У Х В А Л А
про призначення судового розгляду

"09" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2020 року до ЄРДР за №0004811 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, вдови, маючої на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

З Київської місцевої прокуратури №4 надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 серпня 2020 року до ЄРДР за №0004811 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор доповів про можливість призначення обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України до судового розгляду, оскільки дотримано норм кримінального процесуального законодавства та підстав для його повернення прокурору або його закриття не встановлено.

Потерпіла ОСОБА_5 вважала за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_6 зазначив по невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, мотивуючи тим, що як вбачається зі змісту обвинувального акту, викладені фактичні обставини і формулювання обвинувачення містять посилання на висновки судово-медичної експертизи з визначення ступеню тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та причин смерті (№ 021-1882- 2020 від 21.08.2020-22.10.2020), на висновки судово-медичної експертизи з визначення кількості та характеру отриманих потерпілим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (№ 022-85-1882-2020 від 22.10.2020), які є в розпорядженні органу досудового розслідування та які ще до початку судового розгляду кримінального провадження по суті розкривають сутність означених доказів обвинувачення, що суперечить положенням ч.ч. 2, 4 ст. 291 КПК України.

Крім того, захисник ОСОБА_6 зазначив про те, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті не містить мотивів і мети інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, як того вимагає ст. 291 КПК України, оскільки це є обов`язковим елементом суб`єктивної сторони зазначеного складу кримінального правопорушення.

Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що є достатні підстави для призначення його до судового розгляду, оскільки, згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором також дотримані вимоги КПК України та підстав для його повернення прокурору не встановлено.

Дане кримінальне провадження підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним слідчим, відповідно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги кримінально-процесуального законодавства. В обвинувальному акті зазначено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, яким суд на даному етапі розгляду даного кримінального провадження позбавлений можливості надати оцінку, а тому підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві, не встановлено.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Крім того, прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та не має сталих соціальних зв`язків є всі підстави вважати, що, знаходячись на волі, остання з метою уникнення кримінальної відповідальності може впливати на потерпілу та свідків, ухилятися від слідства та суду чи іншим шляхом перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_3 офіційно не працює, веде антисоціальний спосіб життя, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, вона може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченої просив обрати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачена підтримала подане захисником клопотання.

У підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Згідно ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

На цей час обвинувачена, потерпіла та свідки в даному кримінальному провадженні не допитані.

Докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує наступне.

Відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українка, громадянка України, офіційно не працевлаштована, одружена, маюча на утриманні малолітню дитину 2008 року народження, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима.

Обвинувачена ОСОБА_3 на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи її віку та статусу, раніше не судима.

Так суд враховує, що ОСОБА_3 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Заслухавши учасників судового провадження, суд вважає обґрунтованими зазначені прокурором ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та враховує тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання її винною у вчинені кримінального правопорушення, а також конкретні обставини кримінального провадження, вчинення злочину із застосуванням насилля, від якого настала смерть потерпілого, її особу, а саме відсутність у неї підтверджених сталих соціальних зв`язків, що свідчить про можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні,

Також судом враховано, що ОСОБА_3 офіційно не працює, стан її здоров`я задовільний, що не виключає можливість перебування її під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на даний час не вбачається.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також, суд враховує вимоги п.п.1,2 ч.4 ст. 183 КПК України та не вбачає підстав для визначення обвинуваченій розміру застави, оскільки вона підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який спричинив загибель людини.

Доводи сторони захисту щодо обрання обвинуваченій ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою є безпідставними, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченою покладених обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з насильством, внаслідок дій обвинуваченої настала смерть потерпілого.

Керуючись ст. ст. 177,178, 179, 183, 194, 314, 315, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні прокурору, як такий що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України - залишити без задоволення.

Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 20 серпня 2020 року до ЄРДР за №0004811 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до судового розгляду на 18 листопада 2020 року на 14 годину 00 хвилин у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати сторін кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 щодо обрання відносно обвинуваченої альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, на строк, що не може перевищувати 60 днів, тобто до 07.01.2021 року включно.

Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою статті 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом та Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 10.11.2020 року о 16 год. 30 хв.

Суддя