ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7534/20 Номер провадження 11-сс/814/920/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.
Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000395 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме на сільськогосподарську культуру соняшник в кількості близько 580 тон, вартістю 6 369 840 грн, яка знаходиться на земельних ділянках загальною площею 196,691 га з наступними кадастровими номерами:

-:00:019:0028; :00:019:0022; :00:019:0021; :00:019:0030; :00:019:0024; :00:019:0032; :00:019:0027; :00:019:0023; :00:019:0029; :00:019:0026; :00:019:0025; :00:018:0046; :00:018:0043; :00:018:0033; :00:018:0040; :00:018:0032; :00:018:0050; :00:018:0034; :00:018:0037; :00:019:0036; :00:019:0037; :00:019:0043; :00:018:0041; :00:018:0049; :00:018:0047; :00:018:0042; :00:018:0030; :00:018:0035; :00:018:0048; :00:018:0051; :00:018:0044; :00:018:0041; :00:019:0042; :00:019:0040; :00:019:0033; :00:019:0044; :00:019:0038; :00:019:0045; :00:019:0039; :00:018:0045; :00:018:0031; :00:018:0036; :00:018:0039; :00:019:0035; :00:019:0034; :00:018:0089; :00:018:0084; :00:018:0069; :00:018:0077; :00:018:0067; :00:018:0099; :00:018:0055; :00:018:0063; :00:018:0091; :00:018:0078; :00:018:0056; :00:018:0080; :00:018:0093; :00:018:0090; :00:018:0083; :00:018:0064; :00:018:0059; :00:018:0092; :00:018:0101; :00:018:0085; :00:018:0073; :00:018:0066; :00:018:0094; :00:018:0053; :00:018:0081; :00:018:0082; :00:018:0088; :00:018:0087; :00:018:0065; :00:018:0061; :00:018:0075; :00:018:0057; :00:018:0076; :00:018:0072; :00:018:0070; :00:018:0054; :00:018:0052; :00:018:0074; :00:018:0060; :00:018:0098; :00:018:0058; :00:018:0079; :00:018:0062; :00:018:0097; :00:018:0086; :00:018:0095; :00:018:0102.

Згідно з клопотанням та ухвалою слідчого судді, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000395 від 03.06.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, за фактом самовільного захоплення земельних ділянок площею близько 190 га, які перебувають у комунальній власності Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області.

Так слідчий у клопотанні посилався на ті обставини, що 09 червня 2020 року був проведений огляд земельного масиву, який складається із земельних ділянок, що перебувають на території Сухинівської сільської ради, про які у своїх зверненнях вказували ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 . Під час огляду встановлено, що вони дисковані, переорені та засіяні сільськогосподарською культурою - соняшник, наявні сліди від сільськогосподарської техніки. Також встановлено, що цей засіяний земельний масив - земельні масиви № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , складаються із земельних ділянок площею 2 га кожна, що розташовані на території Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, за межами населеного пункту с.Сухинівка з відповідними кадастровими номерами.

Згідно відповіді Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області встановлено, що 22 травня 2020 року на засіданні двадцять дев`ятої позачергової сесії сьомого скликання Сухинівської сільської ради прийнято рішення щодо передачі земельних ділянок у безоплатну приватну власність для ведення особистого селянського господарства, згідно поданого переліку земельних ділянок громадянам Сухинівською сільською радою.

Слідчий вказав, що починаючи з 08.06.2020 року вказані ним особи на підставі рішення, прийнятого 22.05.2020 року на засіданні двадцять дев`ятої позачергової сесії сьомого скликання Сухинівської сільської ради щодо передачі земельних ділянок у безоплатну приватну власність для ведення особистого селянського господарства, почали в державного реєстратора реєструвати за собою право власності на вказані вище земельні ділянки, які на той час вже були засіяні невідомими особами.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки № 472-ДК/334/АП/09/01/-20 від 18 червня 2020 року технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки здійснено поділ земельних ділянок площею 68,6152 га кадастровий номер :00:018:0028; площею 94,9819 га кадастровий номер :00:018:0029; площею 22,4231 га кадастровий номер :00:019:0020, та сформовано 94 земельні ділянки площею по 2,0000 га кожна.

