УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю заявника ОСОБА_2

слідчого - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000944 від 19.09.2020 р.,

В С Т А Н О В И В:

На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що слідчим ГУНП в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000944 від 19.09.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 р. в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000944, накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на: автомобіль марки Мерседес Спринтер, р.н. НОМЕР_1 .
У зв`язку із викладеним, вважаючи накладення арешту таким, необхідність у якому насьогодні відпала, заявник, просить скасувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив про його задоволення.

Слідчий у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, разом з тим зазначив, що експертизи проведенні, потреба заходів забезпечення в кримінальному проваджені, а саме арешту авто відпала.

Слідчий суддя, заслухавши представника володільця майна, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності суттєвого обмеження власника можливості реалізації ним усієї повноти, тобто усіх складових права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Судом встановлено що слідчими ГУНП у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000944 від 19.09.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
18.09.2020 автомобіль марки Мерседес Спринтер, р.н. НОМЕР_1 , в ході огляду місця події був оглянутий та вилучений, а в подальшому визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000944 від 19.09.2020.
При цьому ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 р. в межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №0000944, накладено арешт на майно ОСОБА_2 , а саме на: автомобіль марки Мерседес Спринтер, р.н. НОМЕР_1 .
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з матеріалів клопотання, на поточний момент в рамках згаданого кримінального провадження проведені всі передбачені огляди зазначеного автомобіля, відповідні судові експертизи завершені, із долученням висновків до матеріалів кримінального провадження, при цьому додаткових судових експертиз із використанням автомобіля марки Мерседес Спринтер, р.н. НОМЕР_1 , не призначалося.
У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, у вжитті процесуальних заходів забезпечення щодо майна ОСОБА_2 , в рамках кримінального провадження 0000944 від 19.09.2020 року відпала потреба, а відтак такий арешт майна підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 98, 132, 170, 174 КПК України, слідчий судя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року (справа № 761/30205/20, провадження № 1-кс/761/18888/20202) у кримінальному провадженні 0000944 від 19.09.2020, а саме на автомобіль марки Мерседес Спринтер, р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , залишивши вказаний автомобіль на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с. Борисів, пров. Боженка, 23.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1