Провадження № 1-кп/331/66/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 0000353 від 30.10.2014 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має вищу освіту, не одруженого, працює на посаді майстра зміни мереж каналізації КП «Водоканал», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у тому, що наказом (розпорядженням) генерального директора КП «Водоканал» № 582/к від 01.03.2013 ОСОБА_3 призначено на посаду інженера з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал». Відповідно до посадової інструкції інженера з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал», з якою ОСОБА_3 ознайомлений, про що свідчить його підпис, до завдань та обов`язків останнього входить: поставка товарно- матеріальних цінностей на підприємство; узгодження та оформлення договорів на поставку товарно-матеріальних цінностей, а також забезпечення їх виконання в строки, визначені у заявках структурних підрозділів підприємства; оформлення необхідної документації на отримані товарно-матеріальні цінності, замовлення автотранспорту та контейнерів для перевозки вантажів; своєчасне отримання у постачальників ТМЦ та супроводження їх до здачі на склад підприємства; організація безпечної розгрузки ТМЦ, обладнання на склад згідно з товарно- транспортними накладними; формування документів на переміщення товарно- матеріальних цінностей по підприємству та стороннім організаціям; здійснення контролю за відповідністю отриманих ТМЦ сертифікатам якості; ведення обліку і сертифікатів якості, не допущення прийому ТМЦ без сертифікатів якості, ДСТУ; регулярне проведення аналізу щодо наявності ТМЦ на складах підрозділів підприємства, вжиття заходів щодо поповнення запасів необхідних ТМЦ на складах на підставі представлених та узгоджених заявок структурних підрозділів; проведення перевірок щодо відповідності супровідних документів отриманим товарам, даних, що містяться в документах, договорам поставки тощо; прийняття обладнання за наявності паспорту встановленої форми для даного виду обладнання, паспорту та сертифікату відповідності для імпортних ТМЦ; проведення попереднього аналізу рівня цін на поставленні відповідно договорів матеріали, обладнання, тощо, співставлення цих цін з цінами в прайс-листах та інформаційних джерелах, які використовуються на підприємстві.

Таким чином, ОСОБА_3 обіймаючи посаду інженера з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал», виконував адміністративно- господарські функції та, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою. А також, відповідно до вищезазначеної посадової інструкції, інженер з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал» є матеріально відповідальною особою.

Так, 14 вересня 2012 року між КП «Водоканал», в особі виконуючого обов`язки генерального директора комунального підприємства ОСОБА_7 , та ТОВ «Запоріжспецкомплект», в особі директора ОСОБА_8 , укладено договір поставки № 1006/12 на закупівлю товарів.

Відповідно до п.1.1. вказаного договору, ТОВ «Запоріжспецкомплект» зобов`язується здійснити поставку КП «Водоканал» товарів у кількості, узгодженій з комунальним підприємством в річному плановому наряді-замовлені на календарний рік, а КП «Водоканал» - прийняти та здійснити розрахунок за фактично отримані наступні товари: насоси, установочні елементи, запірна арматура, абразивні метали, лічильники води, труби стальні та ін. Згідно з п.3.1 договору, якість товарів, погоджених сторонами у річному плановому наряді-замовлені, повинна відповідати нормативним вимогам ДСТУ та ТУ, які зазначені в специфікації. Підтвердженням якості товарів з боку ТОВ «Запоріжспецкомплект» є сертифікат якості, виданий компетентним органом або заводом-виробником. Пунктом 4.1 вказаного договору визначено, що КП «Водоканал» здійснює оплату за поставлені товари за цінами фактичної вартості закупівлі, погодженої в специфікаціях на закупівлю. Відповідно до п. 11.2 договору, у разі поставки товарів неналежної якості, ТОВ «Запоріжспецкомплект» зобов`язаний у погоджений з КП «Водоканал» строк за власний рахунок здійснити заміну цих товарів.

Крім того, 01 листопада 2012 року між КП «Водоканал», в особі виконуючого обов`язки генерального директора комунального підприємства ОСОБА_7 , та ТОВ «Запоріжспецкомплект», в особі директора ОСОБА_8 , укладено додаткову угоду №1 до договору поставки № 1006/12 від 14.09.2012, якою до специфікації внесено дані щодо необхідності здійснення закупівлі комунальним підприємством у ТОВ «Запоріжспецкомплект», у тому числі засувок з визначеними в специфікації технічними характеристиками.

Вищезазначені договір поставки № 1006/12 від 14.09.2012 та додаткову угоду №1 до вказаного договору передано для виконання до служби забезпечення КП «Водоканал». В подальшому КП «Водоканал» на виконання вищезазначених договору та додаткової угоди до нього здійснено перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «Запоріжспецкомплект» за поставку комунальному підприємству засувок у кількості 442 штуки на суму 3 195 048, 52 грн.

У подальшому інженер з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал» ОСОБА_3 , будучи службовою особою, маючи реальну можливість належним чином виконати покладені на нього службові обов`язки, в період з 29 травня 2013 року до 02 жовтня 2013 року, перебуваючи на території складу КП «Водоканал» ДВС-1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, відповідно до видаткових накладних РН-2905-02 від 29.05.2013, РН-2607-02 від 26.07.2013, РН-1909-04 від 19.09.2013, РН-2709-02 від 27.09.2013, № РН-0210-01 від 02.10.2013 здійснив прийняття від ТОВ «Запоріжспецкомплект» товарно-матеріальних цінностей - засувок в загальній кількості 442 штуки, не перевіривши їх відповідність вимогам ДСТУ та ТУ, а також за відсутності сертифікатів їх якості, виданих компетентним органом або заводом-виробником.

Далі, на підставі вказаних вище документів, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, складені та особисто підписані ОСОБА_3 прибуткові ордери № 242 від 29.05.2013, № 377 від 26.07.2013, № 504 від 19.09.2013, № 524 від 27.09.2013, № 530 від 02.10.2013, відповідно до яких отримана ОСОБА_3 трубопровідна запірна арматура від ТОВ «Запоріжспецкомплект», оприбуткована та передана на зберігання до складу № 37 ДВС-1 КП «Водоканал» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23.

Відповідно до акту комісії КП «Водоканал» від 23.04.2014 за результатами проведення перевірки придатності засувок, які зберігаються на складі № 37, розташованому на території ДВС-1 КП «Водоканал», та прийняті ОСОБА_3 як нові від ТОВ «Запоріжспецкомплект», встановлено, що з загальної кількості 59 штук, які перебували на складі та були прийняті від ТОВ «Запоріжспецкомплект», зберігаються 12 штук взагалі непридатних до експлуатації, а саме:

-діаметром 50 мм в кількості 1 штука (інвентарний номер 20700214, постачальник ТОВ «Запоріжспецкомплект», прибутковий № 524 від 27.09.2013),

-діаметром 80 мм в кількості 2 штуки (інвентарний номер 20700217, постачальник ТОВ «Запоріжспецкомплект», прибуткові ордери № 504 від 19.09.2013, № 524 від 27.09.2013),

-діаметром 150 мм в кількості 4 штук (інвентарний номер 20700206, постачальник ТОВ «Запоріжспецкомплект», прибуткові ордери № 504 від 19.09.2013, № 530 від 02.10.2013),

-діаметром 200 мм в кількості 2 штук (інвентарний номер 20706964, постачальник ТОВ «Запоріжспецкомплект», прибуткові ордери № 242 від № 530 від 02.10.2013),

-діаметром 500 мм в кількості 3 штук (інвентарний номер 20706383, постачальник ТОВ «Запоріжспецкомплект», прибуткові ордери № 242 від 29.05.2013, № 530 від 02.10.2013).

