Справа № 128/878/20
ВИРОК
Іменем України
18 серпня 2020 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000094 від 03.02.2020, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добре, Баштанівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи умисел на надання неправомірної вигоди службовій особі, переслідуючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, 03.02.2020 в період часу з 09 год 35 хв по 09 год 45 хв, перебуваючи в службовому автомобілі працівників патрульної поліції марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що у цей момент перебував на 378 кілометрі автомобільної дороги М-12 «Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», а саме: в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області, неодноразово висловив пропозицію службовій особі інспектору роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержанту поліції ОСОБА_5 про надання останній неправомірної вигоди у сумі 150 гривень за непритягнення його до адміністративної відповідальності за таких обставин.

Так, поліцейським роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_5 , яка згідно з п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, та посада якої згідно з п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до Дислокації сил та засобів роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області в складі екіпажу № 1010, на службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та за допомогою лазерного пристрою вимірювання швидкості «Трукам» № 000303 здійснювалася перевірка дотримання швидкісного режиму учасниками дорожнього руху на 378 кілометрі автомобільної дороги М-12 «Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка», а саме: в с. Якушинці, Вінницького району Вінницької області.

У ході вищевказаної перевірки, 03.02.2020 інспектором поліції ОСОБА_5 виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, вчинене водієм автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter» із державним номерним знаком НОМЕР_2 ОСОБА_4 , у зв`язку із чим інспектором здійснено зупинку зазначеного автомобіля.

У подальшому, інспектором поліції ОСОБА_5 запропоновано ОСОБА_4 прослідувати до службового автомобіля поліції марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» із реєстраційним номером НОМЕР_1 для розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП.

У ході розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 , перебуваючи в салоні вищезазначеного службового автомобіля працівників поліції, під час того, як інспектором поліції ОСОБА_5 відповідно до ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, здійснювалось складання матеріалів про адміністративне правопорушення, усвідомлюючи, що працівник поліції є службовою особою, яка згідно зі статтею 222 КУпАП, уповноважена розглядати справи про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 122 КУпАП, та накладати адміністративне стягнення шляхом винесення відповідної постанови, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, не звертаючи уваги на попередження інспектора поліції ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, запропонував інспектору поліції ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 150 гривень у якості неправомірної вигоди за невинесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122 КУпАП.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням вину визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин за умов і при обставинах, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд обмежитись покаранням у виді штрафу.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого, та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, працевлаштований неофіційно.

Згідно з досудовою доповіддю Інгульського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній рівень ризику небезпеки для суспільства, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). Орган пробації вважає за доцільне покласти на правопорушника обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, у разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд встановив щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого, досудову доповідь Інгульського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді штрафу, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018. Даним Законом внесено зміни в Кримінальний кодекс України та встановлено нову класифікацію кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Санкцією частини першої статті 369 КК України визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Тобто, з 01.07.2020 у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, визначено як злочин.

Частиною другою статті 4 КК України визначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Станом на 03.02.2020 час вчинення ОСОБА_4 злочину санкцією частини першої статті 369 КК України було визначено покарання у виді штрафу від п`ятисот до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Оскільки санкцією частини першої статті 369 КК України, яка була чинною на час вчинення злочину ОСОБА_4 , визначалося покарання у виді штрафу в значно меншому розмірі, ніж покарання у виді штрафу в редакції цієї статті з урахуванням змін, внесених згідно із Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, до ОСОБА_4 слід застосувати покарання у виді штрафу в розумінні частини першої статті 5 КК України, яке поліпшує становище особи, а саме: в редакції частини першої статті 369 КК України, яка була чинною на час вчинення злочину ОСОБА_4 .

В ході досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались, підстав для їх застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн 00 коп.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1