Справа № 346/507/17
Провадження № 11-кп/4808/439/20
Категорія ст. 459 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
Суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року про залишення без задоволення заяви захисника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Водночас апелянт просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали суду, з якою він був ознайомлений лише 09.09.2020 року. На обґрунтування доводів незаконності прийнятого судом рішення, апелянт посилається на те, що суд розглянув справу у його відсутність, та відсутність засудженого, незважаючи на заяву про відкладання розгляду справи, що, на думку апелянта, є порушенням права на захист. Апелянт не погоджується з висновками суду про затягування стороною захисту справи, оскільки неявки в судові засідання викликані істотними обставинами, - карантинними заходами з правилами самоізоляції як особи, що досягла 60 річного віку, та офіційними повідомленнями суду на сайті про встановлення особливого режиму роботи, а також рішенням комісії з надзвичайних ситуацій від 28.08.2020 року про встановлення червоної зони в м. Коломия з 31.08.2020 року, що, в свою чергу, припинило роботу громадського транспорту й унеможливило прибуття в судове засідання 31.08.2020 року. Апелянт звертає увагу на те, що суддя самостійно, на власний розсуд дійшов висновку про необґрунтованість твердження про можливу неосудність ОСОБА_7 , в той час як наявність у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання потребує обов`язкового судово-психіатричного експертного висновку. Апелянт посилається на перевищення меж повноважень та упередженість судді суду першої інстанції. Звертає увагу на упереджене ставлення судді до нього як захисника, що приймає участь також й у справі брата ОСОБА_7 ОСОБА_9 під головуванням цього ж судді, який двічі направляв листи до КДК адвокатури щодо його діяльності як захисника, та вийшов за межі своїх повноважень. Апелянт вказує на те, що з виписці лікаря вбачається, що про психічне захворювання ОСОБА_7 була та (або) могла бути відомо останньому ще у 2013 році, проте суд дійшов висновку, що на час судового розгляду такі відомості не були відомі ані суду, ані обвинуваченому. Звертає увагу на те, що діагноз ОСОБА_7 став відомий лише в листопаді 2019 року, згідно виписки від 29.11.2019 року, в той час як в матеріалах провадження відсутні будь-які дані про те, коли саме обвинуваченому стало відомо про його психічне захворювання та чи правильно він розумів поставлений йому діагноз. Вважає, що суд повинен був допитати як засудженого, так й його матір на предмет часу захворювання, інакше висновки суду, на думку апелянта, є припущеннями. Наголошує на тому, що всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого. Вважає, що розгляду провадження, як на досудового розслідуванні, так й в суді, за відсутності захисника, участь якого у справах з психічно хворою особою є обов`язковою, згідно п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України, є порушенням права на захист. Не погоджується з розглядом справи в суді першої інстанції без дослідження доказів на підставі приписів ст. 349 КПК України, оскільки інформація про психічне захворювання ОСОБА_7 унеможливлює такий розгляд.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, з підстав необгрунтованості тверджень захисника про можливу неосудність ОСОБА_7 на час ухвалення вироку при відсутності відповідного експертного висновку, оскільки суд вважає, що вказана у виписці інформація, що була надана суду, була та (або) могла бути відома ОСОБА_7 ще в 2013 році, тобто задовго до засудження 23.02.2017 року. Суд дійшов висновку про відсутність будь-яких нововиявлених обставин як підстав для скасування оскаржуваного вироку.
Під час апеляційного розгляду:

- захисник підтримав доводи апеляційної скарги, просив поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, вважав, що суд прийняв законне рішення, а тому, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження належить поновити, апеляційну скаргу - задовольнити, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, з таких підстав.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.
Отже, для особи, яка оспорює рішення суду, ухвалене за викликом цієї особи, початком перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.
Разом з цим, у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого судом рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи.
Враховуючи наведене вище, а також неможливість прибуття апелянта в судові засідання суду першої інстанції внаслідок запроваджених в Україні карантинних заходів, виходячи з приписів практики Європейського Суду з прав людини в частині доступу до правосуддя, колегія суддів вважає за можливим поновити останньому строк на апеляційне оскарження.
Щодо доводів апелянта в частині незаконності прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів вважає вказані їх слушними.

