Провадження № 11-кп/824/3018/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року.Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2005 року за п.п.4, 7, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді 13 років позбавлення волі, звільненого ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.03.2016 року умовно-достроково на 1 рік 19 днів, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.
На підставі ст.71 КК України приєднано частково не відбуте покарання за вироком Апеляційного суду м. Києва від 13.10.2005 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, врахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України строк його попереднього ув`язнення з 07.04.2016 року по 03.08.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, вчиненого за наступних обставин.

06.04.2016 року, приблизно о 23:55 год. ОСОБА_8 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на Залізничному вокзалі м. Києва , що розташований на пл. Вокзальній, 1, під час раптово виниклого конфлікту, умисно наніс один удар розкладним ножем в живіт потерпілому ОСОБА_9 , спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта №955/Е від 10.06.2016 року у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани довжиною до 7 см у лівій здухвинній ділянці по зовнішньому краю прямого м`язу живота з рівними краями та рановим каналом, що відходить від неї зверху-вниз, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина та ушкоджується пасмо великого чепця, крововилив в черевну порожнину (до 200 мл крові), тобто проникаюче колото-різане поранення живота.

Локалізація та характер вищевказаних ушкоджень, які містяться в медичній документації, з урахуванням обставин справи, в тому числі і часових даних у своїй сукупності, дозволяють експерту стверджувати, що дані ушкодження утворилися внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості, до якого відноситься клинок ножа. Враховуючи вищезазначене, за ступенем тяжкості вищевказане проникаюче колото-різане поранення живота відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченим ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпано можливості їх отримати.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 є необґрунтованим, не відповідає матеріалам справи та дослідженим судом доказам. Жоден доказ досліджений судом першої інстанції не вказує на абсолютну причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину.

Зокрема, свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , не бачили самого факту нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , а лише між ними виникла конфліктна ситуація, у зв`язку з чим і затримали останнього, тобто з показів свідків неможливо зробити висновку, що саме ОСОБА_8 наніс удар потерпілому.

Покази свідка ОСОБА_12 , тільки підтверджують виникнення конфліктної ситуації між ОСОБА_8 і свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а самого факту нанесення ОСОБА_8 удару потерпілому, даний свідок не бачив.

Посилання суду, що вина ОСОБА_8 підтверджується протоколом огляду речей, у тому числі, чоловічої футболки зі слідами забарвлення речовиною бурого кольору, за відсутності висновків експертів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок, що забарвлення футболки ОСОБА_8 є кров`ю потерпілого не підтверджують вини обвинуваченого.

Твердження свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що на час затримання ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, за відсутності проведеного відповідного аналізу крові обвинуваченого ОСОБА_8 , є тільки припущенням.

Також апелянт звертає увагу, що згідно висновку експерта №130/ц від 13.05.2016 року на рукоятці ножа кров не знайдена, а виявлено невелика кількість поту та епітеліальних клітин, у зв`язку з чим неможливо визначити їх статеву та групову належність. Отже відсутність на ножі крові потерпілого і відбитків обвинуваченого ОСОБА_8 , підтверджує непричетність останнього до даних подій і вчиненого кримінального правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягаютьіз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.121 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_8 у суді першої та апеляційної інстанції вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив що вказаного злочину він не вчиняв і взагалі не пам`ятає події 06.04.2016 року.

Однак, незважаючи на невизнання вина ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 показав, що він працює охоронцем ФПО на ст. Київ-Пасажирський. 06.04.2016 року він заступив на добове чергування із напарником ОСОБА_11 на Південному вокзалі ст. Київ-Пасажирський у м. Києві. Приблизно о 23.55 год. вони піднялися на другий поверх вокзалу перевірити правопорядок та звільнити від людей для допомоги прибиральниці. Вже приблизно о 00.15 год. 07.04.2016 року до них на зустріч йшов чоловік в стані сильного алкогольного сп`яніння з направленою в правий бік рукою. Коли вони з ним порівнялися, останній завдав йому удар ножем у праве стегно ззаду, де знаходився мобільний телефон, від якого ніж відлетів в сторону. Побачивши таку подію підбіг його напарник ОСОБА_11 , з яким вони застосувавши фізичну силу повалили обвинуваченого на підлогу та утримували до приходу працівників поліції. Після цього він одразу помітив іншого чоловіка кавказької зовнішності, який тримався за правий бік та навколо його руки та черевної порожнини стікала кров. Ніж, який він вибив із рук затриманого теж був у крові.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції надав аналогічні показання.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що він працює у Київському загоні воєнізованої охорони на ст. Київ-Пасажирський в м. Києві та чергував в ніч з 06.04.2016 року на вокзалі. Приблизно о 23.40 год. начальник наказав йому прибути на другий поверх вокзалу та надати допомогу охоронцям ФПО на ст. Київ-Пасажирський звільняти приміщення від пасажирів для прибирання території. Між рядами сидінь він почув голос чоловіка, який кричав що його підрізали вказуючи на чоловіка, який від нього не відходив та тримав в руках ніж. В цей момент до цього чоловіка підійшов охоронець ФПО, якого він вдарив ножем, але його було затримано та викликано співробітників поліції.

З протоколів огляду місця події від 07.04.2016 року (а.п.43-45 т.2) вбачається, що на території вокзалу Південний на ст. Київ-Пасажирський у м. Києві було виявлено складний металевий предмет, ззовні схожий на ніж, довжиною приблизно 25 см.

