Справа № 333/4010/19
Провадження № 1-в/333/250/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, подання заступника начальника Василівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно із вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2020 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, на підставі якої останній призначено покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.
30.07.2020 року заступник начальника Василівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про вирішення питання про приведення вказаного вироку суду у відповідність до вимог Закону України, в обґрунтування якого зазначив, що 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (далі Закон № 2617-VIII), яким зменшено межі покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 КК України. З огляду на зазначене, просить суд вирішити питання про зниження санкції ч. 1 ст. 185 КК України до максимальної межі покарання.
Представник Василівського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Прокурор при вирішення даного питання поклався на розсуд суду.
В судове засідання засуджена ОСОБА_5 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином. Її неявка не є перешкодою для розгляду подання відповідно до вимог ч. 5 ст. 539 КПК України.
Вивчивши подання, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом ОСОБА_5 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції, що діяла до 01.07.2020 року), до одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
Законом № 2617-VIII з 01.07.2020 року до абзацу другого частини першої статті 185 КК України внесено зміни згідно з яких, слова «або позбавленням волі на строк до трьох років» замінено словами «або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Отже, згідно із Законом № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженої ОСОБА_5 , а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до 5 років, тоді як ОСОБА_5 засуджено до позбавлення волі на строк один рік.
Як слідує з подання органу пробації, його подано до суду на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, за якою під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74Кримінального кодексу України.
У поданні орган пробації просить вирішити питання щодо зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання засудженому.
При цьому орган пробації не навів конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке він просить замінити засудженій ОСОБА_5 призначене останній покарання. Відтак подання не містить і мотивів, з яких виходив орган пробації звертаючись до суду з вказаним поданням.
В свою чергу за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженій міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Засуджена ОСОБА_5 покарання не відбувала, оскільки вона на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Згідно зі ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Тобто необхідно застосовувати найбільш сприятливий для винуватого закон із усіх, що були чинними у цей період.
За положеннями ч. 3 ст. 74 КК України суд замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.
Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням (наприклад, обмеження волі чи виправні роботи), призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.
З урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону № 2617-VIII покарання у виді позбавлення волі строком на один рік ОСОБА_5 може бути замінено на обмеження волі строком на п`ять років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.
З урахуванням змін внесених Законом № 2617-VIII до санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з у рахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилює строк покарання.
Враховуючи, що максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно з Законом № 2617-VIII значно перевищує (у п`ять разів) строк призначеного засудженій вироком суду покарання у виді позбавлення волі, суд дійшов висновку, що у даному випадку приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2020 року у відповідність до вимог Закону № 2617-VIII погіршує становище засудженої.
За таких обставин враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення подання органу пробації.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537-539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні подання заступника начальника Василівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 про приведення вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2020 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ про зниження покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового Закону або пом`якшення призначеного покарання стосовно засудженої ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її винесення.

Суддя: ОСОБА_1