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 1555-16 від 06.06.2016, визначено ринкову вартість, як матеріальних цінностей, засувок, які були придбані КП «Водоканал» на підставі договору поставки № 1006/12 у ТОВ «Запоріжспецкомплект» та отримані ОСОБА_3 , з урахуванням товарного стану, згідно з актом комісії КП «Водоканал» щодо перевірки придатності засувок, які зберігаються на складі № 37 ДВС-1 від 23.04.2014, діаметром 50мм, 80мм, 150мм, 200мм, 500 мм.

Згідно з висновком судово-економічної експертизи № 119/08-16 від 03.08 2016, відповідно до відомості дослідження даних розрахунку суми завищення вартості з 12 непридатних засувок діаметром 50мм, 80мм, 150мм, 200мм, 500мм, які були придбані КП «Водоканал» на підставі договору поставки № 1006/12 у ТОВ «Запоріжспецкомплект», встановлено відхилення на суму 147105,25 гривень від ринкової вартості з урахуванням товарного стану.

Таким чином, ОСОБА_3 , обіймаючи посаду інженера з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал», будучи службовою особою, під час прийняття товарів на виконання договору поставки № 1006/12 від 14.09.2012 та додаткової угоди №1 до нього, маючи реальну можливість виконати покладені на нього службові обов`язки, у період з 29 травня 2013 року до 02 жовтня 2013 року здійснив прийняття від ТОВ «Запоріжспецкомплект» товарно-матеріальних цінностей - 12 непридатних для використання засувок, не перевіривши їх відповідність вимогам ДСТУ та ТУ, а також за відсутності сертифікатів їх якості, виданих компетентним органом або заводом-виробником, чим неналежним чином виконав свої службові обов`язки, визначені посадовою інструкцією інженера з комплектації обладнання служби забезпечення КП «Водоканал», через неналежне ставлення до них, та спричинив шкоду юридичній особі - КП «Водоканал», на суму 147105,25 грн, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та являється істотною шкодою.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 367 КК України як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди інтересам окремих юридичних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину не визнав та пояснив, що з 2001 до 2010 року працював у КП «Водоканал», а потім з 2013 році знову влаштувався на роботу на вказане підприємство. На той момент договір поставки запірної арматури між КП «Водоканал» та ТОВ «Запоріжспецкомплект» був укладений. Дійсно декілька разів він приймав товар у постачальника, а саме: запірну арматуру. Прийомка товару проходила на складі ДВС -1 у присутності комірника ОСОБА_9 , він візуально оглядав товар: чи усі деталі на місці, чи немає сколів або дефектів, ніяких недоліків не було. Потім товар та усю супровідну документацію (накладну та паспорти або сертифікати якості) він передавав комірнику, яка забирала засувки та розміщувала їх на складі. Усього він прийняв приблизно 455 засувок різного діаметру. Після передачі запчастин на склад він ніякого відношення до них не мав, про те, що засувки нібито були у вжитку виявили після спливу значного періоду часу та йому про це не повідомили, до інвентаризації або перевірки не допустили, тому він не згоден із висновками комісії. Більш того зазначив, що на момент виявлення факту поставки неякісного товару діяв гарантійний термін, тому КП «Водоканал» мало можливість звернутися із претензією до постачальника та вимагати заміни товару. Крім того, усі члени комісії повідомили, що неякісність товару була виявлено лише після повної розборки засувок слюсарями, а візуально вони не мали дефектів. Наполягав на тому, що усі паспорти та сертифікати якості, які супроводжували партію товару зберігалися або у комірника або у нього у кабінеті, але після обшуку, який був проведений за його відсутності, паспорти з його кабінету зникли. Вважає, що він належним чином виконував свої обов`язки, недоліки товару візуально під час його прийому виявити було фізично неможливо, причина зіпсування товару не встановлена, вона могла статися і внаслідок порушення умов його зберігання на складі, тому його провини немає, тому просив визнати його невинуватим та виправдати. Цивільний позов про відшкодування шкоди також не визнав та просив у його задоволенні відмовити, оскільки ніякого злочину він не вчиняв.

На підтвердження провини ОСОБА_3 стороною обвинувачення було надано суду наступні докази.

Представник потерпілого КП «Водоканал» ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що 14.09.2012 року було укладено договір про поставку запірної арматури між КП «Водоканал» та ТОВ «Запоріжспецкомплект», товар поставляли за специфікаціями на протязі тривалого часу та проводили його оплату. Після прийомки товару його передавали комірнику на склад для зберігання. В 2014 році була створена комісія для перевірки якості поставленого товару та було виявлено, що частина засувок, які поставлені ТОВ «Запоріжспецкомплект» є непридатними для використання взагалі, частина - такими, що була у користуванні, частина - може бути використана після здійснення ремонту. Про виявлені факти керівництво КП «Водоканал» повідомило правоохоронні органи, після чого розпочалось розслідування. На сьогодні підтримує заявлений ним цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди щодо вартості 15-ти засувок, які взагалі непридатні для використання, так як підприємство не може їх ані використовувати, ані відремонтувати. Із претензіями щодо поставки неякісного товару вони не звертались, оскільки на той момент постачальник перебував вже у стані ліквідації, тому задовольняти їх вимоги не було кому. Підтвердив той факт, що якість поставленого товару повинна підтверджуватися паспортами якості або сертифікатами, які надходять разом із товаром.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснив, що він працював на різних посадах у КП «Водоканал», у тому числі і на посаді заступника генерального директора. Їх підприємство обслуговує багато кілометрів трубопровідних мереж, тому постійно закупає запірну арматуру, яку використовує у роботі. Служба постачання займалась укладанням договорів на закупку товарів, юристи вели претензійну роботу. Про події 2014 року він деталей не пам`ятає, але, можливо, через скарги від слюсарів щодо незадовільної якості запасних частин, із якими вони працювали, ним був винесений наказ про створення комісії з приводу перевірки якості запірної арматури, однак результати роботи комісії він вже не пам`ятає після спливу значного часу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює начальником цеха КП «Водоканал», у 2013 році займав посаду заступника начальника управління з експлуатації систем водопостачання та каналізації та був визначений начальником комісії з перевірки якості запірної арматури, яка на той момент використовувалась на підприємстві. Під час першого візуального огляду вони виявили засувки, які були явно такими, що перебували у використанні, а частину відібрали для подальшого розбору, оскільки іншим чином встановити їх придатність було неможливо. Усі засувки доставили на центральний склад, де вони їх розбирали, робили опис та фотографували. Під час розборки виявлялись такі недоліки як заміна прокладок із заводських на резинові, інші деталі також були замінені та не відповідали тим, що виготовляє завод. Під час проведення обстеження вони надали кожній засувці свій номер, щоб їх легше ідентифікувати, під час поставки засувка свого номеру не має, оскільки постачається партія однакового товару. Сама по собі наявність іржі на деталях не свідчить про її неналежну якість, а може бути пов`язана із порушенням умов зберігання. Оформлений за результатами роботи акт він передав заступнику генерального директора ОСОБА_10 , про подальші події йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що на початку 2013 року він працював начальником відділу постачання КП «Водоканал», займався моніторингом цін та пошуком постачальників. У подальшому під час поставки товару його приймає інженер з постачання, перевіряє на якість та кількість та передає на склад. Пізніше він входив до складу комісії, яка перевіряла запірну арматуру на предмет недоліків та лише після розборки засувок виявила факт перебування їх у використанні. На його думку, інженер під час прийняття товару не міг виявити недоліки, оскільки візуально товар був нормальний, дефектів не було. Про недоліки товарів вони дізнались від слюсарів, які безпосередньо із ними працюють та перед встановленням розбирають.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_13 пояснив, що він працює на посаді головного механіка КП «Водоканал», пам`ятає, що у 2014 році вони отримали на обстеження засувки, візуально ніяких пошкоджень виявлено не було, але була помітна свіжа фарба, одразу сказати про їх якість або недоліки було неможливо, Далі вони з`ясували, що частина засувок взагалі непридатна для використання, а частину ще можна експлуатувати після ремонту. Про виявлені факти вони склали акт та передали його керівництву.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні зазначив, що з 2013 року працює у службі охорони КП «Водоканал» та пам`ятає, що на підставі службової записки щодо неналежної якості запірної арматури на підприємстві була створена комісія, яка встановила, що засувки раніше були у використанні та не є новими. Він особисто засувки не оглядав, а відбирав пояснення у ОСОБА_3 , який приймав товар, той наполягав, що при візуальному огляді засувки були належної якості. Акт проведеного огляду вони передали керівництву підприємства. Під час додаткового допиту свідок уточнив, що він особисто не бачив паспорти на засувки, але пам`ятає, що нібито певна їх кількість була у наявності, ОСОБА_3 їх приносив, але потім вони зникли, останній припускав, що вони зникли після обшуку, який був проведений у його кабінеті без його присутності, їх могли забрати працівники поліції.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні зазначив, що у 2014 році він працював начальником виробничого відділу КП «Водоканал». Пам`ятає, що у той період була створена комісія з приводу перевірки якості запірної арматури. Він виїзжав на склад та оглядав засувки, візуально вони були у задовільному стані, але точно можна було сказати лише після їх розборки та ретельного огляду. Деталей роботи комісії він вже не пам`ятає, зазначивши, що не є вузьким спеціалістом з питання якості запасних частин, його робота була більше пов`язана із роботою з документами.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він працював начальником управління з експлуатації, він контролював роботу цехів. Приблизно у 2013 році стали надходити скарги від слюсарів про те, що запірна арматура, яку вони готували до встановлення на мережі, є неналежної якості, має ознаки такої, що перебувала у користуванні, після чого за наказом керівництва була створена комісія для дослідження цього питання. Він безпосередньо участі у складі комісії не брав, але пам`ятає, що до них на склад привезли засувки, які оглядали члени комісії, розбирали їх та склали відповідний акт. Засувки були свіжо окрашені, однак візуально встановити її якість неможливо, це можуть зробити лише слюсарі під час їх розбору та дослідження.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_17 зазначив, що він працював начальником цеху № 3 у КП «Водоканал», пам`ятає, що здійснював огляд засувок, які привезли до них на склад, так як стали надходити скарги щодо їх поганої якості від слюсарів. Візуально запірна арматура була нормальна, але точно сказати було можливо лише після їх розборки. Також зазначив, що у разі зберігання засувок на відкритому повітрі, вони можуть зіпсуватися.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні зазначив, що він працював начальником групи КП «Водоканал», був у складі першої комісії з приводу перевірки якості запірної арматури. Під час візуального огляду значних пошкоджень вони не виявили, але тоді вони їх не розбирали. Більше участі в огляді засувок він не брав.