Відповідно до кадастрової зйомки, виконаної ТОВ «Зем Сервіс» 17.06.2020 року посів сільськогосподарської культури - соняшника здійснений єдиним масивом на земельних ділянках: державної форми власності землі водного фонду площею 12.6910 га - болото; комунальної форми власності землі сільськогосподарського призначення площею 112.0000 га - рілля; приватної форми власності землі сільськогосподарського призначення площею 72,0000 га - рілля.

За повідомленням Сухинівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області посів сільськогосподарської культури - соняшника одним масивом 19.05.2020 року без належного дозволу здійснено ТОВ «Придніпровська Долина», .

Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду), або вчинений правочин щодо вищевказаних земельних ділянок ТОВ «Придніпровська Долина» відсутні.

Слідчий зазначає, що за результатами перевірки встановлено, вищевказані земельні ділянки самовільно зайняті, землі водного фонду самовільно використовуються не за призначенням (знищення болотних угіль) шляхом вирощування сільськогосподарських культур, чим порушено вимоги статті 125 Земельного кодексу України.

Згідно листа ТУ Держгеокадастру у Полтавській області від 08 липня 2020 року розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок: сільськогосподарського призначення комунальної форми власності становить - 179579,02 грн.; водного фонду державної форми власності становить - 22797,75 грн.; сільськогосподарського призначення приватної форми власності становить - 115443,66 грн.

На даний час вказані земельні ділянки та сільськогосподарські культури на них є речовим доказом у кримінальному провадженні. Вартість урожаю сільськогосподарської культури - соняшнику, який знаходиться на вказаних земельних ділянках загальною площею 196,691 га, становить - 6369840,00 грн. (відповідно до довідки з Департаменту агропромислового розвитку Полтавської ОДА від 13.07.2020).

З метою здобуття доказів вини невідомих осіб у вчинені вищевказаного злочину, збереження речових доказів, зокрема здійснених посівів сільськогосподарської культури, у слідчого виникла необхідність у накладенні арешту на майно у вигляді сільськогосподарської культури - соняшнику, яким засіяні вказані вище земельні ділянки.

У разі не застосування арешту у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування такою сільськогосподарською культурою, це призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі сільськогосподарської культури та земельної ділянки.

Крім того, слідчий зазначає, що власник врожаю сільськогосподарських культур на вказаних земельних ділянках на даний час не встановлений. ПП «ФОРАС-ЛЕНД», ТОВ «Придніпровська долина», на яких вказували свідки, в листах та під час допиту свою причетність до самовільного захоплення вказаних земельних ділянок заперечили. Шкода, заподіяна внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок: сільськогосподарського призначення комунальної форми власності - 179 579. 02 грн.; -водного фонду державної форми власності - 22 797,75 грн.; сільськогосподарського призначення приватної форми власності - 115443, 66 грн. залишається не відшкодованою. Також отримано інформацію, що найближчим часом невідомі особи планують здійснити збирання вказаного врожаю.

Мотивуючи рішення щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав, що в матеріалах поданого клопотання відсутні достатні дані й не доведено стороною обвинувачення, що вказане майно - сільськогосподарська культура соняшника, якою засіяні зазначені земельні ділянки та яка вирощується на них, має значення саме як речового доказу, тобто належить до предметів, які відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, не наведено таких критеріїв і самого значення указаного майна для досягнення цілей у даному кримінальному провадженні.

Також клопотання слідчого не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться у клопотанні, оскільки останній не конкретизував перелік такого майна, а у представлених матеріалах відсутні будь-які відомості щодо якісних показників, зовнішніх ознак, кількості, обсягу та інших даних конкретного майна, які давали би змогу ідентифікувати його із сукупності однорідних речей. Крім того, довідку з Департаменту агропромислового розвитку Полтавської ОДА від 13.07.2020 року, на яку слідчий посилається за змістом клопотання в обґрунтування доводів щодо вартості урожаю, до матеріалів клопотання не долучено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.
Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на сільськогосподарську культуру соняшник в кількості близько 580 тон, вартістю 6 369 840 грн, яка знаходиться на земельних ділянках загальною площею 196,691 га.

