№ провадження 1-в/646/89/2021
Справа № 1-1228/11
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.01.2021 м. Харків
Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про скасування арешту майна,
у с т а н о в и в:

11 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Харківського апеляційного суду з заявою про зняття арешту.
В обґрунтування заяви посилається на те, що 17 листопада 2020 року на електронних торгах «СЕТАМ» придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Під час оформлення квартири у нотаріуса дізнався про те, на підставі постанови слідчого ОВС СВ ПХО ОСОБА_3 на квартиру накладено арешт, про що містяться відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11861915 від 18 листопада 2011 року. Харківською обласною прокуратурою ОСОБА_2 була надана відповідь про необхідність звернення до Харківського апеляційного суду щодо зняття вказаного арешту.

Харківським апеляційним судом заява ОСОБА_2 про зняття арешту майна направлена до Червонозаводського районного суду м.Харкова для розгляду та приєднання до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 січня 2021 року заява ОСОБА_2 про скасування арешту майнапередана в провадження судді ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, її суть та додані до заяви матеріали, приходжу до такого висновку.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, квартира АДРЕСА_2 , яку придбав ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2006 року належала ОСОБА_4 .

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2015 року, ухваленим у порядку КПК України в редакції 1960 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 263, ч. 364 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки зі штрафом 5100,00 гривень. На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08 квітня 2014 року засудженого ОСОБА_5 звільнено від відбуття покарання, визначеного вказаним вироком.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року ОСОБА_5 звільнено від покарання за ч.1 ст. 364 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, за ч.1 ст. 263 КК України - на підставі п.3 ч.1 ст.49, ч.5 ст. 74 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Як слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_2 на підставі постанови слідчого ОВС СВ ПХО ОСОБА_3 від 11 листопада 2011 року був накладений арешт. Відомості, що арешт накладено під час дізнання чи досудового слідства в матеріалах заяви відсутні.

Заявником надані до суду лише відомості, які вказують на те, що арешт на майно накладався під час дії КПК України у редакції 1960 року, який втратив чинність на підставі Кримінального процесуального кодексу України від 13 квітня 2012 року, і на даний час ці обмеження залишаються не скасованими, ураховуючи, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 листопада 2016 року власника арештованого майна - ОСОБА_5 звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України 2012 року підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч. 2 ст. 174 КПК України 2012 року).

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (ч. 4 ст. 174 КПК України 2012 року).

Отже, порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КПК України 2012 року, і відповідно таке питання підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства.

Згідно з п.9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, питання скасування арешту майна, накладеного до набрання чинності новим Кодексом, необхідно розглядати за правилами КПК України 1960 року, відповідно до яких суд має повноваження скасувати арешт майна відповідно до ст.248 КПК України при закритті справи та відповідно до ст.324 КПК України при постановленні вироку. Тобто зміна, скасування чи припинення арешту майна, незважаючи на набуття чинності новим процесуальним законом, відбувається згідно з п.9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України у порядку, що був передбачений нормами КПК України 1960 року.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлено ст. 174 КПК України 2012 року, і відповідно таке питання підлягає розгляду за правилами кримінального судочинства. Проте, якщо вказаний арешт було накладено органом досудового слідства під час процесу досудового слідства у кримінальній справі на підставі положень КПК України 1960 року, розгляд зазначеної справи має відбуватись в порядку цивільного судочинства.

Вказаний правовий висновок зробила Велика палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16 (провадження № 14-477цс19).

У справі, яка переглядалась, суди встановили, що арешт на спірне майно було накладено у кримінальній справі, у якій, зокрема сторони у справі не є сторонами кримінального провадження.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Оскільки з клопотання слідує, що арешт на майно був накладений до дня набрання чинності КПК України 2012 року, а тому такий арешт продовжує свою дію до моменту його зміни, скасування чи припинення у вищезазначеному порядку, тому розгляд заяви ОСОБА_2 про скасування арешту майна має відбуватися в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, суддя

У Х В А Л И В :
У відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про скасування арешту майна - відмовити.
Роз`яснити заявнику право звернутися до суду із даним питання у порядку цивільного судочинства.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1