ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6937/20 Номер провадження 11-сс/814/742/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2020 року
за участі
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_7
в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу взяття під варту відносно підозрюваного
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород Полтавської області, громадянина України, непрацюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 28 липня 2020 року 23 год.20 хв. по 25 вересня 2020 року 23 год.20 хв.
Ухвалюючи таке рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнення можливої відповідальності, пов`язаної з позбавленням волі за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, не має постійного місця проживання та сталих соціальних зв`язків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, веде бродячий спосіб життя, а тому джерелами для існування може бути вчинення злочинів проти власності; може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
З огляду на вище викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30 липня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі. Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги наявність розписки потерпілого про те, що останній не має претензій до підозрюваного та просить застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, наявність на утриманні підозрюваного двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, позитивної характеристики, постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків.

Під час апеляційного перегляду ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу й просили застосувати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Позиція інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Потерпілий ОСОБА_9 просив задовольнити апеляційну скаргу звільнити підозрюваного з під варти на домашній арешт.
Мотиви суду
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Перевіркою матеріалів за клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 встановлено наявність вагомих доказів, які дають достатні підстави вважати, що останній міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України. Слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також зазначив про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою застосувати неможливо,
Однак, колегія суддів вважає доводи клопотання та висновки слідчого судді, щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, непереконливими.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Переглядаючи ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей та онкохвору матір, вину визнає, співпрацює зі слідством, потерпілий матеріальних претензій не має й під час апеляційного перегляду просить застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі слідчого судді помилково зазначено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, в той час як він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.
Що ж до тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у випадку доведення його вини за ч.1 ст.121 КК України апеляційний суд зазначає, що сама по собі тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, у які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Слідчий суддя вказаним обставинам належної оцінки не дав та безпідставно застосував ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому не зазначив чому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Статтею 410 КПК України встановлено, що неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Зазначена неповнота судового розгляду перешкодила слідчому судді ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що у відповідності до положень статей 407, 409, 410 є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.
Згідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.
З урахуванням думки потерпілого, а також того, що ОСОБА_7 має працювати та утримувати свою сім`ю, колегія суддів вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 год до 6 години ранку.
Колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім та необхідним для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404,407,418,422 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_10 та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляду домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 із забороною залишати житло з 21 год. до 6 години ранку.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; утриматися від спілкування з потерпілим та свідками в кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордоне, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 25.09.2020 року.

ОСОБА_7 з під варти звільнити негайно в залі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4