Мотиви накладення арешту наводить аналогічні наведеним мотивам у клопотанні слідчого.

Вказує, що відмова у застосуванні заходу забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту майна, позбавляє можливості правоохоронні органи забезпечити збереження майна та відповідно речового доказу.

Просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію ухвали отримав 25.09.2020.

Позиції інших учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та просив задовольнити з наведених підстав.

Інші учасники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, представник ТОВ "Придніпровська долина", ТОВ "Агроста", ТОВ "Сан Рост" - адвокат ОСОБА_11 звернувся із клопотанням про розгляд справи у його відсутність.

Мотиви суду.
Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що прокурором оскаржувана ухвала отримана 25.09.2020, та в подальшому прокурор 30.09.2020 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17.09.2020, колегія суддів вважає причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними, а тому клопотання прокурора про поновлення строку підлягає задоволенню.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення враховано положення вищевказаних статей, а слідчим в клопотанні не доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Так в клопотанні слідчого метою накладення арешту на сільськогосподарську культуру соняшник в кількості близько 580 тон, вартістю 6 369 840 грн, яка знаходиться на земельних ділянках загальною площею 196,691 га зазначається здобуття доказів вини осіб у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 та збереження речових доказів.

Однак доводи слідчого у клопотанні та прокурора в апеляційній скарзі, про необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів, не узгоджуються з положеннями ст. 98 КПК України, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Предметом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 (Самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво) КК України є земельна ділянка. При цьому, прокурором належним чином не доведено, яке доказове значення має сільськогосподарська культура соняшника, яка росте на вказаних у клопотанні земельних ділянках, для доведення факту вчинення зазначених у диспозиції статті дій.

Відсутні також відомості про те, що будь-якій особі у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру.

Крім того, як правильно було встановлено слідчим суддею, клопотання слідчого не узгоджується з вимогами статті 171 КПК України, щодо необхідності зазначення точної кількості та індивідуальних характеристик майна, про арешт якого йдеться в клопотанні. Слідчим не конкретизовано перелік такого майна, не зазначено у клопотанні та не додано до нього документів, які б містили відомості щодо якісних показників, зовнішніх ознак, кількості, обсягу та інших даних конкретного майна, які б давали змогу ідентифікувати його із сукупності однорідних речей.

Також, довідку з Департаменту агропромислового розвитку Полтавської ОДА від 13.07.2020, на яку слідчий посилається за містом клопотання в обґрунтування доводів щодо вартості урожаю, до матеріалів клопотання долучено не було.

Не заслуговує на увагу і доданий прокурором витяг з ЄРДР за ч. 2 ст. 185 КК України, з викладом обставин про те, що 05 жовтня 2020 до чергової частини Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт від о/у СКП Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області, лейтенанта поліції ОСОБА_12 про те, що ним під час виконання доручення слідчого ВР ОТЗ СУ ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_13 № 7996/115/24/05-2020 від 25.09.2020 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000395 від 03.06.2020 за ч. 2 ст. 197-1 КК України було встановлено, що працівниками ТОВ «Агроста» було вчинено крадіжку сільськогосподарської культури соняшника на земельних ділянках території Сухинівської сільської ради, Кобеляцького району, Полтавської області, а саме за межами населеного пункту.

Так прокурором, окрім вказаного витягу, не надається жодних відомостей, які б свідчили про те, що власниками сільськогосподарської культури соняшника є власники вказаних у клопотанні ділянок, або інші особи. Окрім того, оскаржувана ухвала слідчого судді датована 17.09.2020, позаяк відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР після постановлення ухвали слідчого судді, а отже вказані обставини не були предметом оцінки суддею на момент звернення слідчого із відповідним клопотання. Більш того, саме клопотання подане в рамках розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

Отже, на підставі викладеного, колегія судів вважає недоведеним необхідність накладення арешту на зазначені в клопотанні сільськогосподарську культуру соняшника в кількості близько 580 тон, вартістю 6 369 840 грн, яка знаходиться на земельних ділянках загальною площею 196,691 га, а тому апеляційні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2020 року.
Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 17 вересня 2020 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4