Житомирський апеляційний суд
Справа №282/417/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 152 ч.1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

16 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000041 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2020 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любар Любарського району Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
-18.01.2017 року Любарським районним судом за ч.2 ст.185, ч.1, 4 ст. 70 та ч.5 ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 05.04.2019 року звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2019 року. Невідбута частина покарання становить 1 рік 10 місяців 22 дні, -

-обвинуваченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним за ч.3 ст.15, ч.1 ст.152, ч.1 ст.71 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 місяців.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заявила клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який спливає 23 вересня 2020 року, на 60 днів, посилаючись на те, що розгляд даного кримінального провадження в апеляційній інстанції не може бути завершений до спливу строків тримання під вартою, проте, залишаються ризики того, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення та може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за інкримінований йому злочин.

Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 в заперечення клопотання прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст. 152 КК України, яке є злочином середньої тяжкості, міцних соціальних зв`язків не має, оскільки не одружений, дітей на утриманні не має та офіційно не працює, а також раніше судимий за вчинення ряду умисних злочинів проти власності, які супроводжувалися вчиненням насильницьких дій, що може свідчити про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, яка має ознаки рецидиву.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 у разі зміни щодо нього запобіжного заходу на більш м`який може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27 липня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 вересня 2020 року.

На даний час зазначені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім того, за наявності об`єктивних причин, а також клопотання захисника про відкладення апеляційного розгляду для надання можливості спілкування із підзахисним, апеляційний суд не має можливості завершити провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 01 червня 2020 року в даному судовому засіданні, що свідчить про наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію раніше застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 листопада 2020 року на час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 405 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 13 листопада 2020 року (включно).

Строк дії ухвали до 13 листопада 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: