Справа № 308/6157/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2020 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973 від 20.03.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Ужгород, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.10.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці (покарання відбув повністю 20.08.2018 року), у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000973 від 20.03.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.07.2020 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає за необхідне призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник не заперечили проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у підготовче судове засідання не з`явилися, при цьому кожен з потерпілих подали письмові заяви, згідно з якими просять провести підготовче судове засідання та судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000973 від 20.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України без їх участі, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не мають та просять призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складений у відповідності з вимогами КПК України і поверненню прокурору не підлягає. Провадження за обвинувальним актом підсудне Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні.

Сторони кримінального провадження клопотань щодо прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не заявили.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, так як обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Захисником обвинуваченого подано клопотання про зміну запобіжного заходу, згідно з яким просить змінити її підзахисному запобіжний захід, обраний ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2020 року, з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби з 22.00 год. до 06.00 год.

В обґрунтування зазначеного клопотання захисник посилається на те, що 19.06.2020 року слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області розглянув клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, задовольнив клопотання, обрав запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначив заставу в розмірі 63060 грн. 17.07.2020 року суд у цьому складі розглянув клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт та залишив без розгляду з огляду на те, що клопотання подане до спливу тридцяти днів з моменту застосування запобіжного заходу. За таких обставин, сторона захисту вважає за можливим повторно звернутися до суду з подібним клопотанням. Крім того, до матеріалів справи з попереднім клопотанням були додані документи, що підтверджують доводи на користь зміни запобіжного заходу, тобто на підставі цих документів можна встановити нові обставини, відмінні від тих, які існували при обранні запобіжного заходу 19.06.2020 року. Зауважує, що стороною обвинувачення не наведено доказів існування жодного ризику, на обґрунтування підозри до клопотання був доданий витяг з ЄРДР, повідомлення про підозру, ряд копій протоколів допитів потерпілих, протоколи огляду місця події, протоколи впізнання. Натомість, якщо щодо можливої підставності підозри за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України слідчим надано хоча би протокол допиту потерпілої, яка вказала безпосередньо на підозрюваного, який витягнув у неї з сумки гаманець, то щодо існування будь-яких доказів причетності ОСОБА_4 до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доказів не існує. Вказує, що потерпілі в протоколах допитів вказали, що у них викрали речі, однак вони не бачили хто здійснив викрадення, а виявили пропажу лише через деякий час, коли увійшли у приміщення, де їх речі зберігалися. За таких обставин, на думку захисника, жодних доказів причетності ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, не існує, а підозра є нікчемною. З урахуванням наведеного, на думку сторони захисту, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу мав можливість врахувати виключно докази, що підтверджують підозру за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України замах на вчинення крадіжки незакінчений злочин середньої тяжкості. Захисник звертає увагу на те, що її підзахисний має постійне місце проживання у приватному будинку батьків, мати ОСОБА_10 після перенесених неодноразових операцій є інвалідом, батько пенсійного віку, в будинку також проживає 82-х річна баба. Сім`я благополучна, однак доходи незначні, коштів на заставу в розмірі 63000 грн. немає. На думку сторони захисту, заставу належить застосовувати до осіб, щодо яких є відомості про наявність у них коштів, отриманих законним чи незаконним шляхом, чи щодо злочинів з матеріальним складом. У випадку, якщо ОСОБА_4 вийде під заставу, у нього з`явиться більше можливостей уникнути виконання покладених обов`язків, ніж в тому випадку, якщо би суд застосував адекватний для кваліфікації підозри запобіжний захід у виді домашнього арешту, який убезпечує від всіх ризиків. Вказує, що слідчим було достеменно відомо місце перебування ОСОБА_4 , вони неодноразово спілкувалися з ним та з його матір`ю по телефону, однак саме для того, щоб застосувати затримання, слідчий надав доручення оперативному підрозділу з вимогою встановити місце знаходження ОСОБА_4 . Після цього оперативники прийшли за адресою місця проживання ОСОБА_4 в будинок, в якому на той час перебула 82-х річна баба, що хворіє склерозом, і підписали у неї три повістки та протокол допиту, в якому вона ніби то заявляє, що онука вдома немає, і їй не відомо, де він знаходиться. Таким чином, слідчий подав до суду клопотання про дозвіл на затримання з додатками рапортами оперативників і протоколом допиту бабусі, у зв`язку з чим у суду склалося враження про те, що ОСОБА_4 умисно переховується від слідчих, тобто про його неналежну процесуальну поведінку. Вважає, що слідчі ввели суд в оману, що і стало підставою для приводу та обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зауважує, що ці обставини наведені стороною захисту в попередньому клопотанні про зміну запобіжного заходу, були описані в описовій частині ухвали від 17.07.2020 року, однак в мотивувальній частині суд не надавав їм оцінку, оскільки клопотання було залишене без розгляду з інших процесуальних підстав. Крім того, в судовому засіданні 17.07.2020 року, під час розгляду клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу була допитана в якості свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила наведені факти щодо неодноразового спілкування з оперативними співробітниками поліції з приводу місця перебування ОСОБА_4 , а також вона достовірно підтвердила факт спілкування цих співробітників з обвинуваченим ОСОБА_4 , що свідчить про те, що їм було достеменно відомо про його місцезнаходження, та про відсутність факту уникнення ОСОБА_4 явки до слідчого, чи суду. Зазначає, що натомість вони в цей самий час підготували документи до суду, в яких зафіксували факти, що стали підставою для застосування приводу та подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник у підготовчому судовому засіданні просила задовольнити вказане клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на обставини, викладені у відповідному клопотанні.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор у підготовчому судову засіданні не заперечив проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Розглянувши клопотання сторони захисту, заслухавши учасників судового провадження з цього приводу та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання захисника про зміну запобіжного підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.06.2020 року (справа № 308/5286/20) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 - ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання під вартою визначено до 15.08.2020 року, включно. Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, 63060 грн., та у разі внесення застави постановлено покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, а саме: м. Ужгород Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свої паспорти для виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 4 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, останнє з яких відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому злочинів, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у рамках даного кримінального провадження.

