Справа № 602/695/17
Провадження № 1-кп/602/7/2020
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2020 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці кримінальне провадження №0000122 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кудобинці Зборівського району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, тимчасово не працюючого, раніше судимого 30 листопада 1992 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2, 3 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі; 26 квітня 1994 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч. З ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ майна; 16 жовтня 1996 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 140, 43 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; згідно ухвали Тернопільського обласного суду від 25 лютого 1999 року призначено остаточне покарання 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 12 лютого 2001 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 229-2, ч. 2 ст. 229-6 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно ухвали Тернопільського обласного суду від 30 травня 2001 року м.2 ст.229-2 КК України перекваліфіковано на ч. 2 ст. 229-6 КК України та засуджено за ч. 2 ст. 229-6 КК України до 3 років позбавлення волі; 06 листопада 2003 року Тернопільським міським судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, 395, 70 КК України до 3 років позбавлення волі; 15 жовтня 2007 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; 12 грудня 2008 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; 11 листопада 2011 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.395, 70, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 17.04.2015 року згідно ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 09.04.2015 року на невідбутий термін 1 рік 2 місяці 16 днів; 28 грудня 2018 року Зборівським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень; 18 вересня 2019 року Тернопільським міськрайоннним судом за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 12 травня 2017 року приблизно о 13 годині 20 хвилин зайшов у приміщення НВК «Лановецька ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів ліцей імені Юрія Коваля», що в м.Ланівці, вул. Шкільна, 5. Перебуваючи у зазначеній школі ОСОБА_4 увійшов у відчинене приміщення кабінету фізики, яке розташоване на другому поверсі вказаної школи. Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_4 побачив ноутбук марки «DELL». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного ноутбука. Реалізовую свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 12 травня 2017 року приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебуваючи у кабінеті фізики НВК «Лановецька ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів ліцей імені Юрія Коваля», що в м.Ланівці, вул. Шкільна, 5, наблизився до столу та таємно, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, викрав ноутбук марки «DELL» та з викраденим з місця скоєння злочину втік. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив НВК «Лановецька ЗОШ №1 І-ІІІ ступенів ліцей імені Юрія Коваля» матеріальну шкоду на суму 12720 гривень.
Свою вину у вчиненні кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що дійсно він в травні 2017 року зайшов в приміщення Лановецької ЗОШ №1 з метою пошуку туалету. В одному з кабінетів він побачив на столі ноутбук, який викрав. В даний час він жаліє про свій вчинок, щиро кається і більше такого робити не буде. Заявлений цивільний позов визнає в повному обсязі.
Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що станом на даний час заподіяна кримінальним правопорушенням шкода не відшкодована, а тому вона підтримує цивільний позов в повному обсязі, при призначенні покарання покладається на думку суду.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не має.
Обираючи міру та визначаючи розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, не працює, не відшкодував завданої шкоди і приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді арешту в розмірі, наближеному до максимального, передбаченого санкцією статті обвинувачення.
Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходив з наступного.
Згідно вимог ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Крім цього, згідно із вимогами ст.22 ЦК України, передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на
основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин
справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що
настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її
заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до
судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку
зазначеним обставинам.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення цивільного позову в повному обсязі, оскільки матеріалами кримінального провадження повністю доведено факт завдання обвинуваченим шкоди в заявленому розмірі, обвинувачений в повному обсязі визнав цивільний позов.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 375 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
Цивільний позов Відділу освіти, культури, охорони здоров`я та соціальної політики Лановецької міської ради Тернопільської області задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь Відділу освіти, культури, охорони здоров`я та соціальної політики Лановецької міської ради Тернопільської області 12 720 (дванадцять тисяч сімсот двадцять) гривень завданої матеріальної шкоди.
На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Лановецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1