Свідок ОСОБА_19 під час допиту у судовому засіданні зазначив, що працював заступником начальника відділу охорони КП «Водоканал». На підприємстві була затверджена процедура прийому матеріальних цінностей. Приблизно у 2013 році виникла підозра щодо поставки контрафактного товару, тому керівництво створило комісію, до складу якої ввійшов і він. Запірну арматуру привезли на склад, який розташований по вул. Святого Миколая (Артема), де засувки розбирали та оглядали, виявили, що вони такі, що були у використанні. На момент перевірки паспортів на засувки не було взагалі, але законодавством передбачена їх наявність на партію товару, яка надходить на підприємство. Вказані паспорти повинні були зберігатися у ОСОБА_3 та він у подальшому повинен був ініціювати питання щодо виконання своїх гарантійних обов`язків постачальником у разі виявлення недоліків товару. Після прийняття товару на склад комірник проставляє інвентарний номер на кожний товар, а вони під час огляду ставили інші номери для полегшення роботи із засувками, які оглядались. Додатково свідок зазначив, що частина паспортів на запірну арматуру була у наявності, а частини не було, після перевірки він їх повернув ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що працює у КП «Водоканал» з 1980 року на різних посадах. До його сфери повноважень відносився і контроль за площадкою, на якій зберігалась запірна арматура великих діаметрів. Для того, щоб перевезти ці засувки, він надавав людей, які їх завантажували на автомобіль. Він сам ніякої участі в огляді засувок не брав, та нічого про їх стан не знає.

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона працює комірником на складі у КП «Водоканал». Пам`ятає, що у 2013 році вона разом із інженером з комплектації приймала на склад засувки, які були поставлені за договором, далі вона їх розміщувала на складі: невеликих діаметрів всередині, великих ззовні на відкритому повітрі. Далі вона видавала запірну арматуру у роботу слюсарям. До її повноважень відноситься слідкувати за кількістю товару та його схоронністю, відповідальність за якість товару вона не несе. Після того, як вона передавала до бухгалтерії накладні з приводу приходу товару, бухгалтер призначала інвентарні номери, які вона потім наносила фарбою на засувки. На засувки з одної партії та одного діаметру призначався один інвентарний номер. Під час додаткового допиту свідок пояснила, що саме вона визначала місце, де буде зберігатися товар та намагалась його розділити в окремі місця на складі від різних постачальників. Пам`ятає, що у 2013 році їй наказали видати засувки для огляду, які були поставлені від ТОВ «Запоріжспецкомплект», тому вона показувала, які саме засувки необхідно взяти.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він працював слюсарем-ремонтником КП «Водоканал» та пам`ятає коли на підприємство поставили запірну арматуру, а їм доручили її розвантажувати та розміщувати на складі. Під час вивантаження товару він бачив, що засувки були свіжопофарбовані, оскільки фарба приставала до рук. Через деякий час їм надали в роботу засувки для встановлення на водопровідні мережі та під час підготовки запасних частин, вони з`ясували, що засувки всередині мають сліди корозії, були присутні сліди шпаклівки, чого не повинно бути, замість бовтів із нержавіючої сталі, були встановлені звичайні. Йому здалось, що ці засувки є не новими, а відремонтовані. Вони повідомили про це своєму керівнику Куртій, що відбувалось далі він не знає. ОСОБА_3 ніколи не бачив.

Допитаний під час судового засіданні свідок ОСОБА_22 , пояснив, що також працював слюсарем у КП «Водоканал». Перед встановленням запірної арматури на водопровідні мережі вони завжди проводили технічку ревізію запасних частин. У 2013 році після розборки вони виявили, що засувки не є новими, оскільки після їх відкриття частина деталей просто розсипалась та було видно, що вони пофарбовані зверху іншою фарбою, здавалось, що вони відреставровані. Після розборки близько трьох таких засувок, вони повідомили керівництву, що їх використовувати у роботі неможливо. Більше з цього приводу нічого не знає.

Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 надали суду аналогічні пояснення щодо своєї роботи у КП «Водоканал» у якості слюсарів та виявлення факту непридатних для роботи засувок, які їм видали для ревізії перед експлуатацією, про що вони повідомили керівництву. Не змогли пригадати обставини, чи брали вони участь у розвантаженні засувок на склад через сплив часу. При цьому зазначили, що факт неналежної якості засувок був ними виявлений лише після розборки запірної арматури.

