Справа № 464/6436/20
пр.№ 1-кп/464/48/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2021 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001435 від 31.10.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України судимості немає, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,-

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 незаконно заволодів транспортним засобом.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Антонишин ОСОБА_5 31.10.2020 близько 11:30 год., керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля будинку № 23, що по вул.Раковського у м.Львові, побачив припаркований автомобіль марки ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , законним володільцем та користувачем якого є ОСОБА_6 , через незачинені двері, проник в салон вказаного автомобіля, після чого, сів за кермо та за допомогою металевої пластинки, яку вставив в замок запалювання, запустив двигун, після чого здійснив рух вказаним автомобілем до місця, яке знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Білоцерківська, 1 і таким чином заволодів транспортним засобом марки ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , вартість якого становить 24500 грн.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та суду показав, що 31.10.2020 у ранковий час проходячи по вул. Раковського у м.Львові дійсно заволодів автомобілем марки ВАЗ 21053. Цей автомобіль він бачив вже давно, але того дня, вирішив ним проїхатися додому, так як проживає неподалік. Бачачи на автомобілі номерні знаки припускав, що автомобіль є зареєстрованим та має власника. Проїхавши на автомобілі близько 50 м. він зупинився, так як закінчилося пальне. В той час до нього підійшли працівники поліції, попросили документи на автомобіль та посвідчення водія, яких він не мав. В подальшому автомобіль був повернутий власнику. Він розуміє, що вчинив неправильно, йому дуже прикро за свою поведінку та вчинок. З матеріалами досудового розслідування ознайомлений, їх не оспорює, у скоєному щиро кається, просить не досліджувати усі докази, а обмежитися його допитом.

Вислухавши думки учасників процесу суд приходить до висновку, що клопотання про проведення скороченого судового слідства підлягає до задоволення, оскільки показання ОСОБА_3 не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту та обставин вчинення кримінального правопорушення, їх добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які учасниками судового провадження не оспорюються. У суду відсутні сумніви у добровільності позиції обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 289 КК України, кримінальній відповідальності підлягає суб`єкт злочину, котрий незаконно заволодів транспортним засобом.

Згідно примітки вказаної статті під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 заволодів автомобілем марки ВАЗ 21053, котрий являється транспортним засобом, оскільки ані власник, ані законний володілець автомобіля право на керування ним останньому не надавали.

За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.1 ст. 289 КК України, оскільки він незаконно заволодів транспортним засобом.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого за ч.1 ст.289 КК України, є нетяжким злочином.

Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.36,44), згідно ст.89 КК України судимості немає (а.с. 37), не працює, неодружений, з професійно-технічною освітою, на обліку у Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень та Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері не числиться (а.с.38,39).

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття, відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З досудової доповіді про обвинуваченого вбачається, що з врахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, неодноразво притягався до адмінстартивної відповідальності, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та він не становить високу небезпеку для суспільства (а.с.30-33).

При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України, якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

За таких обставин, суд враховує, що ОСОБА_3 є особою зрілого віку, він повністю визнав вину, не оспорюючи фактичних обставин у справі, осудив свою поведінку, щиро покаявся у вчиненому, думку потерпілої, яка не заявляла цивільний позов, так як діями останнього збитки не спричинені, а матеріальна шкода відшкодована беручи до уваги безальтернативність санкції вказаної статті, за вищевикладених обставин, ОСОБА_3 слід обрати покарання в межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі у мінімальній межі котре буде необхідним та виправданим та не становитиме надмірний тягар для останнього.

Разом з тим, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи викладені вище, приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції його від суспільства та відбування покарання, застосувавши ст.ст.75,76 КК України

При цьому суд вважає, що при застосуванні ст. 75 КК України та звільненні обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, слід визначити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік і відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотання з даного приводу не заявлялися.

Судових витрат в даному провадженні немає.

Питання речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Так, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

При дослідженні речових доказів встановлено, що речовими доказами визнано: автомобіль марки ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та компакт-диск DVD-R з відеозаписами.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 50, 65, 68, 75, 76, ч.1 ст. 289 КК України, ст.ст. 368,370,373,374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити йому покарання 3 (три)роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із випробовуванням, призначивши іспитовий строк - 1 рік.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Речові докази по справі після набрання вироком законної сили :
автомобіль марки ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , котрий передано на зберігання законному володільцю ОСОБА_6 повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;
компакт-диск DVD-R з відеозаписами, котрий зберігається при матеріалах досудового розслідування № 0001435 від 31.10.2020 залишити зберігати при матеріалах досудового розслідування № 0001435 від 31.10.2020
На вирок суду сторонами може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча ОСОБА_1