Так, з наданих суду матеріалів провадження вбачається, що вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та обрано покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (а.п. 32-33).
Згідно з вимогами ст. 459 КПК судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Провадження за нововиявленими обставинами здійснюється судом в порядку Глави 34 КПК України.
Апелянт просив суд першої інстанції скасувати вказаний вище вирок суду за нововиявленими обставинами, а саме за наявності обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку.
Перелік обставин, які визначаються нововиявленими, визначаються. 2 ст. 459 КПК України
Нововиявленими є такі обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, але не були відомі чи не могли бути відомі на той час суду та слідчим органам.
Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими слідчим органам і суду, тобто такими, що не фігурували та не досліджувались в матеріалах справи та потребують окремого розслідування.
В якості обґрунтування на підтвердження наявності нововиявлених обставин, апелянт посилається на виписку із медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_7 №1082/13 від 20.03.2013 року, виданою КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я», в якій міститься наступний діагноз встановлений ОСОБА_7 : «Уточнені психічні розлади внаслідок дисфункції головного мозку у формі психічного інфантилізму» (а.п. 80).
Апелянт стверджує, що вказаний діагноз ОСОБА_7 став відомий лише в листопаді 2019 року, яку було отримано на адвокатський запит від 09.09.2019 року (а.п. 79), що підтверджується кутовим штампом КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» з №10129 від 29.11.2019 року.

В ч. 2 ст. 459 КПК визначено, що нововиявленими обставинами, окрім іншого визнаються й інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Відповідно до ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, окрім іншого зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.
При перевірці заяви захисника ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність будь-яких нововиявлених обставин, оскільки вказана у виписці інформація, на думку суду, була та (або) могла бути відома ОСОБА_7 ще в 2013 році, та залишив заяву буз задоволення.
Проте, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки рішення суду в цій частині не містить належного мотивування, судом першої інстанції жодним чином не спростовані доводи захисника в частині того, що ОСОБА_7 страждав психічним захворюванням в період вчинення ним кримінального правопорушення у 2016 році за вироком місцевого суду від 23.02.2017 року, в наслідок якого останній не міг нести відповідальність за вчинене, тобто усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними.
З наведеного вбачається, що судом першої інстанції не було належним чином перевірено чи мав ОСОБА_7 на момент розгляду кримінального провадження у 2017 році психічне захворювання.
З вироку суду від 23.02.2017 року вбачається, що судовий розгляд здійснювався без участі захисника, а тому є слушними й доводи апеляційної скарги захисника з приводу можливого порушення права на захист засудженого, у разі підтвердження стану його психічного захворювання, що також залишилось поза увагою суду.
Доводи апелянта в частині обов`язкової участі захисника відносно осіб, які внаслідок психічних вад не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад, відповідають приписам п. п. 3 ч. 2 ст. 52 КПК України.
Особливістю провадження у кримінальних справах за нововиявленими обставинами є те, що воно здійснюється у зв`язку із виявленням таких обставин, які або виникли вже після розгляду кримінальної справи, або існували на момент цього розгляду, однак не були відомі суду.
Отже, час коли саме ОСОБА_7 стало відомо про стан його психічного здоров`я має істотне значення, але у даному випадку не є вирішальним, хоча стан здоров`я ОСОБА_7 ставиться під сумнів стороною захисту.
Судом першої інстанції не наведено доводів на спростування твердження захисника про наявність у ОСОБА_7 психічної хвороби, яка не дозволяла останньому усвідомлювати значення своїх дій та (або) керуватися ними.
Стаття 8 КПК України встановлює, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини,

У численних рішеннях, зокрема, у рішенні у справі «Рябих проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, зокрема: «Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 § 1 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, яка декларує верховенство права як спільну спадщину Договірних Держав. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який вимагає, серед іншого, щоб коли суди остаточно вирішили справу, їхні рішення не могли бути поставлені під сумнів».

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Оскільки судом першої інстанції належним чином не досліджувалися обставини, які сторона захисту вважає нововиявленими, у контексті ч. 2 ст. 459 КПК України, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, допустив таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України належить визнати істотним, оскільки воно перешкодило суду належним чином забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На переконання колегії суддів, прийняте суду першої інстанції рішення не ґрунтується на вимогах закону, а тому не може вважатись законним і підлягає до скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду необхідно врахувати зазначене, розглянути заяву сторони захисту про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами із дотриманням вимог глави 34 КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 459-467 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.08.2020 року про залишення без задоволення заяви захисника про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.02.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4