З протоколу огляду місця події від 07.04.2016 року (а.п.46-48 т.2) вбачається, що в приміщенні кімнати Київської міської клінічної лікарні №5, що розташована на шостому поверсі будинку №11 по вул. Відпочинку в м. Києві знаходяться чоловічі речі, які належать пацієнту ОСОБА_9 , якого було доставлено 07.04.2016 року приблизно о 01.00 год. з ножовим пораненням. В ході вказаного огляду було вилучено: грошові кошти в сумі 9 гривень, папірці в кількості 6 шт. з особистими записами, ключі з брелком зеленого кольору з цифрою «24», шматок бинта, дві скрепки, чек з магазину «Екомаркет», копійки номіналом 50 коп., 50 коп., 25 коп., 05 коп.; мобільний телефон червоного кольору марки «Nokia» «BL-5СВ», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 з сім картою оператора «Київстар»; копія свідоцтва про народження видане на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; футболка чорного кольору з червоним коміром з діркою з лівого боку знизу, діаметром приблизно 15 см в ширину, 11 см в довжину зі слідами бурого кольору.

З протоколу огляду предмету від 09.04.2016 року та фото таблиці до нього (а.п.49-52 т.2) вбачається, що слідчим було проведено огляд експертного пакету №1679974, при відкритті якого виявлено брелок квадратний зеленого кольору із написом «24» та одним ключем, марлевий бинт, шість папірців із написами, прямокутний конверт білого кольору із копією свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_9 , прямокутний буклет зеленого кольору, чоловіча футболка чорного кольору із червоним комірцем зі слідами речовини бурого кольору. Футболка містить на собі пошкодження у вигляді отвору в лівій нижній частині та забруднення речовиною бурого кольору.

Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.04.2016 року (а.п.55 т.2), потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що 07.04.2016 року приблизно о 00:05 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1 нанесла йому колота-різано рану в правий бік. Він також зазначив, що може впізнати вказану особу за рисами обличчя та статурою.

Відповідно до даних протоколу пред`явлення осіб для впізнання від 07.04.2016 року, потерпілий (прижиттєво у Київській міській клінічній лікарні №5) на фото №4 впізнав ОСОБА_8 , як особу, що спричинила йому проникаюче ножове поранення черевної порожнини на Залізничному вокзалі у м. Києві (а.п.56-58 т.2).

З протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 08.04.2016 року вбачається, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 впізнали по фото ОСОБА_8 , як особу, яка на Залізничному вокзалі в м. Києві в ніч на 07.04.2016 року спричинила ножове поранення потерпілому (а.п. 59-61, 62-65 т.2).

Згідно висновку експерта від 10.06.2016 року №955/Е ступінь тяжкості проникаючого колото-різаного поранення живота у потерпілого ОСОБА_9 відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя) (а.п. 80-82 т.2).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №137 від 16.06.2016 року, обвинувачений ОСОБА_8 у період часу, до якого відноситься вчинене ним кримінальне правопорушення, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Він не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також у будь-якому іншому емоційному стані, який би суттєвим чином вплинув на його свідомість та діяльність у досліджуваний експертом період по справі. За своїм психічним станом він не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, однак виявляє ознаки синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю та потребує лікування на добровільних засадах (а.п.86-91 т.2).

Протокол пред`явлення речей (ножів) для впізнання з фото таблицями обвинуваченому ОСОБА_8 (а.п.92-96 т.2) суд першої інстанції визнав неналежним доказом, оскільки обвинувачений в присутності захисника ОСОБА_15 та понятих ОСОБА_16 і ОСОБА_17 жодних із пред`явлених ножів не впізнав пояснивши, що не пам`ятає подій 06.04.2016 року. Таку позицію районний суд розцінив, як спробу обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності внаслідок вчинення кримінального правопорушення в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 . Вказані висновки, на думку колегіє суддів є обґрунтованими та логічними.

Крім того, на думку суду апеляційної інстанції, правильними є висновки суду першої інстанції щодо необхідності визнання неналежним та недопустимим доказом СД-диску, долученого до протоколу пред`явлення речей для впізнання ОСОБА_8 (ножів), оскільки на ньому відсутня будь-яка інформація.

Також є правильними висновки суду першої інстанції про визнання недопустимим доказом роздруківки алкотестеру «Драгер», відповідно до якої ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння з результатом 2,00 проміле. Оскільки зі змісту вказаного доказу не вбачається коли саме проводився цей тест, на якій підставі і саме щодо ОСОБА_8 , прізвище якого вписано невідомою особою. Однак, дійсно, перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину підтвердили свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_14 .

Суд апеляційної інстанції, вважає також належними висновки районного суду про визнання недопустимим доказом висновку експерта №130/ц від 13.05.2016 року (а.п.98-101), оскільки відповідно до нього на рукоятці ножа кров не знайдена, а кількість виявленого поту та епітеліальних клітин замала для визначення їх статевої та групової належності.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У своїх рішеннях у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 ЄСПЛ повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , підстав для закриття кримінального провадження встановлено не було, адже його винуватість підтверджується належними, допустимими, достовірними доказами, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

За таких обставин, невизнання вини ОСОБА_8 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту із метою уникнення ним відповідальності за вчинене, а тому оцінює його показання критично.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2, 3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_8 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вбивство з хуліганських мотивів, згідно довідки Канівської центральної районної лікарні на «Д» обліку не перебуває, за місцем відбування покарання за попереднім вироком характеризується позитивно, даний злочин обвинувачений вчинив в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, і прийшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання та виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства.

Відтак, районний суд призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкцій ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі, застосувавши положення ст.71 КК України, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :