ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2309/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/1026/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних провадженнях
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участі прокурора: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 липня 2020 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року за ч.2 ст. 309 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 липня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приймаючи таке рішення суд врахував, що відносно засудженого раніше застосовувалося умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак це не сприяло меті його виправлення, оскільки він скоїв новий злочин у період непогашеної судимості, засуджений порушував режим відбування покарання, та дійшов висновку, що відсутні докази про виправлення засудженого.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він має три заохочення, позитивно характеризується адміністрацією установи, а також те, що до кінця строку відбування покарання залишилося 6 місяців.
Вважає, що суд, відмовляючи в умовно-достроковому звільненні, надав критичну оцінку доводам, викладеним у його заяві.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги.
Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Мотиви суду.
Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України - виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 відбуває покарання у виді 2 років позбавлення волі за вироком Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року за ч.2 ст. 309 КК України.
Початок строку відбування покарання - 14.02.2019 року, кінець строку 14.02.2021 року.
На день звернення до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного покарання.

Адміністрацією установи виконання покарання ОСОБА_7 характеризується посередньо, за час відбування покарання працевлаштований не був.

За період відбування покарання до засудженого 3 рази застосовувалися заходи заохочення.

Застосовано до ОСОБА_7 одне стягнення у виді догани, яке знято у встановленому законом порядку 28.12.2019 року.

Зазначена обставина вказує про те, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною.
Із матеріалів кримінального провадження слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, переважна більшість скоєних засудженим злочинів були тяжкими.
До ОСОБА_7 раніше застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, однак нівелюючи гуманне ставлення зі сторони держави, пов`язане із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання, ОСОБА_7 продовжив скоювати кримінально-карані діяння, що свідчить про його схильність до скоєння кримінальних правопорушень.
Зазначені відомості були підставно враховані судом першої інстанції наряду з іншими обставинами, що характеризують особу засудженого, які в своїй сукупності підлягають обов`язковому врахуванню під час вирішення судом питання про умовно-дострокове звільнення.
Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
Посилання засудженого на те, що він має 3 заохочення, як на підставу для його умовно- дострокового звільнення слід визнати неприйнятними.
Наявність невеликої кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину, наявністю попередніх судимостей, його схильністю до скоєння кримінальних правопорушень та репутацією особи засудженого в цілому.
Факт відбуття певної частини строку призначеного покарання є лише передумовою, а не безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги засудженого, висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали не встановлено.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 376 ч. 2 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 23 липня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: ( три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4