Також стороною обвинувачення були надані суду наступні письмові докази:

- рапорт слідчого ОСОБА_25 щодо виявлення обставин ймовірно вчиненого правопорушеннями посадовими особами КП «Водоканал» на підставі документів, отриманих від УСБУ у Запорізькій області ( т.1 а.с. 107)

- відповідь КП «Водоканал» про відсутність оригіналів договорів із ТОВ «Запоріжспецкомплект», оскільки вони були вилучені слідчим СУ ГУУМВС України в Запорізькій області під час проведення обшуку ( т.1 а.с. 108)

- відповідь КП «Водоканал» про те, що вартість непридатних для використання засувок у кількості 15 штук складає 325080,04 грн ( т.1 а.с. 109)

- наказ № 161/ахо від 21.03.2014 «Про проведення додаткової перевірки придатності засувок, які перебувають на складі № 37, розташованого на території ДВС-1», за яким було визначено склад комісії та призначено провести повну розборку засувок в умовах ремонтно-механічного цеху ( т.1 а.с. 110)

- акт комісії від 23.04.2014, згідно якого була проведена вибіркова розборка засувок (усього 59 штук), з них виявлено 15 штук, які непридатні для використання, із фотокартками засувок (т.1 а.с. 188-196)

- протоколи огляду засувок різних діаметрів із зазначенням результатів зовнішнього огляду, огляду окремих деталей та огляду внутрішніх поверхонь, із вказівкою висновку комісії та підписами членів комісії ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 ( т.1 а.с. 111-172) Загалом комісією було оглянуто одинадцять засувок діаметром 50 мм (з них одна непридатна для використання), п`ять засувки діаметром 80 мм (з них дві непридатні для використання),одинадцять засувок діаметром 150 мм (з них чотири не придатні для використання), одинадцять засувок діаметром 200 мм, сім засувок діаметром 400 мм (з них одна непридатна для використання), п`ять засувок діаметром 500 мм (з них три непридатні для використання), три засувки діаметром 600 мм, п`ять засувок діаметром 800 мм (з них одна непридатна для використання), одна засувка діаметром 1000 мм. (з них одна непридатна для використання) всього 59 засувок. (з них тринадцять непридатних для використання). При цьому протоколів огляду засувок діаметром 200 мм із висновками щодо непридатності засувок суду не надано.

- протокол проведення інвентаризації матеріальних цінностей складу № 37 ( т.1 а.с. 174-182)

- копія наказу № 121/ахо від 05.03.2014 «Про утворення комісії для встановлення придатності засувок, які знаходяться на складі № 37, розташованого на території ДВС -1», на підставі якого була створена комісія для встановлення придатності засувок (т.1 а.с. 185-186);

- копія акту комісії від 12.03.2014, згідно якого комісія провела візуальний огляд 256 засувок різних діаметрів та встановила факт наявності запірної арматури, яка була у використанні, для встановлення працездатності усіх засувок необхідна їх додаткова перевірка в умовах майстерні із повною розборкою, комісія запропонувала засувки, які були у використанні, повернути постачальнику та вимагати відшкодування шкоди ( т.1 а.с. 187).

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 вказував на те, що надані прокурором документи, викладені вище, були отримані у неналежний спосіб, оскільки фактично отримані слідчим за запитом в порядку ст. 93 КПК України, який він надіслав до іншого слідчого, який на той час розслідував кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000108 від 21.03.2014. Вважав, що отримання письмових доказів у даному випадку повинно було відбуватися на підставі ухвали слідчого судді про надання тимчасового доступу до речей і документів у володільця майна тобто у КП «Водоканал».

Однак, суд не погоджується із такими доводами сторони захисту, оскільки відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, статею 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Аналіз наведених вище норм законодаства дає підстави стверджувати, що отримання документів із матеріалів іншого кримінального провадження на підставі запиту слідчого у відповідності до ч.2 ст. 93 КПК України не суперечить процесуальним нормам, регламентуючим порядок збирання доказів. При цьому, судовий контроль слідчого судді необхідний лише у разі можливого втручання в охоронювані законом права, свободи та інтереси осіб у кримінальному провадженні, що у даному випадку не відбувалось, оскільки документи вже були вилучені у володільця майна у передбачений законом спосіб у даному випадку надіслані добровільно на виконання запиту слідчого володільцем майна КП «Водоканал», при цьому жодних обставин вважати, що вказані документи мають ознаки підробки або не відповідають дійсності судом не встановлено, а захисником не наведено.

До того ж суд зазначає, що обставини, які були викладені в актах як первісної комісії, так і висновки повторного огляду запірної арматури перевірені шляхом допиту усіх члені комісії, які брали участь у його проведення у якості свідків ( ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_26 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 ), які підтвердили факт лише візуального огляду запірної арматури під час першого огляду та вибіркового розбору засувок під час роботи другої комісії. Таким чином, вважати недопустимими доказами акти оглядів та результати роботи двох комісій підстав немає. З цих самих підстав суд відкидає і доводи сторони захисту приводу відсутності оригіналу акту обстеження першої комісії, оскільки у разі втрати оригіналу документу допускається виготовлення його дублікату, що не є порушенням вимог діючого законодавства ( т.1 а.с. 216-218).

Також прокурором було надано суду:

-протокол огляду від 13.12.2015 документів, які були отримані слідчим на підставі запиту на підставі ст. 93 КПК України із матеріалів кримінального провадження № 0000108 від 21.03.2014 ( т.1 а.с. 231-232)

-договір поставки № 1006/12 від 14.09.2012 між КП «Водоканал» та ТОВ «Запоріжспецкомплект» на поставку товарів відповідно до переліку, який зазначений у специфікації ( т.1 а.с. 235-238);

-специфікація № 3 від 17.09.2012 (т.1 а.с. 239);

-додаткова угода № 1 до договору поставки № 1006/12 від 14.09.2012, у якому вказані найменування та діаметри запірної арматури та її кількість, що належить бути поставленою (т.1 а.с. 240-243)

-додаткова угода № 3 до договору поставки № 1006/12 від 11.09.2012, якою була виправлена арифметична помилка, допущена раніше ( т.1 а.с. 244-248)

-додаткова угода № 4 до договору поставки № 1006/12 від 11.09.2012, якою була виправлена арифметична помилка, допущена раніше ( т.2 а.с. 1-2)

-специфікація № 7 від 27.09.2013 ( т.2 а.с. 3)

-прибутковий ордер № 377 від 26.07.2013, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Запоріжспецкомплект» запірну арматуру діаметром 100 мм 2 штуки, 150 мм 39 штук, 800 мм 2 штуки, 1000 мм 3 штуки, із видатковою накладною (т.2 а.с. 4-5)

-прибутковий ордер № 242 від 29.05.2013, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Запоріжспецкомплект» запірну арматуру діаметром 200 мм - 70 штук, 300 мм - 14 штук, 500 мм 10 штук, 600 мм 3 штуки, 800 мм 2 штуки, 1000 мм - 2 штуки, із видатковою накладною (т.2 а.с.6-7)

-прибутковий ордер № 524 від 27.09.2013, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Запоріжспецкомплект» запірну арматуру діаметром 50 мм - 23 штуки, 80 мм - 2 штуки, 100 мм 6 штук, 600 мм 2 штуки, із видатковою накладною (т.2 а.с.8-9)

-прибутковий ордер № 504 від 19.09.2013, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Запоріжспецкомплект» запірну арматуру діаметром 50 мм - 40 штук, 80 мм - 30 штуки, 100 мм 43 штуки, 150 мм 31 штуку, із видатковою накладною (т.2 а.с.10-11)

-прибутковий ордер № 530 від 02.10.2013, згідно якого ОСОБА_3 отримав від ТОВ «Запоріжспецкомплект» запірну арматуру діаметром 150 мм - 67 штук, 200 мм - 35 штук, 250 мм 6 штук, 400 мм 9 штук, 50 мм- 1 штука, 600 мм- 4 штуки, із видатковою накладною (т.2 а.с.12-13)

-оборотно-сальдова відомість по рахунку, згідно якої були поставлені на баланс підприємства КП «Водоканал» отримані ОСОБА_3 засувки ( т.2 а.с. 14-15)

Захисником ОСОБА_6 у судовому засіданні було заявлено клопотання про визнання цих доказів недопустимими з огляду на те, що вони отримані на підставі запиту слідчого у порядку ст. 93 КПК України та вилучені із матеріалів кримінального провадження № 0000108 від 21.03.2014, при цьому із запитом зверталась неуповноважена на проведення досудового розслідування особа - заступник начальника СУ ГУМВС України у Запорізькій області ОСОБА_27 , така форма отримання доказів суперечить вимогам ст. 159 КПК України про те, що докази повинні отримуватися на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення тимчасового доступу до речей і документів. Крім того, захист звертав увагу на те, що у рамках іншого кримінального провадження ці докази були отримані під час обшуку приміщення КП «Водоканал», а перевірити законність проведення цієї слідчої дії наразі неможливо через ненадання прокурором ані ухвали слідчого судді про надання дозволу на його проведення, ані самого протоколу обшуку, тому усі викладені вище документи необхідно визнати недопустимим доказами.

