Справа № 442/7289/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/23/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
представника адміністрації ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбуття покарання на не відбутий термін 10 (десять) місяців 2 (два) дні.
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що засуджений довів своє виправлення, відбув частину покарання, зокрема 26 жовтня 2021 року термін відбуття його покарання завершується, а тому суд приходить до висновку, що він в подальшому може бути виправлений без ізоляції від суспільства, а після звільнення поїде проживати в АДРЕСА_1 .
Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи. Вказує, що судом першої інстанції проігноровані усі обставини та вимоги закону, не надано належну правову оцінку усім представленим матеріалам, об`єктивно не з`ясовано всі обставини справи, що у свою чергу, свідчить про необґрунтованість і невмотивованість судового рішення. Звертає увагу, що ОСОБА_7 за час відбування покарання двічі порушував установлений порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим отримав дисциплінарне стягнення у вигляд поміщення до карцеру терміном на 3 доби, також останньому оголошено догану. Крім цього, комісіями виправної колонії 14 листопада 2019 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні до нього вимог статей 100, 101 КВК України, як такому, що не довів своє виправлення.
21 січня 2021 року засуджений ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить залишити без змін ухвалу суду першої інстанції та залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора. Мотивує свої заперечення тим, що вищенаведена апеляційна скарга є безпідставною, оскільки він вперше засуджений за умисний тяжкий злочин, відбув 2/3 призначеного судом покарання, визнав свою вину, приймає участь у ремонтних роботах в колонії та планує працевлаштуватись для виконання виконавчих листів. Крім цього, за весь час відбування ним покарання приймає участь в програмі диференційованого впливу «Фізкультура і спорт», а допущені ним порушення були вчинені під час попереднього ув`язнення. Щодо відмови йому комісіями виправної колонії про застосування щодо нього вимог статей 100, 101 КВК України, то засуджений вказує, що перебував в колонії незначний час, а з часу відмови лише заохочувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника ДВК № 40 та засудженого, які заперечили апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч.3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.
Висновок суду про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, є обґрунтованим та вмотивованим.
Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.
Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, згідно з матеріалами справи, вбачається, що ОСОБА_7 засуджено 27.02.2019 року Соснівським районним судом м.Черкас за ч.1 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженого 27.02.2019 року, кінець 26.10.2021 року..
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_7 з 20 червня 2019 року відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» Львівської області, за час відбування покарання характеризується позитивно, порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи два рази заохочувався, на громадських засадах працевлаштований в будівельній бригаді відділення, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, дотримується правил санітарії та гігієни, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу згідно статті 123 КВК України «Фізкультура і спорт», займається оздоровчою фізкультурою чим і реалізує дану програму.
З врахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення й підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання, й з таким висновком суду колегія суддів погоджується.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості судового рішення, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними й колегія суддів їх до уваги не бере.
Покликання прокурора як на підставу відмови у застосуванні щодо ОСОБА_7 ст. 81 КК України на те, що ОСОБА_7 за час відбування покарання двічі порушував установлений порядок та умови відбування покарання, у зв`язку з чим отримав дисциплінарне стягнення у вигляд поміщення до карцеру терміном на 3 доби, є необґрунтованим, оскільки такі порушення останній вчиняв до прибуття його до ДВК № 40.
Крім цього, під час розгляду апеляційної скарги, представник адміністрації установи підтримала клопотання ОСОБА_7 , а тому просила залишити ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 без змін. Вказала, що засуджений має усі передумови для виправлення без ізоляції від суспільства. Виконавче провадження відкрито тільки 01 червня 2020 року, а кошти для погашення боргу в розмірі 5000 гривень зарезервовані на особовому рахунку засудженого.
Те, що згідно з рішенням комісій установи від 14 листопада 2019 року засудженому було відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення, не є обставиною, яка виключає на даний час можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що в суді першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_7 прокурор не заперечував щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене, а також зважаючи на незначний термін, який залишився до відбуття засудженим покарання, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.
Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального законів, є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4