Справа №579/957/20
1-кп/576/235/20
УХВАЛА

25 листопада 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

його захисника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Глухів клопотання обвинуваченого про зміну обраного запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні прокурором заявлене клопотання про розгляд питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до двох місяців, а обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор у судовому засіданні висловився за продовження строку дії запобіжного заходу, обраного обвинуваченому, оскільки останній обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, ніде не працював та не мав будь-якого законного джерела доходів, характеризується негативно, може ухилитись від явки до суду, оскільки перебував у міжнародному розшуку та вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому є всі підстави для продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що запобігти ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, а тому в заявленому клопотанні про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу, просивши змінити обраний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, який зможе запобігти ризикам, які зазначені в клопотанні прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та допитавши свідка ОСОБА_6 , суд приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені в ст. 178 КПК України.

В ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, слідчий суддя, суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щонайбільше обмежує права громадянина, тому повинно бути викликаним реальною необхідністю, що знаходить свій вираз в обґрунтуванні та мотивуванні подання.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід тримання під вартою і його продовжений строк закінчується 27.11.2020. В даний час закінчити розгляд справи немає можливості, а обвинувачений уже тривалий період часу перебуває під вартою по обвинуваченню у вчиненні умисного злочину.

Судом встановлено, що у обвинуваченого є постійне місце проживання: АДРЕСА_1 за яким він зареєстрований. Допитаний свідок ОСОБА_6 пояснив суду, що являється батьком обвинуваченого, який проживав разом з ним, час від часу їздив на заробітки. Просить суд змінити запобіжний захід обвинуваченому, оскільки останній зможе перебувати вдома та здійснювати за ним догляд, оскільки має хворобу ніг. Крім того, в судовому засіданні обвинувачений посилався на те, що він має ряд тяжких хвороб на стадії загострення та потребує медичної допомоги, а у слідчому ізоляторі йому належної медичної допомоги надати не можуть.

Одночасно, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Враховуючи наведені вище обставини, особу обвинуваченого, його соціальні зв`язки та майновий стан, стан здоров`я обвинуваченого, неможливість завершення судового розгляду в найближчий час з причин, які не залежать від обвинуваченого, суд вважає недоцільним продовжувати строк тримання обвинуваченого під вартою, а тому у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Суд дійшов висновку про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт, який є достатнім заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, та обов`язків, покладених на нього судом.

Тому, клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт необхідно задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 177, 181, 194, ч. 5 ст. 202, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 60 діб із забороною обвинуваченому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 діб обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою суду та органу досудового слідства;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

Дія ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 закінчується 23 січня 2021 року.

Негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_4 до місця проживання, де звільнити з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваних, обвинувачених, які перебувають під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цих осіб, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід та обов`язки, які покладені на обвинуваченого, вважаються скасованими, якщо строк дії запобіжного заходу не буде продовжений судом.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Копію ухвали направити до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 30 листопада 2020 року.

Суддя ОСОБА_1