Вирішуючи вказане клопотання суд враховує, що докази визнаються такими, що одержані незаконним шляхом, коли їх збирання й закріплення відбулося з порушенням прав людини і громадянина, гарантованих Конституцією, порядку, встановленого кримінальним процесуальним законодавством, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами. Отже, умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела; одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних.

Аналізуючи аналогічні доводи сторони захисту, суд прийшов до висновку, що отримання документів із матеріалів іншого кримінального провадження на підставі запиту слідчого у відповідності до ч.2 ст. 93 КПК України не суперечить процесуальним нормам, регламентуючим порядок збирання доказів. При цьому, судовий контроль слідчого судді необхідний лише у разі можливого втручання в охоронювані законом права, свободи та інтереси осіб у кримінальному провадженні, що у даному випадку не відбувалось.

Крім того, відповідно до п. 6 ч.2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: 6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого. Таким чином, посилання захисника на те, що докази були отримані неуповноваженою особою спростовуються наведеними вище нормами права.

До того ж, оглянуті судом оригінали документів (договір поставки, додаткові угоди до нього, специфікація, приходні ордери та видаткові накладні) за своєю суттю підтверджують лише факт наявності господарських відносин між КП «Водоканал» та ТОВ «Запоріжспецкомплект» з приводу поставки запірної арматури та факт прийняття вказаного товару інженером з комплектації обладнання ОСОБА_3 , що не оспорював і сам обвинувачений під час судового розгляду. При цьому захист не навів суду переконливих доказів, які б могли свідчити про допущені порушення під час проведення обшуку, під час якого були вилучені досліджені судом документи, питання підробки цих документів або перекручення їх змісту ніким з учасників судового розгляду не порушувалось, тому підстав для визнання цих доказів недопустимими немає.

У тому числі судом було досліджено:

- протокол огляду від 11.03.2015 запірної арматури на складській території складу ДВС-1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23 за участю комірника ОСОБА_9 , та встановлено, що на складі зберігається запірна арматура, яка закуплена КП «Водоканал» у ТОВ «Запоріжспецкомплект» та ПП «Енерго-Арм» (зафіксовано кількість засувок за кожним діаметром) ( т.2 а.с. 40-52) та протокол повторного огляду засувок від 28.05.2015, під час якого зазначено діаметр засувок, їх постачальник та фактичне перебування запірної арматури на цьому складі та складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61 ( т.2 а.с. 53-54)

- протокол огляду від 12.03.2015 фотокопій карток складського обліку матеріалів, в яких відображено рух товарно-матеріальних цінностей, а саме: запірної арматури зі складських приміщень КП «Водоканал» ( т.2 а.с. 66-89). При цьому, доводи захисту, що ці документи отримані у порушення норм КПК України суд відкидає, з підстав, що викладені вище.

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_24 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 90-92)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_24 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 93-95)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_23 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 96-98)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_23 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 99-101)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_22 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 102-104)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_22 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 105-107)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_28 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 108-110)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_28 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 111-113)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_29 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 114-116)

- протокол проведення слідчого експерименту від 30.11.2015 за участю свідка ОСОБА_29 та за участю комірника ОСОБА_9 , який після огляду запірної арматури, яка зберігалась на складі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23, пояснив, що саме цю запірну арматуру він розвантажував з травня до вересня 2013 року та вона мала ознаки такої, що перебувала у використанні. Свідок ОСОБА_9 підтвердила, що саме ця запірна арматура отримана від ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 117-119)

У судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про визнання усіх протоколів слідчих експериментів недопустимими доказами через те, що зі змісту вказаних протоколів є очевидним, що слідчим фактично було проведено впізнання предметів-запірної арматури, оскільки ніякі інші обставини ймовірно вчиненого злочину не перевірялись. До того ж слідчим не були вказані індивідуальні ознаки запірної арматури, яка надавалась для огляду (інвентарні номери та детальний опис засувок), обмежившись лише зазначенням діаметру виробу. Просили врахувати, що ОСОБА_30 запірна арматура доставлялась на склад, який розташований за іншою адресою ніж та, де проводився огляд засувок, тому стверджувати про те, що свідками була впізнана саме та запірна арматура, яка прийнята ОСОБА_3 , немає.

Дослідивши надані прокурором протоколи слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , суд зазначає, що відповідно до ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Так, зі змісту протоколів слідчих експериментів вбачається, що слідчим було запропоновано свідкам відповісти на питання: «Чи саме цю запірну арматуру ви розвантажували в травні, липні, вересні та жовтні 2013 року на складі № 37 ДВС-1 за участю комірника ОСОБА_9 ?», після чого свідки надавали позитивну відповідь. Інші обставини слідчим не перевірялись та не уточнювались.

В той же час статею 229 КПК України передбачено проведення такої слідчої дії як пред`явлення речей для впізнання. Так, перед тим, як пред`явити для впізнання річ, слідчий, прокурор або захисник спочатку запитує в особи, яка впізнає, чи може вона впізнати цю річ, опитує про ознаки цієї речі і обставини, за яких вона цю річ бачила, про що складається протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати ознаки, за якими впізнає річ, проте може впізнати її за сукупністю ознак, особа, яка проводить процесуальну дію, зазначає це у протоколі. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, річ, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про її прикмети. Річ, що підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, в числі інших однорідних речей одного виду, якості і без різких відмінностей у зовнішньому вигляді, у кількості не менше трьох. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на річ, яку вона впізнає, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала. Якщо інших однорідних речей не існує, особі, яка впізнає, пропонується пояснити, за якими ознаками вона впізнала річ, яка їй пред`являється в одному екземплярі.

Таким чином, з огляду на зміст протоколу та фототаблицю до нього, суд приходить до висновку, що у даному випадку слідчим було проведено пред`явлення предметів для впізнання запірної арматури, однак порядок його проведення було порушено, тому вказаний доказ є недопустимим з огляду на допущені порушення під час його отримання (недотримання встановленої законом процесуальної форми та порядку), оскільки проведені слідчі експерименти не містили у собі ознак відтворення дій та обстановки, а зводились лише до впізнання предметів, що не є метою проведення слідчого експерименту.

До того ж суд зазначає, що слідчим не було вказано індивідуальних ознак запірної арматури, яка надавалась свідкам для огляду, не вказано, у якій кількості та якого діаметру були надані на дослідження засувки, за якими саме ознаками свідки впізнали саме ті запасні частини, які вони розвантажували на склад в 2013 році, оскільки усі засувки мають однаковий зовнішній вигляд та відмежовуються лише за діаметром та розміром. До того ж, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 після спливу часу не змогли зазначити індивідуальні ознаки засувок, які вони розвантажували, зазначивши лише їх загальний опис, при цьому підтвердили під час судового засідання лише факт проведення слідчого експерименту за їх участі, не зазначивши його деталей. За таких обставин, з огляду на порушення процесуального порядку проведення слідчих дій та неточність отриманих результатів, суд приходить до висновку про неможливість використання у якості доказів протоколів слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 на підтвердження провини ОСОБА_3 через їх сумнівність.

