Справа № 128/1800/19
УХВАЛА
Іменем України
16 листопада 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, -
УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

06.11.2020 року адвокат ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді ОСОБА_5 мотивуючи, тим, що в судовому засіданні 29.10.20 головуючий по справі суддя ОСОБА_5 під час дослідження доказів по справі прийняла рішення про видалення з зали засідань обвинуваченого ОСОБА_4 . Вважають, що таке рішення судді не було жодним чином мотивоване, суперечить чинному кримінальному процесуальному закону, спрямоване на порушення права на захист та свідчить про упереджену позицію до ОСОБА_4 через упереджене ставлення щодо винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину та негативного ставлення судді до особи обвинуваченого та обставин злочину. За обставин даної справи в судовому засіданні 29.10.20 під час дослідження доказів по справі ОСОБА_4 почав задавати питання щодо огляду місця події та проведених слідчих експериментів. Не зважаючи на те, що процесом не передбачено спілкування судді з обвинуваченим, головуюча по справі почала відповідати на питання обвинуваченого, чим спровокувала ОСОБА_4 на подальші питання та спілкування.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив розгляд заяви проводити у відсутність його підзахисного. Заяву підтримав та додатково пояснив, що вважає, що головуюча ОСОБА_5 проявила відсутність неупередженості щодо його підзахисного та порушила вимоги КПК України, так як не роз`яснила ОСОБА_4 , що означає зроблене нею зауваження, його наслідки та видалила обвинуваченого із зали судового засідання без вмотивованої ухвали та без зазначення строку такого видалення.
Решта учасників судового процесу до суду не з`явилися.
Заслухавши пояснення захисника, оглянувши журнал судового засідання від 29.10.2020 року, прослухавши запис судового засідання від 29.10.2020 року, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчому судді, судді, присяжному, прокурору, слідчому, захиснику, представнику, експерту, представнику персоналу органу пробації, спеціалісту, перекладачу, секретарю судового засідання може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.1 ст.81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
У п. 1 ст. 6 Конвенції зазначено «Кожен має право на справедливий… розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом…, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», «Хаушильд проти Данії»).
Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).
У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).
У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).
При вирішенні питання щодо наявності підстав для відводу, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти. Так, у справі «Хаушильд проти Данії» суд зазначає про те, що суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являться докази протилежного. Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що вона полягає у відсутності будь яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Статтею 3 Європейського статуту судді визначено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Згідно із судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко і Мартенко проти України», «Фельдман проти України») вимога «безсторонності» характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий -у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Презумція невинуватості вважається порушеною, якщо судове рішення відображає думку про винуватість особи у вчиненні злочину до того, як її вину буде доведено відповідно до закону. При цьому навіть за відсутності офіційних висновків достатньо деякого припущення, що суд розглядає особу як винувату (рішення ЄСПЛ «Мінеллі проти Швейцарії» п.37, рішення ЄСПЛ «Нераттіні проти Греції» п.23, рішення ЄСПЛ «Діду проти Румунії» п.41). Попереднє висловлення судом такої думки неминуче порушує презумцію невинуватості ( рішення ЄСПЛ «Нестак проти Словаччини» п.88).

Судом є встановленим із запис журналу судового засідання від 29.10.2020, що головуючим по справі двічі зробив зауваження ОСОБА_7 після чого поставила на вирішення питання, щодо необхідності видалення обвинуваченого із запис удового засідання і заслухавши думку учасників процесу ухвалила (в журнальній формі) рішення про видалення обвинуваченого із зали судового засідання. Визначення часу видалення не мало сенсу, так як одразу було заявлено відвід головуючому по справі і судове засідання закінчено. Жодних дій в порядку судового слідства більше не проводилося.

Враховуючи зазначене, суд вважає не встановленими підстави для відводу головуючому по справі визначені нормативними положеннями ст. ст. 80 -81 КПК України, у зв`язку із чим заява про відвід до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000027 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України відмовити. Матеріали кримінального провадження №128/1800/19 повернути судді ОСОБА_5 для подальшого судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1