При цьому суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у цих правопорушеннях, вік та стан здоров`я обвинуваченого, який є молодим за віком, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини, є неодруженим, відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи та джерела доходу, майновий стан обвинуваченого, наявність судимості у обвинуваченого.

До того ж, суд констатує, що дане кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на даний час перебуває на стадії підготовчого провадження.
Також суд бере до уваги ту обставину, що потерпілі претензій до обвинуваченого не мають, про що зазначили у відповідних заявах, поданих до суду.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого суд зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Право на свободу та особисту недоторканність є одним із найбільш вагомих та значущих прав людини. У справі «Медвєдєв та інші проти Франції» (рішення від 29 березня 2010 року, § 76) Європейський суд з прав людини підкреслив, що право на свободу та особисту недоторканність, за змістом Конвенції, має найважливіше значення у демократичному суспільстві. Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. У той же час, Європейський суд з прав людини зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи. Суд у справі «Белчев проти Болгарії» (рішення від 08 квітня 2004 року) наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків непроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 88 рішення Європейського суду з прав людини від 05 лютого 2013 року у справі «Мхітарян проти Російської Федерації» на національній владі лежить обов`язок встановити існування конкретних фактів, які можуть стати підставою для продовження строку тримання під вартою. Перекладання на затриману особу тягаря доведення цих аргументів рівносильне скасуванню правила статті 5 Конвенції, яка оголошує взяття під варту винятком з права на свободу, яке допустимо тільки в суворо визначених обставинах.

Крім того, згідно з вимогами ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена у п. 60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризиків, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прецедентне право Конвенції сформулювало чотири базових причини для відмови у звільненні: а) ризик того, що підсудний не з`явиться в судове засідання; б) ризик того, що підсудний вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; в) скоїть інші правопорушення; г) стане причиною порушення громадського порядку (справи «Смирнова проти Росії» «Пірузян проти Вірменії», «Тирон проти Румунії»).

При цьому зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» від 06 листопада 2008 року). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Беручи до уваги дані про особу ОСОБА_4 , його соціального статусу та особистих зв`язків, а також встановлених обставин на даному етапі провадження, суд дійшов до переконання про існування достатньої ймовірності ризику намагання з боку обвинуваченого ухилитися, тобто можливість переховуватися від суду, який цілком може бути усунутий, шляхом застосування до нього менш суворого, у порівнянні з триманням під вартою, запобіжного заходу.

Разом з тим, прокурор у судовому засіданні не заперечував проти зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Крім того, стороною обвинувачення не надано достатнього обґрунтування ризиків незаконно впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, перешкоджання повному та всебічному судовому розгляду даного кримінального провадження іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, з посиланням на конкретні докази реального існування таких ризиків.

Також стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Приймаючи до уваги наявність встановленому судом ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеному ризику.

При прийнятті даного рішення суд також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).
Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.
За таких обставин, обвинуваченого ОСОБА_4 , якого було затримано та який перебуває під вартою, слід негайно звільнити з-під варти у залі судових засідань та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Керуючись ст. ст. 27, 131, 176-178, 181, 194, 201, 202, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000973 від 20.03.2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 год. 30 хв. 21 серпня 2020 року у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за адресою: вул. Загорська, 53, м. Ужгород, Закарпатська область.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілих.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

прибувати до суду на першу вимогу;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 09 жовтня 2020 року, включно.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти у залі судових засідань та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання.
Ознайомити обвинуваченого ОСОБА_4 з цією ухвалою під розпис.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 до Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул. Гагаріна, 10а, м. Ужгород, Закарпатська область).

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік обвинуваченого, щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суду.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала у частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 13 серпня 2020 року о 16 год. 00 хв.

Головуюча ОСОБА_1