Справа № 487/5759/20
Провадження № 1-кп/487/746/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тюлькубач Тюлюкубаського району Чимкентської області Казахстан, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, працюючого вантажником ПП «Прінцепс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.11.2004 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 187 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

28.02.2007 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 190,71 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі;

09.04.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

30.07.2012 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 263 і ч.4 ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки;

19.03.2015 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст. 186, 71 КК України до 4-х років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 27.03.2018 з ДУ «Ольшанська ВК№53» умовно-достроково невідбутна частина покарання 1рік 3 місяця 16 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,
зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3
інший учасник кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути кримінальне провадження за його відсутності, матеріальних та моральних претензій немає

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

14.08.2020 приблизно о 19:55 годині, більш точного часу під час судового розгляду встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 разом із потерпілою ОСОБА_5 перебував у дворі будинку АДРЕСА_2 , де в цей момент у нього виник повторний злочинний, корисливий умисел, на заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь.

Реалізуючи злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, у вищевказаний час, у вищевказаному місці, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, протиправно, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, скориставшись відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_5 , яка в цей час зайшла до приміщення першого під`їзду вищевказаного будинку та відкрито, шляхом ривку, з правої руки потерпілої викрав пакет, належній останньої, в якому знаходились жіночий гаманець чорного кольору із замінника шкіри вартістю 200 грн. з грошовими коштами в сумі 170 грн.

Після цього, ОСОБА_3 утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілої ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 370 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та зазначив проте, що ними вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив прокурор.
У відповідності до ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку визнати недоцільним дослідження доказів по справі стосовно фактичних обставин справи і обмежитись допитом обвинуваченого, оскільки останній не заперечує проти цього та прокурор дав на це згоду, дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого, роз`яснивши при цьому положення ч.3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив фактичні обставини викладені в обвинувальному акті та детальніше суду показав, що 14.08.2020 у вечерній час, точного часу не пам`ятає, але не заперечував, що можливо приблизно о 20 годині, він знаходився в кафе на ринки «Штрассе» в районі «Намив» м. Миколаєва, де попросив у працівників кафе гарячої води, щоб приготувати собі «Мівину» та поїсти. В кафе в цей час знаходилась потерпіла, яка підсіла до нього та запропонувала поїхати до неї додому та вона покормить його борщем, на що він погодився. Вони разом із потерпілою сіли в маршрутне таксі та поїхали до зупинки громадського транспорту «Океан». В маршрутці потерпіла заплатила за нього за проїзд та в цей час він помітив у неї гаманець, звідки вона доставала кошти за проїзд та який поклала в пакет. На зупинці вони разом вийшли та пішли по вул. Дачна до будинку потерпілої. Підійшли до будинку, потерпіла сказала чекати її біля під`їзду, де він і залишався. В цей час коли потерпіла відчинила двері та стала заходити до під`їзду, він підбіг до неї ззаду та шляхом ривку, з руки потерпілої схопив пакет, після чого побіг на зупинку громадського транспорту «Біла», де сів у маршрутне такси та поїхав знову на «Намив» в район ринку «Штрассе». Вже на вулиці він дістав з пакету гаманець, пакет викинув у смітник, з гаманця дістав грошові кошти десь приблизно 120 грн., гроші забрав собі, а гаманець викинув у кущі. Після чого пішов в супермаркет «АТБ», де купив собі їжі. Вчинив злочин у зв`язку з скрутним становищем, не міг працевлаштуватися, оскільки має судимості. На теперішній час працює, перебуває у цивільному шлюбі.

У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого, шкода відшкодована потерпілої в добровільному порядку в повному обсязі.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.

За такого, такі показання обвинуваченого, визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами на підтвердження встановлених судом фактичних обставин та вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнається судом доведеною.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не виявлено.

При обранні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, на психіатричному та наркологічному обліку в комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївський обласний центр психічного здоровя" Миколаївської обласної ради не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, у вживанні наркотичних речовин або алкогольними напоями не помічений.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень ОСОБА_3 є покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Крім того, суд при призначення ОСОБА_3 покараннявиходить з принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуальності покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, відсутність тяжких наслідків та шкоди внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , процесуальної поведінки обвинуваченого за період кримінального провадження, даних про його особу, який раніше неодноразово судимий, був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 27.03.2018, на момент вчинення даного злочину фактично відбув покарання, хоча має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом із батьком інвалідом 3 групи, який потребує допомоги, працевлаштувався, з 28.09.2020 працює вантажником ПП «Прінцепс», а також враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, яке підтверджується визнанням вини в повному обсязі, висловлюванням жалю з приводу вчиненого, добровільним відшкодував шкоди потерпілої, думку останньої, яка немає до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих даних, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема на даних про вчинений особою злочин, посткримінальну поведінку та її характеристику, спосіб життя, соціальні зв`язки тощо. Зазначене кореспондується з постановою Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 489/3213/15-к (провадження 51-4989км19).

Отже, така форма посткримінальної поведінки обвинуваченого свідчить про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2018 року ( провадження № 51-665км18).

Крім того, наявність у ОСОБА_3 непогашеної судимості не є перешкодою для застосування ст. 75 КК України при призначенні покарання (постанови Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17, від 6 серпня 2020 року у справі № 759/13520/18).

На підставі викладеного, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробування, відповідно до ст. 75 КК України, але в умовах здійснення контролю за його поведінко, з покладенням обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.

Витрати у кримінальному проваджені відсутні, цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 . від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1