Справа № 141/650/20
Провадження №1-кп/141/5/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2021 року смт. Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.05.2019 року за № 0000055 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вашківці Вижницького району Чернівецької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працює,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засуджений вироком Оратівського районного суду Вінницької області від 07.06.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став і знову вчинив новий умисний злочин.

ОСОБА_3 03.09.2018 року поставлено на облік у Оратівському районному секторі з питань пробації у Вінницькій області, де цього ж дня його під підпис ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

На підставі направлення, виданого начальником Оратівського районного сектору з питань пробації від 03.09.2018 року, 05.09.2018 року сільським головою с. Сабарівка Оратівського району Вінницької області видано розпорядження № 1 про прийняття ОСОБА_3 для відбування покаранняу виді громадських робіт та складено графік виходу на роботу засудженого. Із даним графіком та розпорядженням 05.09.2018 року ОСОБА_3 було ознайомлено. Однак, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати визначені йому судом години громадських робіт, виконав їх частково. В період з 05.09.2018 року по 14.09.2018 року відпрацював громадські роботи, з 17.09.2018 року ОСОБА_3 без поважних на те причин не з`явився на відпрацювання громадських робіт, не надавши при цьому жодного документального підтвердження поважності причин неявки.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що йому необхідно відбути покарання, призначене вироком Оратівського районного суду від 07.06.2018 року у виді 200 годин громадських робіт в період з 17.09.2018 року ухилився від відбування громадських робіт та відпрацював лише 32 години.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро каявся, просив суворо не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення повністю, його показання відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються, його позиція є добровільною та істинною, тому суд, відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим слідством обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а саме ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також те, що він усвідомив свою вину, щиро розкаявся у скоєному.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є його щире каяття.

Обставина, яка згідно зі ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України суд враховує те, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Враховуючи фактичні обставини справи, пом`якшуючу та обтяжуючу вину обставини, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, у відповідності до ст. ст. 50, 65 КК України, достатньою та необхідною мірою покарання для нього буде призначення покарання у виді арешту в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 389 КК України.

Щодо запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд вважає, що підстав для його обрання не має.

Цивільний позов не заявлявся.
Витрати на залучення екпертів відсутні.
Речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 50, 65, ч. 2 ст. 389 КК України, ст. ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Оратівський районний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1