Справа № 991/664/21
Провадження № 1-кс/991/684/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
02.02.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 18.01.2021.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.02.2021 скаргу ОСОБА_3 було призначено до розгляду.
І. Вимоги скарги.
У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 18.01.2021 ним із використанням поштового зв`язку було направлено на ім`я директора НАБУ цінний лист із описом вкладення та заявою про вчинення кримінальних правопорушень Головою Служби безпеки України (далі СБУ) ОСОБА_4
30.01.2021 на поштову адресу ОСОБА_3 надійшов лист від 26.01.2021 за вихідним № 0413-188/2399, за підписом старшого детектива НАБУ, у якому зазначено, що за результатами розгляду його заяви про вчинення злочину від 18.01.2021, отриманої 19.01.2021 та зареєстрованої за вхідним № Ф-704, не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
ОСОБА_3 стверджує, що зі змісту його заяви від 18.01.2021 про вчинення кримінальних правопорушень Головою Служби безпеки України ОСОБА_4 вбачається, що у ній викладені не тільки об`єктивні дані щодо скоєння злочинів саме ОСОБА_4 , але й на підтвердження викладених даних наданий необхідний обсяг підтверджуючих матеріалів.
Враховуючи викладене, заявник просить:
-визнати бездіяльність співробітників НАБУ протизаконною;
-зобов`язати НАБУ внести до ЄРДР відомості про злочини (кримінальні правопорушення) вчинені Головою СБУ ОСОБА_4 , інформація про які викладена у заяві від 18.01.2021 (зареєстрована 19.01.2021 за № Ф-704).

ІІ. Судовий розгляд.
Під час судового засідання ОСОБА_3 надав додаткові пояснення та долучив додаткові документи. Заявник повідомив, що вироком Печерського районного суду по справі № 757/30586/17-к від 20.12.2018, що вступив у законну силу, чітко описані обставини організації корупційної схеми керівництвом Державної продовольчої-зернової корпорації України (далі ДПЗКУ) по укладенню угод з постачання зерна, що не відповідають встановленим ринковим правилам, внаслідок чого ця корпорація зазнала збитків у розмірі понад 60 млн дол. США, але до цього часу не проведене розслідування причетності до скоєння цього злочину вищих посадових осіб СБУ, без сприяння яких цей злочин не був би скоєний або розкритий в короткі терміни. ОСОБА_3 повідомив про обставини його звільнення з посади радника Голови правління ДПЗКУ у листопаді 2014 року, яке на його думку було безпідставним та відбулося на підставі листа СБУ. Саме ці факти заявник описав у своєму рапорті від 30.05.2019 на ім`я ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 зазначає, що 06.02.2021 він отримав лист від ГУВБ СБУ, яким його було повідомлено, що лист СБУ, на підставі якого його звільнили із займаної посади в ДПЗКУ та навіть реєстраційні форми щодо його реєстрації знищені. Заявник вважає, що ці матеріали були знищені вже після отримання ОСОБА_4 його рапорту від 30.05.2019 і є активними діями з його сторони по знищенню доказів злочинної діяльності колишнього керівництва СБУ.
На думку ОСОБА_3 злочинними діями ОСОБА_4 щодо його незаконного звільнення з військової служби та укриття злочинної діяльності з цього приводу колишнього керівництва СБУ завдасть матеріальної шкоди бюджету служби на суму набагато вище п`ятисот прожиткових мінімумів.
05.02.2020 детектив НАБУ ОСОБА_5 надіслав пояснення по суті скарги, у яких вказав, що у заяві ОСОБА_3 не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності детективів НАБУ, у зв`язку з чим на даний час відсутні достатні правові підстави для внесення відомостей до ЄРДР. Детектив просив відмовити у задоволенні скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

ІІІ. Оцінка та висновки слідчого судді.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Отже бездіяльність, передбачена п.1. ч.1 ст. 303 КПК України, наявна у випадку, якщо:
1) заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення були отримані належним суб`єктом (слідчим, дізнавачем, прокурором);
2) така заява чи повідомлення містять відомості про кримінальне правопорушення;
3) відомості, які містяться у заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення, не були внесені до ЄРДР протягом встановленого строку (24 годин відповідно до вимог КПК України).
З наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 18.01.2021 надіслав до НАБУ заяву про вчинення кримінальних правопорушень.
У ч. 5 ст. 216 КПК України зазначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-5, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено визначеним законом суб`єктом (серед яких державні службовці, посада яких належить до категорії «А»); 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
У своїй заяві ОСОБА_3 зазначає про можливе вчинення Головою СБУ ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 396 КПК України.
У п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про державну службу» передбачено, що до категорії посад державної служби категорії «А» (вищий корпус державної служби) належать посади керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників.
Відповідно до ч. 9 ст. 91 Закону України «Про державну службу» повноваження керівника державної служби у Службі безпеки України здійснюють Голова Служби безпеки України та начальники регіональних органів Служби безпеки України.
