Номер провадження: 11-сс/813/1675/20
Номер справи місцевого суду: 495/2548/20 1-кс/495/1929/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий: суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2020 року про задоволення скарги адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру та на повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри,
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених слідчим суддею обставин
Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2020 року було задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру та на повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри.

Скасовано повідомлення про підозру слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_10 від 24.04.2020 року у кримінальному провадженні №0000703 від 24.04.2020 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч. 3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.1 ст.190 КК України.

Крім того скасовано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 від 15.07.2020 року у кримінальному провадженні №0000703 від 24.04.2020 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відсутні достатні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов до висновку, що підозра ОСОБА_8 , у розумінні практики Європейського суду з прав людини та положень КПК України, є очевидно такою, що не відповідає критеріям достатності доказів та обґрунтованості, що є безумовною підставою для її скасування.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка їх подала.
В своїй апеляційній скарзі прокурор місцевої прокуратури вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що:
- судом незаконно скасовано повідомлення про підозру від 24.04.2020 року, оскільки після повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.07.2020 року попереднє втратило свою силу;
- не приділено увагу тому, що повідомлення про підозру та його зміна відповідає приписам норм кримінального процесуального закону та здійснено з дотриманням вимог КПК України у повному обсязі, не надано належної оцінки тому, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують обставини, викладені в повідомленні про підозру;
- слідчий суддя, в порушення вимог ст.276-278 КПК України, вдався до аналізу доказів у вказаному кримінальному провадженні, а саме під час судового засідання було досліджено та враховано висновок судово-економічної експертизи у даному провадженні, який стороні обвинувачення не відкрито.
Крім того, прокурор зазначає, що обґрунтованість вказаної підозри вже була перевірена судом під час обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача; виступ прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та заявив клопотання про повторне дослідження матеріалів кримінального провадження; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчий суддя не в повній мірі дотримався положень вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, задовольняючи скаргу адвоката ОСОБА_7 та скасовуючи повідомлення про підозру, а також повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.3 ст.190 КК України, слідчий суддя виходив з того, що з наданих захисником матеріалів і наданих слідчим матеріалів кримінального провадження №0000703 від 24.04.2020 року, отриманих органом досудового розслідування та відкритих у порядку ст.290 КПК України, зокрема, копії договору оренди від 01.07.2019, рішення Затоківської селищної ради № 1165 від 05.07.2019, договору № 31 про оплату авансового внеску від 10.07.2019, доказів оплати авансового внеску у розмірі 11 914 грн 10 коп., висновку експерта ОНДІСЕ № 20-4154 від 31.08.2020, слідчий суддя дійшов висновку, що вони не містять достатніх доказів для підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, та спростовують відомості, викладені у повідомлені про підозру від 24.04.2020 та повідомлені про зміну раніше повідомленої підозри від 15.07.2020.

Зокрема, слідчий суддя вважав, що у наданих матеріалах, в тому числі в повідомленні про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, не міститься об`єктивних даних на підтвердження обізнаності ОСОБА_8 про існування права оренди, суборенди третіх осіб на земельну ділянку кадастровий номер :02:019:0116, а також подальше припинення такого права. При цьому, укладення 10.07.2019 року підозрюваним договору із Затоківською селищною радою «Про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки» та внесення 12.07.2020 авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки кадастровий :02:019:0228, на думку слідчого судді, спростовує висновки досудового розслідування, що містяться в повідомлені про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри щодо існування наміру підозрюваного ОСОБА_8 на безоплатне придбання права власності на земельну ділянку загальною площею 0,011 га з кадастровим номером :02:019:0228, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади Затоківської селищної ради.