Також під час судового розгляду судом були досліджені надані стороною обвинувачення:

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 1555-6 від 06.06.2016, згідно якого визначена ринкова вартість засувок на момент підписання договору та додаткової угоди до нього із врахуванням товарного стану згідно акту комісії КП «Водоканал» від 23.04.2014 за чотирма критеріями: нові засувки, можливе використання, можливе використання після проведення профілактичних робіт, непридатні (конкретні цифри наведені експертом у таблиці) ( т.2 а.с. 120-133).

- висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи № 119/08-16 від 03.08.2016, згідно якого визначена сума завищення вартості непридатних засувок 147105,25 грн (т.2 а.с. 134-147)

- висновок почеркознавчої експертизи № 355-15 від 11.12.2015, згідно якого підпис на специфікації до договору поставки та прибуткових ордерах виконані ОСОБА_3 ( т.2 а.с. 148-157)

- оригінал посадової інструкції інженера з комплектації обладнання КП «Водоканал» ( т. 2 а.с. 182-192).

У судовому засіданні захисник та обвинувачений поставили під сумнів достовірність висновків товарознавчої експертизи, оскільки експертом фактично огляд засувок не здійснювався, при цьому експерт спирався на акт комісії КП «Водоканалу» від 23.04.2014 щодо фізичного стану засувок, який проводився особами, що не мають спеціальних знань у галузі товарознавства та взагалі не є експертами та деякі члени комісії взагалі не мають навичок роботи із запірною арматурою. Експерт зазначила, що вона брала до уваги інший висновок експерта № 4043-15 від 28.08.2015, під час проведення якого здійснювався огляд засувок на території КП «Водоканал» (аркуш 3 висновку експерта), однак цей висновок прокурором не було надано суду для дослідження та його висновки залишились невідомими для суду. Усі ці порушення призводять до неможливості використовувати висновок експерта щодо ринкової вартості засувок та ставити у провину обвинуваченому. Оскільки, економічна експертиза фактично була проведена на підставі висновку товарознавчої експертизи, яка є недопустимим доказом, її висновок за правилом «плодів отруйного дерева» суд не може взяти до уваги.

Оцінюючі наведені докази сторони захисту, суд частково із ними погоджується та зазначає, що на вирішення судовому експерту було поставлено лише одне запитання: яка вартість як матеріальних цінностей 1 одиниці засувок за переліком усіх діаметрів ( від 50 мм до 1000 мм) на момент придбання 14.09.2012, на момент підписання специфікації 17.09.2012 та додаткової угоди від 26.07.2013 з урахуванням товарного стану згідно з актом комісії КП «Водоканал» від 23.04.2014? При цьому питання щодо товарного стану запірної арматури перед експертом взагалі не ставилось та предметом дослідження під час досудового розслідування не було. Тому, висновки експерта щодо можливої вартості засувок із врахуванням їх стану без дослідження та оцінки експертом самого технічного стану запірної арматури не дають підстави стверджувати, що вартість засувок на момент їх поставки була завищена, тому висновки експертів будуть оцінені судом у сукупності із іншими доказами, які надані прокурором на підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Також не погоджується суд із доводами захисника про те, що докази, здобуті слідчим після допиту ОСОБА_3 у якості свідка є недопустимими із врахуванням вимог ст. 87 КПК України. Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

У судовому засіданні встановлено, що окрім відібрання у ОСОБА_3 пояснень як у свідка, інших слідчих дій за його участю (слідчий експеримент, пред`явлення осіб або предметів для впізнання та таке інше) не проводилось, тому сам факт допиту ОСОБА_3 у якості свідка до того, як у подальшому його було визнано підозрюваним не створює підстави для автоматичного визнання усіх доказів недопустимими, оскільки на момент його допиту слідство не мало у своєму розпорядженні доказів на підтвердження його провини, тому у даному випадку право не свідчити проти себе порушено не було.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши докази обвинувачення та захисту, вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, в судовому засіданні не доведена.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню , доки не буде визнаний винним в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішення, докази необхідно оцінювати керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п. 53 рішення від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 42 рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 12.06.2008 року «Яременко проти України» зазначено, що визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист. Слід, зокрема, розглянути, чи заявникові була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання. Крім того, має бути врахована якість таких доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були отримані, будь-який сумнів щодо їхньої достовірності й точності. При тому, що питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується.
Органом досудового розслідування ОСОБА_31 поставлено у провину неналежне виконання службових обов`язків як інженера з комплектації обладнання КП «Водоканал», яке виразилось у прийнятті від ТОВ «Запоріжспецкомплект» товарно матеріальних цінностей (засувок у загальній кількості 442 штуки), не перевіривши їх відповідність вимогам ДСТУ та ТУ, а також за відсутності сертифікатів їх якості, виданих компетентним органом або заводом виробником, а також аналогічні дії щодо 12 непридатних для використання засувок, що спричинило шкоду КП «Водоканал» на суму 147105, 25 грн.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службова недбалість це невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Передбачений ч. 1 ст. 367 КК України склад злочину, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Службова недбалість - це злочин, який може бути вчинений тільки з необережності. Крім того, об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність наступних складових: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Системний аналіз положень ст. 367 КК України дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

Крім того, вказівка в нормі кримінального закону на невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не лише повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином. У зв`язку з чим, для наявності об`єктивної сторони службової недбалості під час судового розгляду кримінального провадження необхідно встановити та відобразити в судовому рішенні: 1) нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи і коло обов`язків, покладених на неї цим актом; 2) які саме обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконати у відповідних умовах; 3) чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в умовах, що склалися; 4) у чому саме виявилися допущені особою порушення службових обов`язків і які саме наслідки вони спричинили; 5) чи перебували службові порушення у причинному зв`язку з тими наслідками, що настали.

Під час судового засідання встановлено та підтверджується належними доказами (оригіналом договору поставки, додаткових угод до нього та специфікації, приходними ордерами, висновком судово-почеркознавчої експертизи зокрема, а також поясненнями самого обвинуваченого), що ОСОБА_3 29.05.2013, 26.07.2013, 19.09.2013, 27.09.2013, 02.10.2013 прийняв запірну арматуру різного діаметру та передав на зберігання до складу КП «Водоканал». Під час виконання своїх посадових обов`язків, окрім посадової інструкції інженера з комплектації обладнання ( т. 2 а.с. 182-192), ОСОБА_3 повинен був керуватися і положеннями «Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості» № П-7 від 25 квітня 1966 року, у пункті 3 якої вказано, що при прийманні вантажу від органів транспорту підприємство - отримувач відповідно до діючих правил перевезення вантажів зобов`язано перевірити, чи забезпечено збереженість вантажу при перевезенні. На підставі п. 5 даної Інструкції, продукція, що надійшла на склад в належній тарі, приймається по якості та комплектності на складі кінцевого отримувача.

За п. 9 Інструкції № П-7 від 25.04.1966, акт про сховані недоліки продукції повинні бути складені протягом 5 днів з їх виявлення, однак не пізніше 4-х місяців з дня надходження продукції на склад такого отримувача, якщо інші строки не встановлені обов`язковими для сторін правилами. Відповідно до п. 11 Інструкції, одночасно з прийманням продукції за якістю проводиться перевірка комплектності продукції, а також відповідність тари, упаковки, маркування вимогам стандартів, технічних умов, іншим правилам чи зразкам.

