"08" лютого 2021 р. Справа № 363/1885/19
У Х В А Л А
Іменем України

08.02.2021р. Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

особи,стосовно якої вирішується питання

про застосування заходів - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Вишгорода клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000208 від 12.03.2019р. відносно:

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лютіж, Вишгородського району Київської області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, не одружений, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2019 року до Вишгородського районного суду Київської області з Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом до ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000208 від 12.03.2019р. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Встановлено, що 01.03.2019 р. у вечірню пору доби (точного часу не встановлено) ОСОБА_6 , перебував за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 . В цей час в останнього, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, що зберігається у приміщенні цеху, який на підставі договору суборенди належить ОСОБА_8 , в якому ОСОБА_6 неодноразово перебував та мав ключ від вхідних дверей приміщення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 01.03.2019р. близько о 17:00 год. приїхав на велосипеді до вказаного приміщення цеху, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . та переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню неправомірних дій, а також переконавшись, що його дії залишаються непоміченими, відкривши вхідні двері цеху, ключем наданим йому раніше потерпілим, зайшов до нього. Перебуваючи в приміщенні цеху, ОСОБА_6 , за допомогою гайкових ключів, які знаходилися поряд з деревообробним верстатом відкрутив два трьохфазних електромотори марки «АИР 225 M2» потужністю 55 кВт, що належать ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_6 , взявши зазначене майно виніс його на вулицю та помістив на багажне відділення велосипеду, на якому приїхав. З викраденим майном останній покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, знаючи, що в приміщенні цеху знаходиться ще два електромотори, ОСОБА_6 03.03.2019 року о 17:45 год., прибув на велосипеді до зазначеного приміщення цеху та діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які могли б завадити вчиненню неправомірних дій, а також переконавшись, що його дії залишаються непоміченими, підійшов до вхідних дверей цеху та взявши ключ, який йому раніше з метою виконання робіт надав ОСОБА_8 , відчинив вхідні двері. В подальшому, перебуваючи в приміщенні цеху, ОСОБА_6 , за допомогою гайкових ключів, які знаходилися поряд з деревообробним верстатом відкрутив два трьохфазних електромотори марки «АИР 225 M2», потужністю 55 кВт, які належать ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_6 , взявши зазначене майно виніс його на вулицю та помістив на багажне відділення велосипеду, на якому приїхав. З викраденим майном останній покинув місце вчинення злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_8 значну шкоду в розмірі 104167 гривень 36 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 таємно викрав чуже майно (крадіжка), що завдало значної шкоди потерпілому, що є кримінальним правопорушенням (злочином), передбаченим ч. 3 ст.185 КК України.

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза № 154 від 03.04.2019 року, згідно висновку якої вбачається, що ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на будь-які психічні захворювання не страждав; він міг під час скоєння інкримінованих йому дій усвідомлювати свої дії та керувати ними в стані тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не перебував; на даний час страждає на хронічне психічне захворювання галюциноз органічного походження F06.0 за MKX -10; на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.
В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , але враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи №74 від 25.06.2020 року, просила застосувати до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Захисник ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, визначених у висновку судово-психіатричної експертизи №74 від 25.06.2020 року, оскільки під час її проведення експертам була надана медична документація щодо ОСОБА_6 , показання свідків, потерпілого та ОСОБА_6 , що не було враховано при наданні висновку № 154 від 03.04.2019 року, у зв`язку із чим, вважає, що є всі підстави для застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Законний представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підтримали позицію висловлену захисником ОСОБА_4 та прокурором.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши всі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за ознаками ч.3 ст.185 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме.

Даними з протоколу про прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від 08.03.2019 року, відповідно до якого, ОСОБА_8 повідомив про розукомплектування станку для виробів із деревини, зі цеху розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Даними з протоколу огляду місця події від 08.03.2019 року, а саме приміщення цеху розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено розібраний деревообробний станок з якого було викрадено деталі та електромотор.

Даними з договору суборенди від 15.02.2017р. та акту приймання передачі нерухомого майна від 15.02.2017р, відповідно до яких ОСОБА_8 отримав в оренду приміщення цеху розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Даними з договору по виготовленню та поставці технологічного обладнання від 01.12.2016р., квитанції по сплаті на накладної на поставку, акту прийму передачі обладнання від 13.02.2017р., замовником якого є ОСОБА_8 ..

Даними з протоколу огляду предмету від 12.03.2019р., а саме флеш накопичувача на якому містяться відео файли-фрагменти з камер відео спостереження, розташованих на приміщенні будинку АДРЕСА_3 за 01.03.2019р. та 03.03.2019р., на яких невідомий чоловік на велосипеді під`їжджає до приміщення складу, заходить до приміщення, а потім виходить з приміщення з сумкою, яку розташовує на багажному відділенні велосипеду та прямує в невідомому напрямку.

Даними з протоколу огляду речей від 12.03.2019 р., під час якого потерпілий ОСОБА_8 впізнає викрадені деталі з чотирьохсторонього деревообробного верстату.

Даними з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2019 р., під час якого свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_6 , як особу, у якої він придбав металеві деталі.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 25.03.2019р. за №1039 ринкова вартість електромоторів марки «АИР 225 М2», трьох фазних, потужність 55 кВт, 3000 обертів на хвилину, висота осі обертання 250 мм, захист ІР 54, в кількості 4 шт., придбаних 13.02.2017р., бувших у використанні, станом на 08.03.2019 року, з урахуванням зносу, складає 104167, 3 гривні.

