Справа № 581/842/20
Провадження № 1-кс/581/192/20
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2020 року селище Липова Долина

Слідчий суддя Липоводолинського районного суду Сумської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000292 від 29 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,

в с т а н о в и в :

27 жовтня 2020 року старший слідчий СВ Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з погодженим прокурором групи прокурорів ОСОБА_4 клопотанням про арешт посівів кукурудзи на земельних ділянках з кадастровим № :03:002:0515, площею 0,1501 га, що належить ОСОБА_5 ; кадастровим № :03:002:0514, площею 0,9999 га, що належить ОСОБА_6 ; кадастровим № :03:002:0513, площею 0,6001га, що належить ОСОБА_7 , які знаходяться на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, заборонивши володіння, відчуження, розпорядження та користування зазначеним урожаєм.

Вказує, що 29 вересня 2020 року до ЄРДР за №0000292 внесено відомості про самовільне захоплення ТОВ «Аграрна компанія Форвард» у травні 2020 року належної ОСОБА_7 земельної ділянки, чим спричинило значної шкоди її законному володільцю. Попередня правова кваліфікація - ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що межові знаки вказаних земельних ділянок відсутні, польовий масив, у межах якого вони знаходяться засіяні сільськогосподарською культурою - кукурудзою.

27 серпня 2020 головний спеціаліст відділу контролю за використанням та охороною земель Управління з контролю за використанням та охороною земель під час огляду встановив самовільне захоплення вказаних земельних ділянок приватної форми власності та виніс постанову про притягнення ТОВ «Аграрна компанія Форвард» до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУПАП у вигляді штрафу, також винесено припис про усунення вказаних порушень.

Відповідно до відповіді наданої Липоводолинським відділом Головного управління Держгеокадастру в Сумській області ґрунтовий покрив вказаних земельних ділянок представлений агровиробничою групою з шифром 53Д ґрунти особливо цінні.

Вважаючи посіви зернових речовим доказом, із метою запобігання їх знищенню, псуванню, відчуженню, пошкодженню, розпорядженню, а також із метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину шляхом подання цивільного позову, слідчий просить накласти арешт на це майно.

Старший слідчий ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , представник ТОВ «Аграрна компанія Форвард» у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином. Від старшого слідчого ОСОБА_3 мається заява про підтримання клопотання та розгляд справи без її присутності. У зв`язку з викладеним фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29 вересня 2020 року до ЄРДР за №0000292 внесено відомості про самовільне захоплення ТОВ «Аграрна компанія Форвард» у травні 2020 року належної ОСОБА_7 земельної ділянки, чим спричинило значної шкоди її законному володільцю. Попередня правова кваліфікація - ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Із копій державних актів вбачається, що ОСОБА_7 належить земельна ділянка, площею 0,6001 га, кадастровий № :03:002:0513; ОСОБА_6 належить земельна ділянка, площею 0,9999 га, кадастровий № :03:002:0514; ОСОБА_5 належить земельна ділянка, площею 0,1501 га, кадастровий № :03:002:0515. Ділянки розташовані на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 27 жовтня 2020 року вказані земельні ділянки відведені для ведення особистого селянського господарства, вид угідь рілля, в оренді не перебувають, ґрунти на ділянках відносять до категорії особливо цінних земель.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 19 жовтня 2020 року вказані земельні ділянки в оренді не перебувають, відомості про їх власників у вказаних реєстрах також відсутні.

Із протоколів огляду земельної ділянки від 19, 26 жовтня 2020, проколу допиту керівника ТОВ «Аграрна компанія Форвард» ОСОБА_8 від 15 жовтня 2020 року вбачається, що земельні ділянки із вказаними кадастровими номерами засіяні ТОВ «Аграрна компанія Форвард» кукурудзою.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 статті 170 КПК України зазначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Речовим доказом у розумінні ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Пункт 2 частини 2 статті 173 КПК України вказує, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, крім іншого, повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

У своєму клопотанні про накладення арешту слідчий зазначає дві мети: збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Оцінюючи необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України є земельна ділянка, як об`єкт права власності, а не посіви на даній земельній ділянках, у зв`язку з чим посіви не можуть бути речовим доказом. Санкція зазначеної норми закону не містить додаткового покарання у вигляді конфіскації посівів або врожаю.

Щодо необхідності накладення арешту з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), то з цих підстав клопотання підлягає задоволенню, що узгоджується із положеннями ч. 6 ст. 170 КПК України. Оскільки неправомірна вигода, яка може бути отримана юридичною особою внаслідок незаконного використання належних іншим власникам земельних ділянок є співрозмірною із вартістю зібраного урожаю з посівів на цих ділянках, тому існує необхідність накласти арешт на це майно.

Керуючись ст. 172 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Липоводолинського ВП Роменського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Накласти арешт на посіви кукурудзи на земельних ділянках з кадастровим № :03:002:0515, площею 0,1501 га, що належить ОСОБА_5 ; кадастровим № :03:002:0514, площею 0,9999 га, що належить ОСОБА_6 ; кадастровим № :03:002:0513, площею 0,6001га, що належить ОСОБА_7 , які знаходяться на території Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, заборонивши відчуження, розпорядження та користування зазначеним урожаєм.

Роз`яснити, що сторони, інший власник або володілець майна можуть звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна у випадках та порядку, передбачених законом.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню слідчим після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1