У п. 13, 14 даної Інструкції, приймання продукції проводиться уповноваженими на це керівником підприємства отримувача чи його заступником компетентними особами, які саме несуть відповідальність за суворе дотримання правил приймання продукції, яка проводиться відповідно до стандартів, технічних умов, умовами поставки, а також за супровідними документами, підтверджуючими якість товарів та їх комплектність. При цьому відсутність вказаних супроводжувальних документів чи деяких з них не зупиняє приймання продукції, бо в такому випадку складається акт про фактичну якість та комплектність такої продукції, а також у акті вказується, які документи відсутні.

Натомість за п. 16 даної Інструкції, при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, вимогам стандартів, технічним умовам, договору (п. 14 Інструкції), отримувач зупиняє подальше приймання продукції та складає акт, в якому вказує якість оглянутої продукції та характер виявлених при прийманні дефектів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 29.05.2013, 26.07.2013, 19.09.2013, 27.09.2013, 02.10.2013 він прийняв товар від постачальника ТОВ «Запоріжспецкомплект», особисто поставив підпис у приходному ордері та передав товар на склад. Разом із ним на прийомі товару перебувала комірник ОСОБА_9 , засувки допомагали розвантажувати слюсарі. Під час прийомки товару він оглянув засувки, пересвідчився у наявності усіх належних запчастин, ніяких дефектів під час візуального огляду не виявив та передав товар на склад. Заперечень ані від комірника, ані від слюсарів він не чув, запірна арматура була така як зазвичай та нічим не відрізнялась.

Допитана у якості свідка комірник ОСОБА_9 зазначила, що прийняла товар на склад без зауважень та передала усі необхідні документи до бухгалтерії для оприходування нового товару, відповідальність за якість товару вона не несе, а лише за його схоронність у подальшому.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснив, що він працював слюсарем-ремонтником КП «Водоканал» та пам`ятає коли на підприємство поставили запірну арматуру, а їм доручили її розвантажувати та розміщувати на складі. Під час вивантаження товару він бачив, що засувки були свіжопофарбовані, оскільки фарба приставала до рук. Через деякий час їм надали в роботу засувки для встановлення на водопровідні мережі та під час підготовки запасних частин, вони з`ясували, що засувки всередині мають сліди корозії, були присутні сліди шпаклівки, чого не повинно бути, замість бовтів із нержавіючої сталі, були встановлені звичайні. Йому здалось, що ці засувки є не новими, а відремонтовані. Вони повідомили про це своєму керівнику Куртій, що відбувалось далі він не знає. Аналогічні пояснення надали суду і свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 .

Таким чином, на дату прийомки запірної арматури огляд товару здійснював лише ОСОБА_3 , на місці прийомки були присутні комірник та слюсарі, які фактично лише надавали допомогу щодо вивантаження товару.

Після розміщення запірної арматури на складі вперше питання щодо її якості перевірялось у березні та квітні 2014 року тобто після спливу більше півроку після отримання товару та його зберігання у складських умовах, до якого ОСОБА_3 не мав жодних повноважень.

Основним доказом на підтвердження факту прийняття ОСОБА_3 непридатної для експлуатації запірної арматури, на думку сторони обвинувачення, є дублікат акту огляду комісії від 12.03.2014 (т.1 а.с. 187) та акт огляду комісії від 23.04.2014 з вибірковою розборкою засувок (т.1 а.с. 188-196). Під час судового засідання були допитані у якості свідків усі члени комісії, які пояснили, що під час візуального огляду встановити дійсний стан та якість запірної арматури не виявилось можливим, тому було призначено повторний огляд у ремонтно-механічному цеху відповідними спеціалістами. Огляд був проведений вибірковий лише щодо 59 засувок, стан кожної описаний у протоколах огляду, в основному недоліки були виявлені при відкритті засувки та огляді прокладок та механізмів кріплення. Під час досудового розслідування жодне експертне дослідження щодо якості запірної арматури не проводилось, експерти з відповідної спеціалізації не залучались.

В той же час, відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» основними завданнями товарознавчої експертизи є: визначення вартості товарної продукції; визначення належності товарів до класифікаційних категорій, які прийняті у виробничо-торговельній сфері; визначення характеристик об`єктів дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності; визначення змін показників якості товарної продукції; установлення способу виробництва товарної продукції: промисловий чи саморобний, підприємства-виробника, країни-виробника; визначення відповідності упакування і транспортування, умов і термінів зберігання товарної продукції до вимог чинних правил. До орієнтовного переліку вирішуваних питань у тому числі відноссять і питання чи відповідає якість виробу вимогам стандартів, технічних умов, наданим зразкам за органолептичними показниками? Які дефекти має конкретний товар? Чи є ці дефекти істотними? Чи можлива реалізація (експлуатація) товару за наявності виявлених дефектів? Які умови приймання, зберігання та відпуску товару?

Аналізуючи надані суду акти огляду засувок за відсутності експертного дослідження запірної арматури на предмет якості товару та наявних дефектів, суд зазначає, що результати проведених оглядів не містять достовірних даних та є сумнівними, оскільки під час їх проведення жодним чином не аналізувалось питання причин виникнення дефектів на товарі та не було враховано умови зберігання на складі, тому не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки, як вбачається з дублікату акту від 12.03.2014 комісією було оглянуто 256 засувок, які перебували на складі № 37 ДВС-1 без зазначення індивідуальних ознак засувок, що оглядались, без зазначення інвентарного номеру та найменування постачальника.

У подальшому під час проведення другого обстеження, що оформлено актом від 24.04.2014, було оглянуто вибірково 59 засувок різного діаметру, засувки були переміщені зі складу № 37 на центральний склад по вул. Артема, 61. Однак, під час судового засідання прокурор не надав суду жодного документу, який би свідчив про переміщення товару між складами, та, найголовніше, яка саме запірна арматура була передана на обстеження (інвентарний номер, дата поставки, найменування постачальника та таке інше) та чи була вона тією самою, що прийнята від постачальника ТОВ «Запоріжспецкомплект» ОСОБА_3 у вказані в обвинувальному акті дати.

Як встановлено у судовому засіданні та підтвердила свідок ОСОБА_32 , після отримання запірної арматури на склад, вона передає приходні ордери до бухгалтерії, яка визначає інвентарний номер на новий товар, далі вона розміщає товар на складі у довільному порядку (великі засувки зберігались на відкритій площадці, а меншого розміру у приміщенні складу). За поясненнями комірника ОСОБА_32 слідує, що вона намагалась розміщувати засувки і за постачальниками також.

Дослідивши зміст карток складського обліку ( т.2 а.с. 66-89), суд зазначає, що на кожний діаметр запірної арматури комірником надавався один інвентарний номер (наприклад засувка ДУ-50 20700214, засувка ДУ-80 20700217 та так далі) та вівся лише облік приходу та розходу товарно-матеріальних цінностей. В той же час, із проаналізованих судом документів вбачається, що аналогічний товар (запірна арматура) поставлявся на КП «Водоканал» і від інших постачальників (ТОВ «Дунаєвський арматурний завод, ПП, «Енерго-Арм», ТОВ «Запоріжспецкомплект») як до поставок, які приймав ОСОБА_3 , так і після цієї дати також, та зберігався на тому самому складі спільно. Зазначені висновки суду підтверджуються і протоколом огляду від 11.03.2015 запірної арматури на складській території складу ДВС-1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Вузлова, 23 за участю комірника ОСОБА_9 ,, згідно якого слідчим було встановлено, що на складі зберігається запірна арматура, яка закуплена КП «Водоканал» у ТОВ «Запоріжспецкомплект» та ПП «Енерго-Арм» (зафіксовано кількість засувок за кожним діаметром) ( т.2 а.с. 40-52).

