Справа № 462/5971/20
провадження 1-кс/462/1606/20
У Х В А Л А

30 вересня 2020 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001641 від 26.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України, про арешт майна,

встановив:

Старший слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Залізничного відділу Львівської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 , звернулася в суд з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: футболку на короткий рукав брудно-білого кольору, на передній частині якої зображені багатоповерхові будинку, з плямами бруду та труси брудно-рожевого кольору із голубою мереживною смужкою-оправою, які належать малолітній ОСОБА_5 , та які добровільно надано ОСОБА_6 , та вилучено під час огляду місця події у палаті № 9 1-го хірургічного відділення КНП «Львівська міська дитяча клінічна лікарня».
В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно виявлене та вилучене під час огляду місця події від 26.09.2020 року, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001641.
Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності володільця майна ОСОБА_6 , яка, будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з?явилася, однак її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0001641, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001641, 26.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 26 вересня 2020 року у Залізничний ВП ГУНП у Львівській області із заявою звернулася ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності візуально знайомого хлопця на ім`я ОСОБА_7 , який в період часу із 16.00 год. до 19.00 год. 26.09.2020 року перебуваючи у лісопосадці 5-го парку м. Львова, штовхнувши її малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на землю, вчиняв удушення та намагався вчиняти сексуальні дії.
Під час проведення огляду місця події 26.09.2020 року в палаті №9 1-го хірургічного відділення КНП «Львівська міська дитяча клінічна лікарня», що за адресою: м. Львів, вул. П.Орлика,4, на підставі добровільної видачі ОСОБА_6 , було вилучено одяг її малолітньої дочки ОСОБА_5 , а саме: футболку на короткий рукав брудно-білого кольору, на передній частині якої зображені багатоповерхові будинку, також на вказаній футболці наявні плями бруду та труси брудно-рожевого кольору із голубою мереживною смужкою-оправою.
Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.
Відповідно до вимог ст.ст. 236, 237 КПК України при обшуку, огляді слідчий, прокурор має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України.
Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тому, зважаючи на положення ст.ст. 167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час обшуку не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час обшуку у підозрюваного речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.
У відповідності до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Як вбачається із постанови старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 27.09.2020 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0001641.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.
Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що речі вилучені під час огляду місця події, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.
Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 236, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання старшого слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001641 від 26.09.2020 року, за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.152 КК України, про арешт майна задовольнити.
Накласти арешт на футболку на короткий рукав брудно-білого кольору, на передній частині якої зображені багатоповерхові будинку, з плямами бруду та труси брудно-рожевого кольору із голубою мереживною смужкою-оправою, які належать малолітній ОСОБА_5 , та які були вилучені 26.09.2020 року в ході огляду місця події.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосереднього до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1