Слідчий суддя вважав встановленим, що за текстом повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 підозрюється у пособництві в підробленні документів технічних паспортів на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри має містити, встановлені органом досудового розслідування обставини пособництва ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

В той же час, слідчий суддя вважав встановленим, що матеріали кримінального провадження № 0000703 від 24.04.2020 року на момент повідомлення про підозру, зміни повідомлення про підозру, завершення досудового розслідування не містили оригіналів технічних паспортів на дачний будинок по АДРЕСА_1 ; на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівлі магазину по АДРЕСА_1 , які за версією досудового розслідування є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України та є підробленими офіційними документами. Органом досудового розслідування не встановлено ані осіб, що виготовили вищезазначені технічні паспорти, ані час та місце виготовлення технічних паспортів. Матеріали досудового розслідування, в цілому, не містять доказів (показань, речових доказів, документів, висновків експертів), на підставі яких слідчий суддя може встановити наявність фактичних даних, що є достатніми для повідомлення про підозру ОСОБА_8 у пособництві виготовлення технічного паспорту шляхом надання неправдивих відомостей анкетних (персональних) даних, технічних характеристик об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 невстановленим особам.

Слідчому судді не надано належних доказів існування технічних паспортів на дачний будинок по АДРЕСА_1 ; на громадський будинок магазину з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ; на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівлі магазину по АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя дійшов висновку, що сторона обвинувачення, як на момент повідомлення про підозру, так і після завершення досудового розслідування, за відсутності підроблених документів технічних паспортів на об`єкт нерухомого майна у матеріалах кримінального провадження, позбавлена можливості довести фактичні обставини існування предмету кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.5 ст.27 ч. 3 ст.358 КК України, тим більше, сторона обвинувачення позбавлена можливості довести фактичні обставини пособництва ОСОБА_8 невстановленим досудовим розслідуванням особам у підробленні офіційних документів існування, яких не доведено матеріалами наданими слідчому судді.

Слідчий суддя вважав, що відсутність оригіналів документів (технічних паспортів) позбавляє його можливості пересвідчитись в існуванні документів створених матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (ч.1 ст.99 КПК України).

Слідчим суддею, також було враховано той факт, що в матеріалах кримінального провадження були відсутні оригінали технічних паспортів, як на момент повідомлення про підозру, так і на момент завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження у порядку встановленому ст.290 КПК України.

Слідчий суддя погодився з доводами скаржника, що існування технічного паспорту (за матеріалами кримінального провадження копії технічного паспорту) на об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 , виготовленого невстановленими особами із зазначенням анкетних відомостей підозрюваного ОСОБА_8 , є недостатнім доказом для повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

Враховуючи завершення досудового розслідування у кримінальному №0000703 від 24.04.2020 року та відсутність можливості у сторони обвинувачення отримувати нові докази у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про недостатність доказів, здобутих органом досудового розслідування, для повідомлення ОСОБА_8 про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України.

Дослідивши, надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження № 0000703 від 24.04.2020 року, слідчий суддя вважав встановленим відсутність у наданих матеріалах заяв про державну реєстрацію речових прав із підписом ОСОБА_8 та на думку слідчого судді, за відсутності підпису ОСОБА_8 у заяві про державну реєстрацію, участь останнього у процесі державної реєстрації нерухомого майна має бути підтверджена іншими достатніми доказами для підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя вважав встановленим, що матеріали кримінального провадження не містять інших доказів участі ОСОБА_8 зокрема протоколів допиту осіб, які здійснили державні реєстрації об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 . В той же час, прокурором задоволено клопотання сторони захисту про допит осіб, що здійснили державні реєстрації, для з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, однак допиту осіб, що здійснили державні реєстрації об`єктів нерухомого майна по АДРЕСА_1 не проведено.

Слідчий суддя погодився з висновками сторони захисту, про те, що матеріалами кримінального провадження № 0000703 від 24.04.2020 року, спростовано висновки, викладені у повідомлені про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри щодо участі ОСОБА_8 у процесі здійснення 03.04.2019 року, 16.04.2019 року, 19.09.2019 року державних реєстрацій об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя вважав встановленим, що матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердження обставин того, що ОСОБА_8 , володіючи технічним паспортом від 02.07.2019, передав останній в приміщенні Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області для здійснення державної реєстрації договору оренди від 01.07.2019.