Наведені факти приводять суд до висновку про недостовірність висновків комісії від 24.04.2014 з приводу того, що непридатними для подальшого використання є 12 засувок, які були поставлені саме ТОВ «Запоріжспецкомплект» та прийняті саме ОСОБА_3 29.05.2013, 26.07.2013, 19.09.2013, 27.09.2013, 02.10.2013, оскільки після прийняття вказаного товару на склад та з огляду на його ідентичність із іншими заводськими виробами аналогічного призначення, запірна арматура втрачає індивідуальні ознаки, оскільки складський облік ведеться лише у розрізі діаметрів засувок, а не окремо за кожним товаром.

Крім того, оскільки судом були визнані недопустимими протоколи слідчих експериментів за участю свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , під час яких свідки впізнавали за версією слідства саме ті засувки, які вони розвантажували на склад у 2013 році, інших доказів, які могли б ідентифікувати товар, який був прийнятий саме ОСОБА_3 , стороною обвинувачення не надано. А враховуючи відсутність висновку експерта щодо технічного стану засувок на момент їх прийняття або на момент дослідження, підстав вважати, що ОСОБА_3 були прийняті на склад засувки, які непридатні для використання, немає, зазначений факт прокурором не підтверджений жодним належним та допустимим доказом, а такі висновки є лише припущеннями, які не можуть враховуватися судом.

До того ж, з огляду на те, що факт непридатності 12-ти засувок на момент їх прийняття ОСОБА_3 під час судового засідання не зайшов свого підтвердження через відсутність об`єктивних та точних обстежень їх товарного стану та неможливість індивідуалізувати кожну засувку або їх партію, враховуючи, що експертом під час проведення товарознавчої експертизи № 1555-6 від 06.06.2016 та економічної експертизи № 119/08-16 від 03.08.2016 запірна арматура не оглядалась, а експерти спирались лише на висновки комісії від 24.04.2014, точність та достовірність яких поставлено судом під сумнів, суд приходить до висновку, що розмір спричиненої шкоди КП «Водоканал» внаслідок дій ОСОБА_3 органом досудового розслідування не доведена. При цьому, під час судового засідання прокурор не скористався своїм правом ініціювати перед судом питання призначення експертних досліджень.

Суд вважає правильним посилання сторони захисту на те, що після виявлення факту перебування на складі КП «Водоканал» запірної арматури неналежної якості, враховуючи, що на той момент договір поставки був чинним та на увесь товар розповсюджувався гарантійний термін, уповноважені особи КП «Водоканал» із претензіями щодо якості товару до постачальника не звертались, та спроб уникнути шкоди у передбачений законом спосіб шляхом виконання умов договору або у судовому порядку спонукати постачальника замінити неякісний товар не вчинили, не дивлячись на те, що у первісному акті від 12.03.2014 комісія рекомендувала керівництву «засувки, які були у використанні, повернути постачальнику та вимагати відшкодування шкоди». Пояснення представника потерпілого про те, що на той момент йому було відомо про ліквідацію підприємства, яке здійснило поставку товару, тому звертатися із претензіями не було до кого, суд не вважає тими обставинами, які давали підстави для покладення відповідальності за ймовірно неякісний товар на службову особу, яка здійснювала прийом товару пів року потому. ОСОБА_3 .

Крім того, прокурором в обвинувальному акті зазначено, що прийняття ОСОБА_3 засувок у загальній кількості 442 штуки, без перевірки їх відповідності вимогам ДСТУ та ТУ, а також за відсутності сертифікатів якості, виданих компетентним органом або заводом виробником, має у собі ознаки службової недбалості. Однак, суд не погоджується із такими висновками сторони обвинувачення, оскільки, як зазначено вище, жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_3 не перевіряв якість товару перед його прийняттям, прокурором надано не було, тому такі висновки є лише припущенням, яке не має належного підтвердження.

Під час судового засідання відсутність або наявність сертифікатів якості на товар на момент його прийняття була предметом розгляду суду. Так, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що кожну партію товару супроводжував сертифікат якості заводу-виробника, зазначені сертифікати зберігалися у його кабінеті, які він надавав для огляду члену комісії ОСОБА_14 ще до того, як було розпочато досудове розслідування. Ніяких претензій з боку комісії до нього не було. У подальшому органи поліції провели обшук у його робочому кабінеті за його відсутності у період його відпустки, після чого сертифікати якості зникли та їх доля на сьогодні невідома. Більш того, просив врахувати, що сама по собі відсутність сертифікатів якості не свідчить про неякісність товару та не зупиняє його прийомку, як визначено в Інструкції, якою він користувався у роботі. Вважає, що керівництво КП «Водоканал» намагалось перекласти свою провину на нього через те, що ТОВ «Запоріжспецкомплект» не здійснило повну поставку товару на велику суму та договір поставки не було виконано, не дивлячись на те, що КП «Водоканал» здійснило повну передоплату на декілька мільйонів гривень тобто підприємству була завдана шкода на значні суми, що і було предметом досудового розслідування спочатку.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, під час проведення розслідування іншого кримінального провадження №0000108 від 21.03.2014 проводився обшук, що випливає із аналізу досліджених документів, які були отримані слідчим у порядку ст. 93 КПК України у рамках даного кримінального провадження, однак протокол вказаної слідчої дії не був наданий суду для дослідження, інші обшуки, про проведення яких до того ж клопотала сторона захисту перед слідчим, проведені не були, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні підтвердив факт, що ОСОБА_3 приносив його для огляду сертифікати якості, але не у повному обсязі, які він повернув останньому, у зв`язку з чим спростувати версію обвинуваченого ОСОБА_3 про наявність на момент поставки товару сертифікатів якості прокурор не зміг та перед судом вказаний факт не довів.

Крім того, як вже вказував суд, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України, є злочином із матеріальним складом та потребує встановленню факту завдання шкоди інтересам окремих юридичних осіб, що у даному випадку зроблено не було, оскільки розмір матеріальної шкоди щодо 442 засувок не визначався взагалі.

Таким чином, аналіз наданих суду у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи, що жодна з необхідних обставин складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, такі як предмет злочину (кількість, якість та індивідуальні ознаки запірної арматури), об`єктивна сторона (неналежне виконання своїх обов`язків: прийняття товару неналежної якості без його огляду та без сертифікатів якості), наявність та розмір спричиненої шкоди, а також причинний зв`язок між діями ОСОБА_3 та ймовірними наслідками у вигляді матеріальної шкоди, під час судового розгляду не була підтверджена належними, допустимими та безсумнівними доказами, суд приходить до висновку про те, що факт вчинення ОСОБА_3 службової недбалості не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду незалежним та безстороннім судом із дотриманням встановленої законом процедури із наданням сторонами свободи та рівних умов у поданні доказів.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів наявності у діянні обвинуваченого ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення, тому суд вважає, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Оскільки провина ОСОБА_3 у судовому засіданні не знайшла свого підтвердження, суд, керуючись ст.. 128-129 КПК України, вважає необхідним залишити позов КП «Водоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди без розгляду.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Обраний раніше запобіжний захід та інші заходи забезпечення скасувати.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч. 1 ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України та виправдати за недоведеністю у діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_33 у вигляді особистого зобов`язання скасувати.

Позов КП «Водоканал» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Речові докази:

- запірну арматуру діаметром 50 мм 1 штука, 80 мм 2 штуки, 150 мм 4 штуки, 200 мм 2 штуки, 500 мм 3 штуки повернути за належністю КП «Водоканал»

- оригінали документів щодо поставки запірної арматури, фотокопії карток складського обліку, оригінал посадової інструкції інженера з комплектації обладнання зберігати у матеріалах кримінального провадження суду.

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2016, накладений на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву

Суддя: ОСОБА_1