За таких умов, оскільки юрисдикція Служби безпеки Україи поширюється на всю територію держави, керівник Служби безпеки України є державним службовцем категорії«А».
Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України, за версією ОСОБА_3 , було вчинено суб`єктом, визначеним у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, слідчий суддя робить висновок, що серед зазначених у заяві від 18.01.2021 кримінальних правопорушень є таке, що підслідне детективам НАБУ, а тому детективи НАБУ уповноважені вносити відомості до ЄРДР за такою заявою.
Детективом НАБУ було підтверджено факт звернення ОСОБА_3 із заявою від 18.01.2021 та факт відмови у внесені відомостей до ЄРДР.
Таким чином, слідчий суддя встановив факт звернення із заявою до належного суб`єкта (НАБУ) та факт невнесення відомостей, які містились у цій заяві до ЄРДР.
Для висновку про бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР необхідно встановити, що подана заява дійсно є заявою про вчинення кримінального правопорушення та містить відповідні відомості.
У п. 36 постанови від 30.01.2019 (справа № 818/1526/18, провадження № 11-1263апп18) Велика Палата ВС вказала, що у межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У заяві від 18.01.2021 ОСОБА_3 вказані відомості, що, на його думку, свідчать про вчинення Головою СБУ ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 396 КК України. Заявник повідомив, що 30.05.2019 він, як діючий співробітник СБУ, подав на ім`я в.о. Голови СБУ ОСОБА_4 рапорт щодо скоєння низки тяжких злочинів колишнім керівництвом СБУ, який не було розглянуто, у зв`язку з чим заявником було подано заяви з проханням розглянути рапорт від 31.05.2019. Заявник стверджує, що ОСОБА_4 , будучи службовою особою та виконуючи обов`язки Голови СБУ в порушення вимог закону не передав його рапорт від 30.05.2019 до Головного слідчого управління СБУ чи не передав по підслідності до іншого правоохоронного органу для прийняття рішення згідно КПК України, і такі дії, за твердженням ОСОБА_3 , є злочинними.
Заявник вважає, що ОСОБА_4 незаконно надав правову оцінку фактам, викладеним у рапорті від 30.05.2019, приховав його і не доручив здійснювати досудове розслідування цих фактів відповідному органу досудового розслідування. Він стверджує, що ОСОБА_4 з метою приховувати зазначені злочини продовжував зловживати службовим становищем та вчиняти протиправні дії, залучивши співробітників УВС СБУ, які раніше були причетні до злочинів, вказаних у рапорті від 30.05.2019.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 з урахуванням пояснень, наданих ним в судовому засіданні, виходить, що як злочин з боку Голови СБУ ОСОБА_4 заявник розцінює неналежний розгляд його рапорту від 30.05.2019, направлення рапорту до Управління внутрішньої безпеки, а не до Главного слідчого управління, невжиття заходів щодо внесення відомостей, які містяться у рапорті, до ЄРДР, відмовою у особистому прийомі. Так дії, на його думку, є зловживанням службовим становищем та приховуванням вчинення злочинів колишнім керівництвом СБУ.
Таке твердження заявника, на думку слідчого судді, не може бути підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Неналежний розгляд рапорту не вказує на зловживання службовим становищем Головою СБУ. Також заява про вчинення кримінальних правопорушень до НАБУ не містить інформації про наявність істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам та свободам громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, як то передбачено диспозицією статті 364 КК України.
Всі інші твердження заявника про бажання Голови СБУ таким чином приховати злочини інших службових осіб є його власною позицією і не ґрунтуються на об`єктивно існуючих фактах. Таких фактів і доводів ОСОБА_3 у засіданні не навів.
Слідчий суддя вважає, що оцінка дій Голови СБУ щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_3 може надаватись в межах питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності чи оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей до ЄРДР уповноваженою особою, однак не повинно бути предметом розслідування у кримінальному провадженні.
У своїх додаткових поясненнях ОСОБА_3 вказував про незаконність його звільнення з посади радника Голови правління ДПЗКУ на підставі листа СБУ, однак жодних доказів на підтвердження причетності Голови СБУ ОСОБА_4 до цих подій не навів. Крім того, заявник стверджував про завдану шкоду, у результаті незаконних звільнень, однак не вказав розміри цієї шкоди, і яким чином Голова СБУ пов`язаний з прийняттям такого рішення.
Всі наведені факти свідчать про відсутність у заяві ОСОБА_3 від 18.01.2021 відомостей про вчинення кримінального правопорушення Головою СБУ, яке було б підслідне Національному антикорупційному бюро України, а тому підстави для внесення таких відомостей до ЄРДР відсутні.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».
Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.
Зважаючи на те, що ОСОБА_3 у заяві від 18.01.2021 не вказав конкретні факти, які б могли свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, що стало підставою для невнесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17.06.2019 (у справі № 3-180/2018(1644/18) положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення було визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), у зв`язку з чим ці положення втратили чинність з дня ухвалення такого рішення.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307 КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні скарги на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 18.01.2021.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (01601, м. Київ, пров. Хрестовий, 4).
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1