ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4883/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1868/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0001742 від 22.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.09.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківської області перебувають матеріали досудового розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаходячись на волі, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення, тому що він підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, вчиненого групою осіб відносно потерпілого похилого віку, окрім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має; раніше судимий за умисні злочини, у тому числі за умисний тяжкий корисливий злочин, що свідчить, що він на шлях виправлення не став, схильний до ведення злочинного образу життя, уявляє підвищену соціальну небезпеку.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24.09.2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 20.11.2020 року включно та визначено заставу у розмірі 84 080 грн, при внесенні якої, ОСОБА_7 вирішено звільнити з-під варти і покласти на нього обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 проситьскасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання або визначити розмір застави.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, щосудом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України не доведено, що, перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органів досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню. Не взято до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та не розглянуто питання щодо застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить розглянути питання щодо застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей 2008 р.н., 2011 р.н., 2014 р.н. та є єдиним годувальником у сім`ї, оскільки його дружина не працює та перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною.

В апеляційних скаргах адвокат та ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу за участю підозрюваного.

З метою всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи суддею доповідачем до початку апеляційного розгляду направлялись відповідний запит через адміністрацію слідчого ізолятора, в якому тримається підозрюваний, для з`ясування процесуальної позиції підозрюваного щодо його бажання брати участь у судовому засіданні за клопотанням захисника в режимі відео конференції та ОСОБА_7 погодився приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09.11.2020 року до початку судового розгляду було повідомлено, що ДУ «Харківський слідчий ізолятор» позбавлений можливості забезпечити участь ОСОБА_7 в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку з тим, що підозрюваного вибув з території ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для проведення слідчих дій. Вказану інформацію підтвердив захисник ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_9 подав клопотання про перенесення судового розгляду на іншу дату у зв`язку з перебуванням на лікарняному.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки останнім не надано доказів на підтвердження доводів про перебування на лікарняному та без участі підозрюваного що відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки апеляційна скарга захисника не стосується погіршення становища підозрюваного.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали колегія суддів виходить з того, що 24.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали Ленінського районного суду м. Харкова, останнім днем подання апеляційної скарги було 29.09.2020 року. Повний текст оскаржуваної ухвали захисником отримано 28.09.2020 року, апеляційна скарга адвоката датована 29.09.2020 року та здана особисто ним до канцелярії апеляційного суду 30.09.2020 року. Тому колегія суддів приймає до уваги вищезазначене та вважає за необхідне поновити захиснику строк на апеляційне оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 22.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001742, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення майна - грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

22.09.2020 року ОСОБА_7 затриманий і порядку ст.208 КПК України.

22.09.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_7 відмовився від надання показань відповідно до ст. 63 Конституції України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час початку досудового розслідування, а саме відомостями, що містяться у: показаннях потерпілого; протоколах огляду місця події; протоколі пред`явленням осіб для впізнання.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не одружений, офіційно не працевлаштований, а отже стійких соціальних зв`язків та постійного джерела доходів не має.

Крім того, ОСОБА_7 раніше не одноразово судимий, останні раз вироком Слов`янського міського суду Донецької області від 15.10.2015 за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України приєднаний строк за вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 24.09.2013 до відбуття - 3 роки 5 місяців позбавлення волі та звільнений з Селидівської виправної колонії Донецької області № 82 по відбуттю строку терміну покарання 14.08.2019 року, що свідчить про системність протиправної та антисоціальної поведінки підозрюваного, що об`єктивно свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України. Вказане об`єктивно свідчить про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням фактичних обставин підозри, а саме того, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він вступив у злочинну змову з іншою особою, спрямовану на відкрите викрадення чужого майна з метою швидкого особистого збагачення, з корисливих спонукань, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, підійшли до потерпілого, стали утримувати його за руки, таким чином, застосовуючи до потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, після чого відкрито заволоділи його особистим майном, а саме: грошовими коштами у сумі 6 300 грн., сумкою, в якій знаходився мобільний телефон «Nokia 1680», гаманець з грошима в кількості 65 грн., посвідчення ветерана труда та ніші особисті речі потерпілого, то на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та життя, здоров`я і права власності окремих громадян.
Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 не дано доказів на підтвердження того, що він є батьком трьох малолітніх дітей. Крім того, як пояснив захисник в судовому засіданні у ОСОБА_7 є троє дітей, однак він не значиться у свідоцтвах про народження як батько цих дітей і це було зроблено свідомо для отамання соціальної допомоги на дітей одиноким матерям.
Колегія суддів приймає до уваги те, що ОСОБА_7 має місце реєстрації, та на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють обрання підозрюваним певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Отже, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року.
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді