Червоноармійський районний суд Житомирської області
Номер провадження 1-кп/292/83/20
Справа № 276/157/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року смт.Пулини

Червоноармійського районного суду Житомирської області
Суддя ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні Червоноармійського районного суду Житомирської області матеріали кримінального провадження №0000400 від 13.11.2019 року та обвинувальний акт, які надійшли 19 лютого 2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки м.Приозерськ, Жезказганської області, Республіки Казахстан,
зареєстрованої
АДРЕСА_1 , жительки
АДРЕСА_2 , громадянки України, українки, з професійно-
технічною освітою, одруженої, не військовозобов"язаної, перебуває у декретній
відпустці по догляду за дитиною, пільг та інвалідності не має, не судимої

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
За участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
законного представника
малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Кримінальне провадження №0000400 від 13.11.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, надійшло з обвинувальним актом із Житомирського апеляційного суду 19.02.2020 року.
В ході розгляду кримінального провадження адвокат ОСОБА_7 заявила клопотання, підтримане обвинуваченою ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України, з підстав, передбачених ст.45 КК України.
Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення вказаного клопотання, просив відмовити у його задоволенні, з підстав зазначених у письмових запереченнях, які додав до матеріалів кримінального провадження .
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_6 щодо заявленого клопотання покладалася на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Коментована стаття передбачає, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо: 1) вона вчинила злочин вперше; 2) вчинене нею діяння належить до злочинів невеликої тяжкості; 3) її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: а) щире покаяння особи; б) активне сприяння розкриттю злочину; в) повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. Для застосування ст. 45 слід встановити, як правило, сукупність всіх перерахованих елементів. Проте, якщо посягання фактично не спричинило суспільне небезпечних наслідків, дійове каяття може не включати повне відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди.
Під вчиненням злочину вперше у ст. 45 розуміється, що особа раніше не вчинила будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, про що на практиці свідчить відсутність: 1) у особи непогашеної або незнятої судимості за раніше скоєний злочин; 2) кримінальної справи, порушеної у зв`язку із вчиненням особою будь-якого злочину. Особою, яка вперше вчинила злочин, з юридичної точки зору слід також визнавати того, кого за раніше пред`явленим обвинуваченням судом було виправдано, а також того, хто раніше хоч і вчинив кримінальне каране діяння, проте у встановленому законом порядку був звільнений від кримінальної відповідальності.
Щире покаяння означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Будучи внутрішнім, морально-психічним процесом у свідомості особи, яка вчинила злочин, щире покаяння підлягає встановленню у кожному конкретному випадку з урахуванням посткримінальної поведінки винного, правдивості його свідчень під час досудового слідства і розгляду справи у суді тощо. Сприяння розкриттю злочину і добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що не супроводжується щирим покаянням, є обставинами, які пом`якшують відповідальність при призначенні покарання (п. п. 1 і 2 ч. 1 ст. 66).
Під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти, дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам дізнання, досудового слідства і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі епізоди й обставини вчинення злочину; викритті інших співучасників; визначенні ролі кожного з них у вчиненні злочину; повідомленні про їхнє місцезнаходження; поданні допомоги в їх затриманні; видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Неповідомлення компетентним органам про інших відомих винному співучасників злочину виключає наявність такої обставини, як активне сприяння розкриттю злочину.
Відшкодування завданих збитків та усунення заподіяної шкоди - це дії, які фактично усувають негативні наслідки вчиненого злочину. Закон прямо вказує на те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе тільки у разі реального відшкодування у повному обсязі заподіяної злочином шкоди. З огляду на це, ст. 45 не може бути застосована у випадках, коли обвинувачений (підсудний) лише обіцяє відшкодувати заподіяні ним збитки у майбутньому.
Відшкодуванням завданих збитків та усуненням заподіяної шкоди слід визнавати зокрема: повернення викраденого майна або надання потерпілому замість викраденого, знищеного чи пошкодженого рівноцінного майна; компенсацію у грошовій формі вартості викраденого, знищеного чи пошкодженого майна; відновлення своєю працею або за свій рахунок властивостей пошкодженого майна; оплату вартості лікування потерпілого; внесення належної суми аліментів особою, яка обвинувачується в злісному ухиленні від їх сплати; усунення моральної шкоди у тій формі, яка задовольняє потерпілого (вибачення у публічній формі, спростування неправдивих відомостей у засобах масової інформації, грошова компенсація)
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 за № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст. 45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

У своєму рішенні від 18 вересня 2019 року Верховний Суд ( справа № 166/1065/18 провадження № 51-3392 км19) зазначає, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При вирішенні клопотання, суд враховує ставлення ОСОБА_3 до вчиненого нею кримінального правопорушення та її поведінку безпосередньо після його вчинення .

Так, із зізнанням до правоохоронних органів безпосередньо після вчинення даного кримінального правопорушення відносно своєї прийомної малолітньої доньки, законним представником якої є ОСОБА_3 , остання, не з"явилася. Як і не зверталася із малолітньою потерпілою за наданням їй будь-якої медичної допомоги. Факт побиття малолітньої потерпілої ОСОБА_9 за спливом понад чотири доби потому було виявлено медичними працівниками навчального закладу та з повідомленням до правоохоронних органів про вчинення даного кримінального злочину звернулися представники служби у справах дітей.

Крім того у матеріалах даного кримінального провадження, порушеного відносно ОСОБА_3 за ст.125 ч.2 КК України, відсутні докази, як і не доведено стороною захисту в ході судового розгляду кримінального провадження, на підтвердження того, що поряд із відсутністю цивільного позову, ОСОБА_3 безпосередньо після спричинення тілесних ушкоджень малолітній потерпілій, намагалася будь-яким чином допомогти останній оговтатись від пережитого, компенсувала їй перенесені страждання, чи полегшила душевний біль .
Крім того у даному кримінальному провадженні потерпілою від злочину є 10-ти річна дитина-сирота, законним представником якої є обвинувачена, яка повинна відстоювати та захищати інтереси потерпілої, оскільки в силу свого малолітнього віку потерпіла самостійно не може їх захистити .

Тому відсутність цивільного позову у даному випадку зі сторони потерпілої не є обставиною, яка свідчить про відсутність заподіяної шкоди або її усунення іншим чином.
Отже суд константує, відсутність зокрема усіх обов"язкових елементів, які відповідають змісту дійового каяття, а натомість і самого дійового каяття, що у свою чергу виключає звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Враховуючи вище наведене, керуючисьст. 45 КК України, ст.284КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям в порядку ст. 45 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1