У судовому засіданні, ОСОБА_6 надав показання та не оспорював обставин вчинення кримінального правопорушення викладених у клопотанні. Також зазначив, що він з дитинства є інвалідом, та періодично проходить лікування у лікаря психіатра.

Під час судового засідання, потерпілий ОСОБА_8 надав показання, що знайомий з ОСОБА_6 , оскільки останній періодично допомагав йому по господарству та по прибиранню приміщень у цеху розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в якому розташовані чотирьохстороні деревообробні верстати, з яких, за обставин викладених у клопотання, були викрадені деталі. ОСОБА_6 охарактеризував виключно як миролюбну людину, яка жодного разу не проявляла агресії. На теперішній час, ОСОБА_6 продовжує допомагати йому по господарству, вважає, що останній потребує медичного лікування, але амбулаторно.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надала показання, що ОСОБА_6 знає давно, він є родичем її чоловіка та є їх сусідом. Охарактеризувати може виключно з позитивної сторони, не конфліктний та не агресивний, навпаки дуже добра людина.

Аналогічні показання були надані свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вказали, що з ОСОБА_6 знайомі тривалий час у зв`язку із роботою, останній жодного разу не проявляв агресії, не створював конфліктних ситуацій, є дуже спокійним та добродушним.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдало значної шкоди потерпілому.

В ході досудового слідства була проведена судово-психіатрична експертиза № 154 від 03.04.2019 року, в мотивувальній частині вказаного висновку зазначено, що ОСОБА_6 схильний до агресивної поведінки, має у психічному статусі імпульсивність, галюцинаторну симптоматику, відсутність здатності до критичної оцінки своїх вчинків та прогнозування їх наслідків, що вказує на наявність у його поведінці ознак значної суспільної небезпеки, що потребує стаціонарного лікування. Даний висновок був складений на підставі постанови слідчого, з врахуванням медичної документації, але відомостей, щодо вказаної документації не надано.
Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язанні з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.
Під час судового засідання, враховуючи показання надані потерпілим та свідками, щодо поведінки ОСОБА_6 , з врахуванням наданої до суду медичної документації щодо ОСОБА_6 , відповідно до якої останній перебував під наглядом лікаря психіатра у зв`язку із тим, що є інвалідом дитинства ІІІ групи та постійно проходить лікування у лікаря-психіатра, ухвалою суду від 05.03.2020 року було призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №74 від 25.06.2020 року ОСОБА_6 на період інкримінованого йому діяння не страждав тимчасовим розладом психічної діяльності, а виявляв ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з враженими емоційно-вольовими розладами та легким когнітивним порушенням (F06.8 згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час виявляє ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з враженими емоційно-вольовими розладами та легкими когнітивними порушеннями (F06.8 згідно з МКХ-10). За своїм психічним станом, на теперішній час не здатен повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Зазначений висновок з точки зору його наукової обґрунтованості, переконливості й вмотивованості, згідно зі статтями 84, 94, 101 КПК України, є доказом у справі.

Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час скоєння суспільно-небезпечного діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Згідно ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п.2 частини 1 статті 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, зокрема надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно ч.1, ч.2 ст.513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно-небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які. Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», статей 93,94 КК України, 513 КПК України, приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні та наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що кримінальне правопорушення мало місце, вина ОСОБА_6 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду і кваліфікація його дій є правильною за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що завдала значної шкоди потерпілому.

В той же час, зважаючи на те, що ОСОБА_6 на час вчинення кримінального правопорушення не страждав тимчасовим розладом психічної діяльності, а виявляв ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з враженими емоційно-вольовими розладами та легким когнітивним порушенням (F06.8 згідно з МКХ-10), у зв`язку із чим за своїм психічним станом не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними; на теперішній час виявляє ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з враженими емоційно-вольовими розладами та легкими когнітивними порушеннями (F06.8 згідно з МКХ-10) та не здатен повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, з підстав визначеними положеннями ст.ст.19,94 КК України, потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо виду примусових заходів медичного характеру, суд враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим діяння, його психічний стан на момент розгляду справи судом і небезпечність хворого для оточуючих, що випливає із захворювання, вважає, що до ОСОБА_6 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку, оскільки він за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №74 від 25.06.2020 року.
Речові докази по справі у відповідності до ст. 100 КПК України,а саме: флеш накопичувач білого кольору марки «Арасеr», на якому розміщенні фрагменти відеозапису з камер відео спостереження необхідно залишити зберігати з матеріалами кримінального провадження; металеві деталі (клемні короби) зеленого кольору в кількості 4 штук та 4 металеві предмети прямокутної форми передані потерпілому на матеріальне зберігання необхідно залишити потерпілому за належністю.

Керуючись ст.ст.19, 93, 94 КК України, ст.ст.292, 503, 506, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000208 відносно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Речові докази: флеш накопичувач білого кольору марки «Арасе», на якому розміщенні фрагменти відеозапису з камер відео спостереження залишити зберігати з матеріалами кримінального провадження; металеві деталі (клемні короби) зеленого кольору в кількості 4 штук та 4 металеві предмети прямокутної форми передані потерпілому на матеріальне зберігання залишити потерпілому за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1