№ 1-кс/756/157/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2021 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:
21.12.2020 до провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони користуватися і розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.12.2020 приблизно о 19:47 за адресою: м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, 2 стався наїзд автомобілем марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на пішохода ОСОБА_7 , 1958 р.н., яка переходила проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно руху вищевказаного транспортного засобу. Внаслідок даної ДТП ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, перелом кісток правої гомілки та була госпіталізована до КМКЛ ШМД.

17.12.2020 в ході огляду слідчим місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ) з метою його збереження в тому стані, який він мав на момент дорожньої пригоди, обмеження доступу до нього та проведення експертних досліджень, було вилучено слідчим та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене та враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ), являється речовим доказом у даному провадженні, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, необхідності проведення ряду експертних досліджень із вказаним транспортним засобом, забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, слідчий вважає наявними підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно (речовий доказ), а саме на автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді заборони користуватися і розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату, час і місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином. Прокурор ОСОБА_4 до суду подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява ОСОБА_5 , в якій він просить клопотання розглянути за його відсутності, проти задоволення клопотання заперечує частково, просить не обмежувати право користування транспортним засобом.

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття учасників кримінального провадження у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005983 від 18.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
18.12.2020 автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення у вигляді деформацій транспортного засобу від зіткнення (наїзду на пішохода), відповідною постановою слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0005983 від 18.12.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України.
21.12.2020 постановою слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0005983 від 18.12.2020 призначено автотехнічну експертизу.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання відповідає вимогам статей 170-173 КПК України, слідчим доведено, що транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Fabia» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає критеріям визначеним ст. 98 цього Кодексу, а також доведено наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а відтак доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з тимчасовим позбавленням права на розпорядження майном будь-кому і будь-яким чином з метою збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також вважає доведеним розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідків арешту майна завданням кримінального провадження. Втручання держави в право ОСОБА_5 на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом із тим, слідчий суддя вважає, що слідчий у клопотанні не обґрунтував належним чином необхідність накладення арешту на майно з тимчасовим позбавленням права власника ОСОБА_5 на користування, а тому клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 98, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0005983 від 18.12.2020 за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме на автомобіль марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Заборонити розпоряджатися будь-кому і будь-яким чином вказаним транспортним засобом.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1