Справа № 333/3066/20
Провадження № 1-кп/333/699/20
31 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, українця, освіта вища, не одруженого, працюючого кур`єром у ТОВ «Єдина доставка води», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
ОСОБА_6 , перебуваючи на посади водія Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» в період з 17.01.2020 по 21.04.2020, маючи єдиний продовжуваний прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, заздалегідь знаючи, що діє всупереч вимог договору №6277 від 17.01.2020 «Про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника та передані йому підзвітні цінності» (далі Договір), всупереч інтересам підприємства, таємно викрав майно, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», а саме паливну картку, з якої списувалося пальне на заправку дизельного палива, що знаходилися у салоні закріпленого за ним автомобілю марки «Citroеn Jumper FL», д.н.з НОМЕР_1 , за наступних обставин.
18.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 15 годині 20 хвилини, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 20 літрів дизельного пального на загальну вартість 499 гривень 80 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Крім того, продовжуючи злочинний умисел, 19.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 09 годині 54 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 40 літрів дизельного пального на загальну вартість 999 гривень 60 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Продовжуючи злочинний умисел, 19.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 18 годині 21 хвилина, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 10 літрів дизельного пального на загальну вартість 249 гривень 90 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Також, продовжуючи злочинний умисел, 19.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 18 години 45 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 20 літрів дизельного пального на загальну вартість 499 гривень 80 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Крім того, продовжуючи злочинний умисел, 20.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 11 години 06 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 20 літрів дизельного пального на загальну вартість 499 гривень 80 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Продовжуючи злочинний умисел, 20.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 14 години 12 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 40 літрів дизельного пального на загальну вартість 999 гривень 60 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Також, продовжуючи злочинний умисел, 21.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 07 годині 12 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 40 літрів дизельного пального на загальну вартість 999 гривень 60 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди останньому на зазначену суму.
Крім того, продовжуючи злочинний умисел, 21.04.2020 року, в неробочий час, а саме о 12 годині 24 хвилин, знаходячись за адресою: вул. Білогірська, 49, в м. Запоріжжі, всупереч вищезазначеним положенням Договору, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються не поміченими для оточуючих, шляхом вільного доступу з салону вищезазначеного автомобілю, з метою особистого збагачення, здійснив заправку стороннього автомобіля із паливної картки потерпілого на 40 літрів дизельного пального на загальну вартість 999 гривень 60 копійок, вартість одного літру пального складає 24 гривні 99 копійок, що належить потерпілому АТ «Укрпошта», тим самим спричинивши майнової шкоди АТ «Укрпошта» на загальну суму 5747 гривень 70 копійок, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 надійшов 03.12.2020 року, відповідно до якого останній обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка).
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений повідомив, що він з представником потерпілого уклали угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, 29 грудня 2020 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні у порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, за спільною ініціативою та обопільною згодою укладено угоду про примирення.
У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у повному обсязі та пояснив, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою, у т.ч. сплатити штраф. При цьому, ОСОБА_6 зазначив, що дійсно, перебуваючи на посаді водія АТ «Укрпошта» за допомогою паливної картки викрав дизельне паливо. У подальшому, він відшкодував завдані збитки шляхом перерахування частки своєї зарплати та відшкодування готівкою. Представник потерпілого підтвердив, що жодних претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
ОСОБА_6 та представник потерпілого підтвердили суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор та захисник обвинуваченого у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про примирення.
На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України.
Таким чином, суд, заслухавши представника потерпілого, обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».
Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).
Пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Відповідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, який згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком.
Зі змісту угоди про примирення від 29.12.2020 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.
Відповідно до умов зазначеної угоди ОСОБА_6 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести обвинувачений. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Матеріальних та моральних претензій сторони одна до одної не мають.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.
Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_6 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали кримінального провадження, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого та потерпілого під час досудового розслідування, але останні відсутні.
Також, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, узгоджений вид та міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, і обставину, що пом`якшує йому покарання, а саме: щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_6 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні та цивільний позов відсутні.
Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався, постанови про визнання речовими доказами дізнавач не приймала.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 468, 469, 471, 473 - 476 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про примирення від 29.12.2020 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2020 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_6 .
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- потерпілим, виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 6-7 ст. 474 КПК України,
- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч.3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1