УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №503/971/20

Провадження №1-кс/505/442/2020

04.08.2020 року Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , у відсутності прокурора ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000183 від 13.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Котовського міськрайсуду, Одеської області надійшло клопотання слідчого СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000183 від 13.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Як вбачається із клопотання - слідчим відділенням Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 від 13.07.2020 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2020 року до Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області надійшла письмова заява ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що на території його домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 зберігаються вибухові речовини (гранати), які приніс його батько ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 та які він просить вилучити.
Так, в ході допиту в якості свідка ОСОБА_5 встановлено, що у кінці 2019 року, точної дати та часу він не повідомив, його батько ОСОБА_6 , до їхнього домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в полімерному пакеті приніс вибухові речовини та вибухонебезпечні предмети, а саме дві гранати в розібраному стані та пластид, які він став зберігати за місцем свого проживання.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 інколи вживає алкогольні напої він вирішив забрати від нього вказані вибухові речовини та вибухонебезпечні предмети та заховати так, щоб їх ніхто не зміг знайти.
Так близько трьох місяців тому назад, з приміщення гаражу, що розташоване на території вказаного домоволодіння ОСОБА_5 забрав вказаний полімерний пакет в якому знаходились вибухові речовини та вибухонебезпечні предмети та відніс на присадибну ділянку, що розташована одразу біля їхнього будинку, а саме на ділянку де розташована гноярка, та за допомогою лопати закопав їх на глибину близько 30 см.
Аналогічні свідчення під час проведення допиту в якості свідка надала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_1 .
13.07.2020 року о 11 годині 33 хвили за адресою: АДРЕСА_1 настала необхідність проведення невідкладного обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , а саме домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення вибухових речовин та вибухонебезпечних предметів.
Так, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, роз`яснивши власникам вказаного домоволодіння зміст статті 233 КПК та причини проведення невідкладного обшуку, було проведено обшук вказаного домоволодіння в ході проведення якого було виявлено та вилучено: постріл калібру 23 - мм. з маркуванням і тавруванням «95-78 В19УК 572» 89^ 78В, на донній частині гільзи НОМЕР_1 , пороховий заряд «ПГ-7ПЛ НБЛ 42 15/81 Б 73-81-56, два корпуси гранати РГД - 5, набій калібру 14.5, дві одиниці електродитонаторів ЕДП без маркування, вибухову речовину, що за зовнішніми ознаками схожа на пластичну вибухівку, загальною вагою 264 грами, два запали типу УЗРГМ ручної гранати з маркуванням «127-83 УЗРГМ - 2 583, ??1-74-УЗГРМ583, два мінних дитонатори МД - 5М, взривач МУВ-3 з маркуванням та тавруванням на корпусі К54-78.
13.07.2020 року до Кодимського районного суду Одеської області спрямовано клопотання про узаконення проведеного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою голови Одеського апеляційного суду ОСОБА_8 від 17.07.2020 року подання керівника апарату Кодимського районного суду Одеської області ОСОБА_9 по направлення до іншого суду клопотання слідчого задоволено. Матеріали провадження за клопотанням слідчого СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна у кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000183 від 13.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України направити для розгляду до Котовського міськрайонному суду Одеської області.
Вище перелічені предмети відіграють важливу роль по вказаних матеріалах кримінального провадження так як є важливим доказом вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення.
В судовому засідання слідчий СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 просив задовольнити вищевказане клопотання.
Слідчий суддя заслухавши думку слідчого, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з ЄРДР, щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши подані матеріали, прийшов до наступного.
Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України сама подія кримінального правопорушення підлягає доказуванню, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Разом с тим, для досягнення дієвості кримінального провадження, положенням ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено застосування заходів забезпечення такого провадження.
Одним з таких заходів є саме арешт майна, що застосовується не тільки для тимчасового позбавлення підозрюваного та обвинуваченого можливості відчужувати певне майно, а й може являти собою заборону для іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь яким чином таким майном та використовувати його.
Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме та рухоме майно яке перебуває у власності інших фізичних або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову. А заборона на використання та заборона на розпорядження майном, як передбачає ч. 4 ст. 170 КПК України, можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається - «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).
Беручи до уваги те, що вищезазначені речі є речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Кодимського ВП Балтського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Котовської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000183 від 13.07.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, із забороною розпорядження та користування а саме: постріл калібру 23 - мм. з маркуванням і тавруванням «95-78 В19УК 572» 89^78В, на донній частині гільзи НОМЕР_1 , пороховий заряд «ПГ-7ПЛ НБЛ 42 15/81 Б 73-81-56, два корпуси гранати РГД - 5, набій калібру 14.5, дві одиниці електродитонаторів ЕДП без маркування, вибухову речовину, що за зовнішніми ознаками схожу на пластичну вибухівку, загальною вагою 264 грами, два запали типу УЗРГМ ручної гранати з маркуванням «127-83 УЗРГМ - 2 583, 771-74-УЗГРМ583, два мінні дитонатори МД - 5М, взривач МУВ-3 з маркуванням та тавруванням на корпусі К54-78 які були вилучені в ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1