В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1155/20

28 жовтня 2020 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

малолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження № 0000057 стосовно :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Іваниківка та жителя АДРЕСА_1 , (зареєстрований АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працює сезонно, не судимого;

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_4 (2007 р.н.) умисні легкі тілесні ушкодження.

Проступок вчинив при таких обставинах:

26 вересня 2020 року близько 18 год. 30 хв. на центральній дорозі с.Забережжя Богородчанського району Івано-Франківської області, біля господарства по вул. Шевченка, 37, ОСОБА_6 зупинив малолітнього ОСОБА_7 , який рухався на велосипеді. Діючи умисно, на ґрунті неприязні, що виникла до малолітнього потерпілого через попередні конфлікти ОСОБА_4 , та його малолітнього сина, схопив потерпілого одною рукою за одяг, а іншою наніс декілька ударів рукою у потиличну ділянку голови, а також один удар в обличчя. Внаслідок заподіяного удару потерпілому було спричинено легкі тілесні ушкодження у виді синця в ділянці нижньої повіки правого ока.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав. Пояснив, що дійсно його малолітній син ОСОБА_8 декілька разів скаржився на цькування його зі сторони малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Того дня, син також поскаржився на черговий інцидент. Близько 19 год. на власному автомобілі, коли він підвозив дружину у справах, побачив ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рухались велосипедами по дорозі. Піддавшись емоційному пориву, маючи намір припинити цькування сина, вирішив поговорити з хлопцями, тому зупинив автомобіль. Коли вийшов з машини, то один з хлопців втік, а на потерпілого він накинувся зі сваркою та криком. Однак при цьому ніяких ударів не наносив. Коли з воріт свого господарства вийшов на вулицю ОСОБА_12 , то він припинив сварку і поїхав у своїх справах. Того ж дня батьки ОСОБА_4 разом з малолітнім ОСОБА_13 приїжджали до нього додому з`ясовувати стосунки і він дійсно визнавав, що «переборщив». Проте мав на увазі не заподіяння потерпілому побоїв, а сварку з ним.

Малолітній потерпілий ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що того дня разом з товаришем ОСОБА_15 катались на велосипедах по вулиці і зустріли ОСОБА_16 , якого запитали чого він зводить на них наклепи. Зокрема раніше мав місце інцидент, коли він, аби вигородити себе, звалив на них вину у тому, чого вони не вчиняли. Поговоривши між собою, роз`їхались. При цьому ніякого конфлікту між ними не було. Після того, вони попрямували до будинку ОСОБА_17 . Через кілька хвилин їх дорогою наздогнав автомобіль, який перегородив їм шлях. З машини вийшов батько ОСОБА_18 і накинувся на нього з кулаками. Зокрема декілька раз вдарив рукою по потиличній частині голови, а також ногою декілька раз ударив по його ногах, а тоді наніс кулаком удар в обличчя. При цьому ОСОБА_6 кричав на нього і погрожував розправою, якщо будуть зачіпати його сина. ОСОБА_19 під час інциденту втік на подвір`я своєї тітки, а незабаром звідти вийшов ОСОБА_12 . На той час ОСОБА_6 уже припинив його бити тільки кричав.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_20 мати потерпілого пояснила, що коли син повернувся додому то відразу зайшов у ванну і зачинився там. Спершу вона не надала цьому значення, але після дзвінка ОСОБА_21 , яка поцікавилась чи син уже дома, стривожилась, разом з чоловіком вирішили у сина з`ясувати, що сталось. Спершу він не хотів виходити з ванної, а коли відчинив, то був заплаканий, а на обличчі в ділянці правого ока була припухлість і почервоніння. ОСОБА_13 розповів, що був побитий обвинуваченим. Чоловік відразу вирішив їхати разом з нею і сином до обвинуваченого аби з`ясувати, що сталось. Коли вони приїхали до господарства ОСОБА_6 то останній спершу уникав розмови, родичі повідомляли, що його немає вдома, але згодом вийшов разом з дружиною, і на їх претензії з приводу побиття дитини визнав, що «трохи переборщив», бо хотів захистити свого сина. Син зазнав не лише фізичного болю, але і психологічної травми.

Допитаний як свідок ОСОБА_22 повною мірою підтвердив показання дружини.

Малолітній ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що разом з товаришем ОСОБА_23 близько 18 год. їхали на велосипедах до нього додому. Раптово їм перегородила дорогу машина, з якої вийшли батьки ОСОБА_16 . Батько ОСОБА_24 відразу накинувся на них з криком та погрозами, обійшов автомобіль, схопив за руку ОСОБА_7 і двічі вдарив того рукою по потилиці та голові. Злякавшись, він кинув свій велосипед і втік на подвір`я тітки, де в той час був ОСОБА_12 , і не зупиняючись, через городи відразу побіг додому. Того дня вони дійсно бачились з ОСОБА_25 і з`ясовували, чому той їх обмовляє. Однак ніяких конфліктів між ними не було.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_21 пояснила, що ввечері того дня син ОСОБА_19 прибіг додому схвильований і переляканий, розповів, що батько ОСОБА_16 перестрів його та ОСОБА_7 і побив останнього, а він втік. Після цього вона зателефонувала до матері ОСОБА_7 з`ясувати чи син прийшов додому і чи все з ним у порядку.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_12 пояснив, що дійсно мав місце випадок, коли він порався по господарству, а на його подвір`я забіг племінник його дружини і, нічого не пояснюючи, побіг додому через городи. Тоді він почув крики з вулиці. Вийшовши на дорогу побачив ОСОБА_6 та його дружину, які розмовляли з ОСОБА_23 . На його питання ОСОБА_6 повідомив, що хлопці мали конфлікт з його сином. Він вирішив не втручатись. При цьому у його присутності ОСОБА_6 . ОСОБА_7 не бив, той про допомогу не просив. Обличчя потерпілого на той час не бачив, оскільки ОСОБА_13 був у капюшоні і стояв розвернутим від нього в інший бік. Повернувшись додому, вирішив передзвонити ОСОБА_26 та повідомив, що хлопці очевидно щось нашкодили, бо ОСОБА_6 розбирався з ними. Нікого з сторонніх осіб в той час на вулиці не було.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 28.09.2020 року №538 у потерпілого ОСОБА_4 , 2007 р.н. виявлені тілесні ушкодження у виді синця в ділянці нижньої повіки правого ока, який може відповідати вказаному терміну, утворився від дії тупого твердого предмету, міг утворитись як при нанесенні удару тупим твердим предметом у вказану вище ділянку, так і при ударі цією ділянкою до тупого твердого предмету і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дослідивши подані суду докази, суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведена. Суд вважає, що позиція обвинуваченого, який в суді заявляв про можливість отримання потерпілим тілесного ушкодження при інших обставинах, не відповідає дослідженим обставинам справи. Заперечення своєї вини обвинуваченим суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення кримінальної відповідальності.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому ОСОБА_22 умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його позитивну характеристику з місця проживання, ставлення до скоєного, обставини, за яких кримінальне правопорушення було вчинено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п.6 ч.1 ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушенні щодо малолітньої дитини та у присутності іншої дитини.

Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено.

За таких умов, суд вважає, що обвинуваченому слід обрати покарання в межах санкції ст. 125 ч.1 КК України у виді громадських робіт. Покарання у виді штрафу на думку суду застосовувати недоцільно, оскільки обвинувачений не має постійного місця роботи. Крім того, за змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так іншими особами. Для досягнення цілей призначення покарання до обвинуваченого слід застосувати покарання саме у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення та призначити йому покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя