ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1182/20 Справа № 932/9452/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000031 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючий на посаді ректора Державного вищого навчального закладу Український державний хіміко-технологічний університет, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_9

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_10

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2020 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 10 жовтня 2020 року включно та визначено заставу у розмірі 168 160,00 гривень.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків передбачених п. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перераховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, при цьому, з урахуванням посади підозрюваного, може існувати імовірність виникнення ризиків визначених п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Також слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення зазначено у клопотанні розмір застави 9 002 866,00 грн., яка не обґрунтованою.
В апеляціях:
- прокурор просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 задовольнити, обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку проведення досудового розслідування та визначити йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 4 283 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 002 866 ( дев`ять мільйонів дві тисяч вісімсот шістдесят шість тисяч) гривень.
В обґрунтування зазначає, що судом не враховано всі обставини, які вказують на наявність значно вищого ступеню суспільної небезпеки в діях ОСОБА_8 та наявність виключного випадку призначення застави поза встановленими ст. 182 КПК України розміром. Також зазначив, що, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , дані про особу підозрюваного, обставини скоєння корупційного протиправного діяння, його майновий стан, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, необхідно призначити розмір застави у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі 4 283 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та зупинення його злочинної діяльності.
- захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де він мешкає разом із сім`єю, має неповнолітніх дітей, є єдиним піклувальником своїх батьків, які є людьми похилого віку та потребують стороннього догляду, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується наданою характеристикою. Тому захисник вважає, що слідчий суддя обираючи підозрюваному запобіжний захід тримання під вартою прийняв рішення фактично на припущеннях слідчого, які не обґрунтовані жодним доказом.
- захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою відмовити в застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .
В обґрунтування зазначає, що слідчим суддею не було враховано імперативну норму процесуального закону, а саме ч. 5 ст. 193 КПК України у якій зазначено, що будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні. Захисник також зазначив, що доказів причетності ОСОБА_8 до злочину у якому йому пред`явлена підозра судом не встановлена, а покази самого підозрюваного на цій стадії кримінального процесу не є доказами у розумінні кримінального процесуального закону, підозра пред`явлена ОСОБА_8 є необґрунтованою, таким чином вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, які підтримали доводи та вимоги своєї апеляційної скарги та заперечували проти апеляції захисників, підозрюваного ОСОБА_8 та захисників, які підтримали свої апеляційні скарги, проти апеляції прокурора заперечували, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи як сторони захисту підозрюваного та і прокурора, викладені ними в своїх апеляціях є неприйнятними з огляду на таке.
За матеріалами долученими до клопотання, 03 серпня 2020 року до ЄРДР за № 0000031 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
14 серпня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в тому, що він, як службова особа, підозрюється у проханні надати неправомірну вигоду для третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_12 від 03 та 14 серпня 2020 року; протоколом огляду речей і документів від 13 серпня 2020 року; протоколом обшуку від 13 серпня 2020 року, а також іншими матеріалами, долученими до клопотання слідчого, які вказують на ймовірність причетності підозрюваного до вчинення ним інкримінованого злочину.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, які фактично зводяться до стверджень невинуватості підозрюваного у вчиненні ним інкримінованого йому злочині, то колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Встановлені слідчим суддею наявність зазначених вище фактів і відомостей, дають достатньо підстав на даному етапі вважати, що підозрюваний міг скоїти цей злочин.
Перевіряючи доводи апеляції сторони захисту про недоведеність наявності ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого корупційного кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 та яке відноситься до категорії тяжких злочинів, має суспільний інтерес, та покарання за вчинення якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна А тому, висновок суду першої інстанції про те, що з урахуванням посади підозрюваного, існує наявність ризиків знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також ризику незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, є таким, що підтверджується обставинами кримінального провадження.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Крім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції також був визначений альтернативний запобіжний захід, а саме застава у розмірі 168160,00 гривень, що в повній мірі відповідає і узгоджується з положеннями ст. ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, та яка на переконання апеляційного суду забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. До того ж, з пояснень підозрюваного, застава 19 серпня 2020 року була сплачена, тому на даний момент до підозрюваного вважається застосований запобіжний захід у виді застави.
Посилання в апеляційній скарзі захисників на те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, постійно турбується про своїх близьких, за місцем проживання характеризується позитивно, хоча і характеризує останнього з позитивного боку, проте не є само по собі достатньо переконливим фактом, який б переважав зазначені визначенні вище ризики чи зменшили б їх існування.
Таким чином, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Щодо доводів прокурора про необхідність збільшення розміру застави до 4 283 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 9 002 866 ( дев`ять мільйонів дві тисяч вісімсот шістдесят шість тисяч) гривень, то вони не є досить переконливо обґрунтовані, оскільки само по собі тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину та суспільний інтерес до даної категорії злочинів, як на це посилається прокурор в апеляції не є само по собі підставою для такого збільшення застави. Прокурором не доведено, що визначений судом першої інстанції розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків і є занадто низьким від його матеріального становища та його можливостей.
Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту звільнення ОСОБА_8 з-під варти внаслідок внесення застави, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у виді тримання під вартою з визначенням застави в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 182,194 КПК України та практиці Європейського Суду з прав людини, а тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та не підлягає скасуванню, а апеляційні скарги захисників та прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000031 щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4