованої підозри та доказів, які б свідчили про продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. В ухвалі не наведено обґрунтованих підстав неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів, тому вона не відповідає повноті судового розгляду, а висновки суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що клопотання прокурора подане з істотними порушеннями норм КПК України, а відтак уважає, що його тримання під вартою є незаконним та необґрунтованим.

Інші обвинувачені апеляційних скарг на означену ухвалу не подавали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду та безпідставність доводів сторони захисту, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбою), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, та ч. 1 ст. 396 КК України, заздалегідь необіцяного приховування особливо тяжкого злочину.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Суд врахував, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також обставини визначені ст. 178 КПК України, зокрема, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, яке за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна та те, що наявність ризиків, на підставі яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, йому було обрано, не зменшились, у справі не з`ясовані всі обставини встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак відсутні підстави для зміни на інший більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки тяжкість вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, покарання, яке очікує особу, в разі доведення винуватості, схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, давали підстави для продовження строку дії саме такого запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність виписаних в ухвалі суду ризиків, а відтак і про можливість зміни щодо нього запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду апеляційним судом з врахуванням характеру висунутого обвинувачення.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому ОСОБА_11 раніше, і на теперішній час, обставини, які були враховані при його обранні не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним злочину, та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Наведені в апеляційній скарзі доводи для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , не пов`язаного з триманням під вартою, не спростовують таке рішення місцевого суду, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого та обставин вчинення злочинів, які були враховані при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Твердження про не наведення обґрунтованих підстав застосування альтернативних запобіжних заходів, не є визначальними аргументами, які давали б можливість обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, і не спростовують, встановлених судом обставин і висновків, та не дають підстав вважати, що обрання відносно ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, належним чином, забезпечить його процесуальну поведінку, усуне продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. А відтак, порушення процесуального закону відсутні.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не є достатніми для скасування оскаржуваної ухвали.
За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 серпня 2020 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4