Слідчий суддя вважав встановленим, що стороною обвинувачення на вирішення експерту не поставлено питань про визначення розміру матеріальної шкоди (збитків), а слідчий обмежився питанням ринкової вартості земельної ділянки, кадастровий номер: :02:019:0228, станом на 01.07.2019, що, на думку слідчого судді, свідчить про відсутність в матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження наявності шкоди та її розміру.

Слідчий суддя погодився із доводами сторони захисту щодо обов`язкового проведення судової економічної експертизи для вирішення питань наявності та розміру матеріальних збитків (шкоди) заподіяних ОСОБА_8 та дослідив висновок експерта ОНДІСЕ № 20-4154 від 31.08.2020 року судово-економічної експертизи, проведеної за клопотанням захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 з метою визначення розміру та наявності шкоди, що спричинена діями підозрюваного.

Слідчий суддя дійшов висновку, що докази, надані стороною захисту, спростовують висновки сторони обвинувачення в частині повідомлення про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 щодо спричинення збитків та наявності достатніх доказів для повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.190, ч.3 ст.15 ч.3 ст.190 КК України.

Слідчий суддя критично поставився до доводів прокурора про достатність проведення судової оціночної експертизи з визначення ринкової вартості земельної ділянки для визначення розміру матеріальної шкоди (збитків) у кримінальному провадженні, оскільки висновок експерта від 26.06.2020 року судової оціночно-земельної експертизи встановлює лише ринкову вартість земельної ділянки :02:019:0228 площею 0,011 га, за адресою: АДРЕСА_1 та не встановлює розмір матеріальної шкоди (збитків), що є в силу імперативних приписів ст. ст. 91, 242 КПК України, обов`язковим та відбувається шляхом проведення судової економічної експертизи, на вирішення якої ставиться питання щодо підтвердження або спростування висновків (нормативного обґрунтування) наявності та розміру матеріальних збитків (шкоди) у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, також прийняв до уваги той факт, що висновок експерта від 25.06.2020 року судової оціночно-земельної експертизи був досліджений та прийнятий до уваги судовим експертом ОНДІСЕ під час надання висновку експерта № 20-4154 від 31.08.2020 судово-економічної експертизи, яким встановлено відсутність матеріальної шкоди (збитків), нанесених діями ОСОБА_8 .

Слідчий суддя врахував, що у судовому засіданні прокурор підтвердив відсутність матеріальної шкоди (збитків), спричиненої інтересам Держави ОСОБА_8 укладенням договору оренди земельної ділянки площею 0,0110, кадастровий номер: :02:019:0228, за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на 49 років.

Також слідчий суддя вважав, що прокурор не надав відповіді та заперечень на фактичні обставини, встановлені у судовому засіданні та доведені достатніми доказами сторони захисту з існування оплатного користування земельною ділянкою на підставі договору оренди ОСОБА_8 із Затоківською селищною радою та існуванням наміру на оплатне набуття права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:019:0228 площею 0,011 га, за адресою: АДРЕСА_1 за ціною, що має бути визначена за результатами проведення експертної грошової оцінки без участі підозрюваного.

Слідчий суддя врахував, що прокурор у судовому засіданні заперечував факт обізнаності про існування рішення Затоківської селищної ради № 1165 від 05.07.2019 року та укладення ОСОБА_8 договору від 10.07.2019 року із Затоківською селищною радою «Про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки». Також прокурор повідомив, що не обізнаний про те, що 12.07.2019 року від імені ОСОБА_8 на виконання п. 3.1.1. Договору від 10.07.2019 внесено авансовий внесок в рахунок оплати ціни земельної ділянки кадастровий номер :02:019:0228 площею 0,011 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи прокурора з приводу неможливості оскарження повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.07.2020 року в силу приписів п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України та оскарження раніше спливу двох місяців з моменту повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя, оцінюючи в сукупності обставини кримінального провадження та враховуючи докази, надані стороною захисту вважав встановленим відсутність достатніх доказів вчинення підозрюваним ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та дійшов до висновку, що підозра ОСОБА_8 , у розумінні практики Європейського суду з прав людини та положень КПК України, є очевидно такою, що не відповідає критеріям достатності доказів та обґрунтованості, що є безумовною підставою для її скасування.

