КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

19 січня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжено по 30 жовтня 2020 року, яку утримувати в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства Юстиції України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що в ході розгляду клопотання, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, та що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_5 , яка не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, в разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого їй злочину, з метою уникнути покарання за вчинений злочин, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Крім того, як зазначено в ухвалі суду, при вирішенні клопотання про продовження запобіжного заходу судом враховано вік підозрюваної, сімейний стан, стан її здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2020 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання, або визначити заставу, розмір якої передбачено ч. 5 ст. 182 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2020 є незаконною, оскільки вона винесена з порушенням кримінального та кримінального процесуального законів, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає зміні.

Зокрема, як зазначає апелянт, жодна із перерахованих підстав застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , відповідно до ст. 177 КПК України, на даний час не існує.

Крім того, як вказує апелянт, досудове слідство по даній справі закінчене, всі матеріали кримінального провадження долучені до матеріалів судового слідства і знаходяться в Броварському міськрайонному суді Київської області, у зв`язку з чим, запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , не пов`язаний з триманням під вартою, повністю забезпечить виконання нею процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам, переліченим в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на думку захисника, підозра за ч. 3 ст. 286 КК України висунута ОСОБА_5 є необґрунтованою, так як вона носить надуманий характер, не відповідає вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України і не базується на матеріалах кримінального провадження.

Серед іншого, апелянт звертає увагу на те, що постанови заступника керівника прокуратури Київської області від 19.08.2019 та від 19.12.2020 про визначення групи прокурорів по справі, не внесені до ЄРДР, що свідчить про незаконність участі цих прокурорів у здійсненні процесуального керівництва по даній справі.

Як вважає захисник, ОСОБА_5 була незаконно затримана на місці події, поміщена в автомобіль Національної поліції і не приймала участі в огляді місця події, чим були грубо порушені її права на захист, передбачені ст. 42 КПК України, а також в протоколі огляду місця ДТП від 19.08.2019 і схемі місця пригоди відсутні її підписи, як учасника ДТП і учасника огляду місця події.

Як зазначає апелянт, згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, проте, на думку апелянта, прокурор таких доказів суду не надав, у зв`язку з чим, є всі підстави для зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

При цьому, захисник просить суд врахувати те, що ОСОБА_5 раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації і проживання, позитивно характеризується, має батьків, тобто у неї наявні тісні соціальні зв`язки.

Клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснювався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали контрольного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме, до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_5 , продовжено строк тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченої під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд першої інстанції не взяв до уваги те, що прокурор не надав суду доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України,не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року, оскільки суд апеляційної інстанції вважає її законною та обґрунтованою.
Крім того, незважаючи на доводи апеляційної скарги з приводу того, що суд, постановляючи оскаржувану ухвалу, не дотримався вимог ст. 178 КПК України, не врахував у повній мірі міцності соціальних зв`язків ОСОБА_5 , обставин, які характеризують її особу, зокрема того, що вона раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації і проживання, позитивно характеризується, має батьків, колегія суддів не може погодитися з тим, що рішення про продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_5 під вартою було прийняте без достатніх на те підстав або без вмотивованого рішення суду, з огляду на таке.

У рішеннях Європейського суду з прав людини, в тому числі тих, на які посилається апелянт, зазначається не лише про те, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя, не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, а й про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_5 , суд першої інстанції, враховуючи конкретні обставини даної судової справи, цілком правомірно виходив з того, що станом на час розгляду вказаного питання продовжували існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у звязку з чим визнав за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
Наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченої, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, станом на час прийняття оскаржуваного рішення, могла бути досягнута шляхом застосування до неї іншого, більш мякого запобіжного заходу.
При цьому, питання щодо обґрунтованості підозри та обвинувачення ОСОБА_5 , є предметом дослідження безпосередньо судового розгляду в суді першої інстанції, а не предметом апеляційного перегляду рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, за таких обставин, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
У зв`язку з вищенаведеним, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу її захисника без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2020 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 30 жовтня 2020 року, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 361/366/20

Номер провадження : 11-кп/824/410/2021

Категорія: ч. 3 ст. 286 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_7

Доповідач - суддя ОСОБА_1