ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2182/20 Номер провадження 11-кп/814/291/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
представника виправної колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеокноференції ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженій вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2016 за ч. 1 ст. 121, ст. 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13.11.2017 іспитовий строк скасовано і направлено в місця позбавлення волі на 5 років, згідно ч. 5 ст. 72 КК України,

відмовлено у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що протягом строку відбуття покарання до засудженої застосоване 1 заохочення 01.04.2019 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженої, проте не дає підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджена не погоджується з прийнятим рішенням та просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення.
На обґрунтування своїх вимог посилається на наявність 1 заохочення. При цьому просить врахувати, що вона проходила навчання при учбовому комплексі установи та отримала диплом швачки, повара. Брала участь у благоустрої жилої зони відділення, ремонтах, переведена до дільниці соціальної реабілітації 16.03.2020, де вона працювала сторожем та в подальшому була переведена на цегельний завод.
Просить звернути увагу, що вона ставиться до роботи добросовісно, неконфліктна, характеризується позитивно.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтримала подану нею апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених.

Представник ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№65)» ОСОБА_8 також просила задовольнити апеляційну скаргу, вказала, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Прокурор заперечила проти доводів апеляційної скарги, просила залишити ухвалу суду без змін.

Мотиви суду.
Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та передчасно дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

ОСОБА_7 засуджена за вчинення тяжкого злочину, строк відбування покарання відраховується з 13.11.2017. Кінець строку відбування покарання 19.03.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Станом на час звернення до суду з клопотанням ОСОБА_7 відбула 2/3 призначеного судом покарання.

Натомість, на думку колегії суддів, висновки суду про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , не ґрунтується на матеріалах особової справи та об`єктивно ними не підтверджені.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_7 за весь час відбування покарання отримала 1 заохочення у вигляді подяки від 01.04.2019 за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК та ПВР, правил трудового розпорядку, вимог безпеки праці. Порушень умов утримання не допускала, стягнення не застосовувалися.

З 28.12.2017 відбуває покарання у ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» де працевлаштована на виробництві установи в швейній бригаді № 21 швачкою. До виконання своїх трудових обов`язків відноситься добросовісно. Порушень правил техніки безпеки та правил пожежної безпеки на робочому місці не допускає. Робоче місце утримує у чистоті. Характеризується позитивно.

Жодних відомостей, які б свідчили про неналежну поведінку засудженої чи не сумлінне її ставлення до праці, до особової справи не долучено.

Однак, районним судом наведені дані про особу засудженої враховані не були, а лише взято до уваги висновок спільного засідання спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації та комісії НВК № 65, відповідно до якого засуджена не заслуговує на застосування до неї зазначеної пільги.

Поміж тим, як вбачається з ухвали районного суду, під час судового засідання представник установи пояснив такий висновок відсутністю підтверджуючих документів про місце проживання засудженої після звільнення. Проте на час розгляду клопотання вказав про можливість застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення, оскільки документи на підтвердження місця проживання останньої вже надійшли до установи після засідання комісії, що також не взято до уваги судом.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що засуджена ОСОБА_7 довела сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 24 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженої ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01 березня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3