ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2838/20 Справа № 199/3035/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000493 стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна.
ОСОБА_7 визнано винним за те, що він разом з ОСОБА_10 26.03.2020 приблизно о 21:15 годині перебували біля будинку № 4-а по вул. Семеренківській у м. Дніпро, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_9 , поряд з яким знаходився велосипед марки «Україна» чорного кольору.
В цей момент у ОСОБА_10 та ОСОБА_7 раптово виник злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій), та ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_7 вчинити вказане кримінальне правопорушення, на що останній дав свою добровільну згоду, тим самим вступив в попередню змову з ОСОБА_10 , розподіливши ролі між собою.
Того ж дня, тобто 26.03.2020, приблизно о 21-20 годині ОСОБА_10 , перебуваючи біля буд. №4а по вул. Семеренківській в м. Дніпро, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, групою осіб, усвідомлюючи злочинний, суспільно-небезпечний характер своїх полягань, напав на ОСОБА_9 , та, діставши з правої кишені своєї куртки розкладний ніж, почав погрожувати фізичною розправою потерпілому ОСОБА_9 , наказавши останньому віддати належний йому велосипед марки «Україна» чорного кольору. В свою чергу, ОСОБА_7 , згідно з відведеною йому роллю, теж почав погрожувати ОСОБА_9 , при цьому наказуючи залишатися на місці.
ОСОБА_11 , сприймаючи погрози ОСОБА_10 та ОСОБА_7 як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, виконав вимоги останніх, залишив велосипед марки «Україна» чорного кольору та відійшов від них на безпечну відстань.
Доводячи свій спільний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб (розбій) до кінця, ОСОБА_10 в той же день, тобто 26.03.2020, приблизно о 21:25 годині, перебуваючи біля будинку № 4-а по вул. Семеренківській у м. Дніпро, подолавши супротив ОСОБА_9 , який залишив своє майно, скинув з велосипеду марки «Україна» чорного кольору на землю два поліетиленових пакети, які висіли на ньому, та разом з ОСОБА_7 повезли вказаний велосипед вздовж вул. Семеренківській в м. Дніпро, тим самим заволодів майном потерпілого ОСОБА_9 .
Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 разом із здобутим злочинним шляхом майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме: велосипедом марки «Україна» чорного кольору, намагались зникнути з місця скоєння кримінального правопорушення, але були затримані співробітниками поліції.
Не погоджуючись з призначеним ОСОБА_7 покаранням, потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року та призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.
В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_7 повністю визнав свою провину, співпрацював зі слідством, повністю відшкодував завдану шкоду.
Потерпілий зазначив, що в суді першої інстанції просив призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, оскільки вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення.
Також потерпілий просив врахувати особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є раніше не судимою особою, має постійне місце реєстрації, офіційно працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину та цивільну дружину.
Захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , також подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року та призначити ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що покарання, призначене ОСОБА_7 , є занадто суворим, ОСОБА_7 повністю визнав свою провину, співпрацював зі слідством, розкаюється у скоєному, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду.
Захисник вважає, що покарання, не пов`язане з позбавленням волі, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи його ставлення до скоєного, примирення з потерпілим та його особу.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Відповідно до висновку, який міститься в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 302/904/16-к, загальні засади призначення покарання, визначені у ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, роль ОСОБА_7 у вчиненому, наслідки діяння, думку потерпілого, вартість майна, викраденого у потерпілого, відшкодування потерпілому за ініціативи обвинуваченого ОСОБА_7 його близькими родичами спричиненої шкоди при поверненні викраденого, відсутність будь-яких матеріальних претензій у потерпілого.
Судом першої інстанції також враховано тяжкість скоєного кримінального правопорушення та обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його поведінку та ставлення до своїх дій.
Колегія суддів зазначає, що доводи, викладені в апеляційних скаргах потерпілого та захисника ОСОБА_7 , вже були враховані при призначенні покарання ОСОБА_7 , внаслідок чого судом першої інстанції було зроблено висновок про можливість застосування ст. 69 КК України та призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленою в санкції ч. 2 ст. 187 КК України та без застосування додаткового покарання, передбаченого даною статтею конфіскації майна.
На думку колегії суддів, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом у ході розгляду апеляційної скарги не встановлено істотних обставин, які б були підставою для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги потерпілого та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 409 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000493 стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000493 стосовно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4