Справа № 495/6016/20
Номер провадження 1-кс/495/2056/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Маразліївка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В :
02.10.2020 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України.
В клопотанні зазначено, що 01 жовтня 2020 року, приблизно о 08:00 годині, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний намір, раптово виниклий в нього з сексуальних мотивів, користуючись положенням співмешканця матері неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи із малолітньою потерпілою ОСОБА_7 спільний побут та спільне місце мешкання, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , маючи на меті задоволення статевої пристрасті неприродним способом, та умисно розуміючи можливість настання тяжких наслідків для здоров`я потерпілої, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 , знаходиться у малолітньому віці, підійшов до малолітньої ОСОБА_7 , та не реагуючи на усні протести та фізичний супротив ОСОБА_7 , застосувавши до потерпілої фізичне насилля, хапаючи її руками за різні частини тіла, подавив волю малолітньої ОСОБА_7 , до супротиву, та роздягнув останню. Після цього, ОСОБА_4 користуючись, станом сильного душевного хвилювання малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , під погрозою спричинення шкоди життю та здоров`ю останньої, продовжуючи здійснювати злочинні дії, направлені на порушення статевої свободи та недоторканості малолітньої ОСОБА_7 , оголив свої геніталії, та наказав малолітній ОСОБА_7 відкрити ротову порожнину. Потерпіла ОСОБА_7 , побоюючись за настання тяжких наслідків для свого життя та здоров`я у випадку відмови, виконала злочинну вимогу ОСОБА_4 , внаслідок чого ОСОБА_4 здійснив множинні оральні проникнення з використанням статевого члена в тіло малолітньої ОСОБА_7 , без добровільної згоди останньої. Далі, бажаючи задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_4 , наказав малолітній Кошельник повернутися до нього спиною, після чого проти волі малолітньої ОСОБА_7 , та не зважаючи на усні протести останньої, ОСОБА_4 умисно направив свій статевий член до анального отвору малолітньої ОСОБА_7 , та здійснив множинні анальні проникнення з використанням статевого члена в тіло малолітньої ОСОБА_7 , на протязі часу від 10 до 15 хвилин. Задовольнивши статеву пристрасть ОСОБА_4 , через незначний проміжок часу вдруге здійснив анальні проникнення з використанням статевого члена в тіло малолітньої ОСОБА_7 . Після цього, скориставшись послабленням уваги ОСОБА_4 , малолітня потерпіла ОСОБА_7 втекла з будинку, при цьому ОСОБА_4 залишився у будинку відпочивати.
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із анальним та оральним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років.
02.10.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру.

Відповідно до ч.6 ст.12 КК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є ризик того, що він:
- може переховуватись від органів досудового розслідування або суду;
- незаконно впливати на свідків, потерпілу.
За твердженням слідчого, фактичними обставинами на підставі яких, в ході досудового розслідування, зроблено висновок про наявність вищевказаних ризиків є те що підозрюваний ОСОБА_4 , є особою раніше притягнутою до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, що знаходить своє підтвердження з відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. Тобто все вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_4 , після притягнення до кримінальної відповідальності належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та про те, що ОСОБА_4 займає суспільно небезпечну позицію агресивної делінквентної поведінки, і в будь-який момент здійснить спробу для уникнення покарання у вигляді позбавлення волі, яке і передбачене за інкриміноване ОСОБА_4 діяння, та продовжить вчиняти умисні злочини. Слід зазначити, що характер вчиненого ОСОБА_4 , злочину вказує на те що, у випадку надання ОСОБА_4 свободи дій та пересування, він може здійснити спроби морального та фізичного тиску на потерпілу, свідків, що може виразитись у небезпеці для осіб, що взяли участь у кримінальному провадженні приймали участь у інших слідчих діях, що само по собі містить в собі загрозу для життя та здоров`я, безпеки інших громадян України, що є найвищою соціальною цінністю держави.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий вважає також не є доцільним, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні злочину проти статевої свободи та недоторканності особи із застосуванням насильства, вчиненого відносно малолітньої особи.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, вчиненого відносно малолітньої особи, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ядтнадцяти років, а також те, що ОСОБА_4 , перебуває у середньому віці, має задовільний стан здоров`я, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, харктеризується за місцем мешкання посередньо, раніше притягався до кримінальної відповідальності, та враховуючи також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, слідчий просить клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 та просила суд його задовольнити. Зазначила про обгрунтованість підозри, наявність ризиків та обставин, що вказують на необхідність обрання саме такого запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого погодились в повному обсязі.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 01.10.2020 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001499за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України.
02.10.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України.
В діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 , речовими доказами та іншими матеріалами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є ризики того, що він може:
- переховуватись від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на свідків та потерпілу;
- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Прокурором та слідчим вищевказані обставини доведено, а саме, те що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, яке кваліфікується як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.
Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Крім цього, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України та приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенніпідозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 60 діб з моменту його затримання, а саме з 02.10.2020 року по 30.11.2020 року включно.

Розмір застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, не визначати.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 06.10.2020 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1