ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/6292/19 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1922/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ст.335 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 вересня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Лозова, Харківської області, громадянин України, з середньою технічною освітою, військовозобов`язаний, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 335 КК України з призначенням покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , перебуваючи на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись військовозобов`язаним та особою призовного віку, у зв`язку з оголошенням призову на строкову військову службу у Збройні Сили України, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Указу Президента України від 30 січня 2019 року № 22/2019 «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян на строкову військову службу», 04.11.2019 року пройшов військово-лікарняну комісію, згідно висновкам якої визнаний здоровим та придатним до військової служби. Крім того, відповідно до протоколу № 14 від 04.11.2019 року, складеного рішенням призовної комісії, ОСОБА_7 визнаний призовним та придатним до військової служби. Так, 04.11.2019 року, після проходження військово-лікарняної комісії, ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність прибуття 05.11.2019 року в приміщенні Лозівського ОМВК отримав повістку ІНФОРМАЦІЯ_2 за призовом на строкову військову службу у Збройні Сили України, що зобов`язувала його з`явитись 05.11.2019 року на 08-00 годину на пункт збору ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого по АДРЕСА_2 . Будучи належним чином повідомленим про час та місце збору, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, без поважних причин не з`явився в указаний в повістці термін 05.11.2019 року о 08-00 годині до Лозівського ОМВК для відправлення на збірний пункт для проходження строкової військової служби в Збройних Силах України, тим самим ухилився від призову на строкову військову службу.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року - скасувати.

Ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 покарання за ст. 335 КК України у виді 2 років обмеження волі.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, що полягає в безпідставному врахуванням судом, як пом`якшуючої обставини покарання, щирого каяття обвинуваченого.
Вважає, що така обставина як щире каяття не встановлена ні під час судового слідства, ні під час досудового розслідування. Адже ОСОБА_7 , скоївши злочин 5 листопада 2019 року, не прибув у подальшому до Лозівського військкомату для проходження військової служби. А під час судового слідства пояснив, що не бажає виконувати свій конституційний обов`язок - проходити військову службу.
Крім того Верховний суд України у своїй постанові від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще є дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Також судом не врахований той факт, що обвинувачений скоїв даний злочин у період ведення збройним силами України військових дій з деокупації частини України.
Вважає безпідставним застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 75 КК України.

Вислухавши доповідь судді; пояснення прокурора який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд діяв з дотриманням вимог ст.65 КК України, а саме. Врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має середню технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання за який характеризується формально позитивно.
Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття, та відсутність обставин, що обтяжує покарання.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання в межах санкції відповідних частин статтей Особливої частини КК України з дотриманням вимог Загальної частини КК України.

Відповідно до висновку Лозівського міськрайонного відділу з питань пробації виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства. (а.с.26 т.1)

Окрім того обставина , що пом`якшує покарання у виді щирого каяття ОСОБА_7 , була встановлена ще на досудовому слідстві і зазначена в обвинувальному акті , який затверджено прокурором ОСОБА_8 , який і подав апеляційну скаргу. (а.с.3)

Вимога прокурора про призначення ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі та скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та щиро покаявся у скоєному, не буде ефективно впливати на виправлення засудженого.

Таким чином покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 відповідає тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим у зв`язку із його м`якістю колегія суддів не має.

Керуючись ст.ст. 405,407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27 січня 2020 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: