Кримінальне провадження № 566/742/20
№ провадження 1-кп/566/236/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області матеріали кримінального провадження № 0000207 (ЄРДР від 11.06.2020 р.), що надійшли з Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцьк Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, ФОПа, на утриманні має п`ятьох неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку на утриманні немає, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 11 червня 2020 року, об 11 годині 25 хвилин, перебуваючи біля поліцейського службового автомобіля марки «Toyota Prius» державний номерний знак НОМЕР_1 (на синьому фоні), який знаходився на автодорозі біля с. Малі Дорогостаї Млинівського району Рівненської області, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, переслідуючи мету уникнути відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення у сфері дорожнього руху, запропонував та надав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 400 гривень службовій особі - начальнику СРПП № 1 Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області майору поліції ОСОБА_6 , двома грошовими купюрами номіналом по 200 гривень (серії ХЖ № 6949303 та серії СЛ № 9755248), передавши вказані грошові кошти йому в руки.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме, в пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.
20 липня 2020 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.
Відповідно до укладеної угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю і беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення).
Сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Крім того, ОСОБА_4 своїм підписом засвідчив, що розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України, а також що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані усі вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та іншого законодавства, просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене покарання, речові докази дві грошові купюри номіналом по 200 гривень просила конфіскувати в дохід держави, а оптичний диск залишити на зберігання при матеріалах справи.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) в повному обсязі, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання. Підтвердив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання, вказав, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Обвинувачений ОСОБА_4 погодився, що речові докази: дві грошові купюри номіналом по 200 гривень слід конфіскувати в дохід держави, а оптичний диск залишити на зберігання при матеріалах справи.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що угода відповідає інтересам обвинуваченого, вимогам КПК України, КК України, іншого законодавства, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, просив її затвердити. Захисник погодився, що речові докази: дві грошові купюри номіналом по 200 гривень слід конфіскувати в дохід держави, а оптичний диск залишити на зберігання при матеріалах справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості чи середньої тяжкості, тяжких злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), а саме, в пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, суд визнає доведеним таке обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), що згідно ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості, будь-які скарги обвинуваченого ОСОБА_4 під час кримінального провадження відсутні.
Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Судом встановлено, що умови укладеної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам чинного законодавства та законодавства, що діяло на момент вчинення кримінального правопорушення. Угода містить усі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, визначена в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення).
Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості від 20.07.2020 р., укладеної між прокурором Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 373 374, 475 КПК України, ст. 5 КК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000207 (ЄРДР від 11.06.2020 р.), що укладена між прокурором Млинівського відділу Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення).
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази:
- дві грошові купюри номіналом по 200 гривень (серії ХЖ № 6949303 та серії СЛ №9755248), які зберігаються в банківському сховищі відділення банку «Приватбанк» в м. Рівне, вул. М. Грушевського, 42-А, на які ухвалою слідчого судді Млинівського районного суду Рівненської області від 17.06.2020 р. у справі № 566/671/20 було накладено арешт конфіскувати в дохід держави;
- оптичний диск, на якому міститься відеофайл із записом пропозиції та надання неправомірної вигоди ОСОБА_4 працівнику поліції ОСОБА_6 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000207.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Млинівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1