УХВАЛА

29 грудня 2020 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , представника Рівненського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області (далі орган пробації) ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне, подання інспектора органу пробації ОСОБА_5 погоджене старшим інспектором органу пробації ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання після закінчення іспитового строку ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2019, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року бмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено на період іспитового строку обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В поданні вказується, що в період іспитового строку засуджений характеризується посередньо Він притягувався до адміністративної відповідальності. На даний час ОСОБА_7 перебуває під вартою у зв`язку з розглядом обвинувального акту в суді. Після спливу визначеного судом іспитового строку засудженого, навіть при наявності інформації щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, орган пробації повинен надсилати подання для вирішення питання про звільнення від призначеного покарання. Скарг та зауважень на його адресу не надходило. Таким чином наявні підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання, після закінчення іспитового строку.

Прокурор, представник органу пробації подання підтримали.

Дослідивши подання, особову справу засудженого №15/2020, заслухавши думку прокурора, представника органу пробації, які подання підтримали, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.9 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ч.1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2019, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року бмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Відповідно до ст.76 КК України на засудженого покладено на період іспитового строку обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У відповідності до ч.1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Таким чином, іспитовий строк закінчився 10.12.2020.

Згідно ч.1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається обвинувальний відносно ОСОБА_7 , і останній утримується в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Принцип презумпції невинуватості закріплений ч.1 ст. 62 Конституції України, ч.1 ст. 17 КПК України, згідно яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, оскільки, обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Згідно позиції Конституційного Суду України, сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є невинною до того, як це доведено в законному порядку.

Оскільки відносно ОСОБА_7 на даний час відсутні обвинувальні вироки, що набрали законної сили, а також враховуючи, що термін іспитового строку за вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2019 закінчився, суд приходить до висновку що подання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 78 КК України, ст. ст. 537,539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання з випробуванням призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10.12.2019 в зв`язку з закінченням іспитового строку.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1