Апеляційний суд вважає такі висновки слідчого судді постановленими з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК України зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України).

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Так, відповідно до ст.277 КПК України, повідомлення має містити:1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

З урахуванням наведеного, логічним є висновок, що чинний КПК України насамперед вирізняє повідомлення про підозру як окремий письмовий процесуальний документ. При цьому положеннями ст.278 КПК України окремо регулюється процедура вручення особі повідомлення про підозру.

Таким чином, системний аналіз указаних вище положень КПК України вказує на те, що поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України, саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього у чинному КПК законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру здійснюється за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді вбачається, що досліджені під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_7 матеріали кримінального провадження №0000703 від 24.04.2020 року містять зібрані слідчим докази скоєння ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які, на переконання сторони обвинувачення, достатні для пред`явлення йому підозри, тобто слідчий виконав вимоги п.3 ч.1 ст.276 КПК України.
Слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою КК ця особа підлягає відповідальності.

Слідчий суддя повинен перевірити, чи не володіє орган досудового розслідування доказами, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є принциповим питанням при розгляді скарги на повідомлення про підозру в частині вирішення питання щодо обґрунтованості самої підозри.

В разі ж того, що повідомлення про підозру було змінено або якщо особі було повідомлено про нову підозру у кримінальному провадженні, перевірці також підлягають правові підстави відповідних процесуальних рішень та докази, які стали приводом для їх прийняття.

Відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відмовляючи у задоволені клопотанні адвоката ОСОБА_7 про повторне дослідження матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, у судовому засіданні апеляційного суду адвокат ОСОБА_7 наголошував на тому, що під час судового розгляду суду першої інстанції були досліджені всі необхідні докази та встановлені слідчим суддею обставини були досліджені у повному обсязі та без порушень, а тому відсутні правові підстави, передбачені ч.3 ст.404 КПК України, для їх повторного дослідження.

Також апеляційний суд враховує те, що під час апеляційного розгляду адвокат ОСОБА_7 посилався на те, що у разі нескасування підозри треба бути проводити повний судовий розгляд кримінального провадження, що призведе до навантаження суду. Таким чином, адвокат визнає, що має бути проведений судовий розгляд кримінального провадження, але хоче спростити його, підмінивши ухвалою слідчого судді судовий розгляд.

З такою позицією сторони захисту апеляційний суд погодитись не може, адже віповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Дослідивши оскаржувану ухвалу, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді скарги адвоката ОСОБА_7 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 слідчий суддя дослідив докази по справі, саме на предмет їх належності та допустимості, та зробив висновки щодо відсутності наміру підозрюваного на скоєння злочинів, неналежність доказів, якими слідчий обґрунтовує розмір завданої шкоди, відсутність оригіналів документів в матеріалах кримінального провадження, що на думку слідчого судді позбавляє сторону обвинувачення довести вину ОСОБА_8 , тощо, чим вийшов за межі своїх повноважень при перевірці законності повідомлення про підозру, вирішивши питання, які відповідно до ч.1 ст.368 КПК України повинен вирішувати суд ухвалюючи вирок, а саме: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чим фактично слідчий суддя підмінив суд, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про скасування повідомлення про підозру не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає скасуванню постановленням нової ухвали про відмову у задоволені скарги адвоката ОСОБА_7 як необґрунтованої.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової про відмову у задоволені скарги адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст.110, 291, 314, 315, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2020 року, якою було задоволено скаргу адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру та на повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволені скарги адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру та на повідомлення слідчого про зміну раніше повідомленої підозри відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4