Березівський районний суд Одеської області
28.09.2020
Справа № 494/540/20
Провадження № 1-кп/494/141/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2020 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження № 0000099 від 06.04.2020 року щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рівне Березівського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, на утриманні нікого не має, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ., не маючий судимості.
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - КК України);

ВСТАНОВИВ:

02.06.2020 року на адресу Березівського районного суду Одеської області надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа передана канцелярією суду до розгляду судді Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 04.06.2020 року призначено підготовче судове засідання .
Справа неодноразово відкладалася у зв`язку з карантином.
Відповідно до обвинувального акту, вбачається, що 31.03.2020 року ОСОБА_5 на підставі усної домовленості з його сестрою ОСОБА_4 став проживати у її будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та мав вільний доступ до усіх приміщень, які знаходяться на території домоволодіння. 05.04.2020 року, приблизно о 15:30 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, зайшов до гаражного приміщення, яке розташоване у дворі вищевказаного домоволодіння за вказаною адресою та викрав подрібнювач зерна марки «Єликор -1», бувший у використанні, вартістю 2500 грн, який належить ОСОБА_4 . У подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Під час досудового розслідування, 20 травня 2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладена угода про примирення.
Згідно даної угоди ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений у вигляді 150 годин громадських робіт.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали угоду про примирення сторін, яка надійшла з обвинувальним актом, просять суд затвердити.
При цьому, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, клопоче затвердити угоду про примирення від 20.05.2020 року, досягнуту між ним та потерпілою ОСОБА_4 за якою він визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, примирився з потерпілою, сторони дійшли згоди щодо призначення покарання у виді 150 годин громадських робіт. Також пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, він розуміє права, передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження цієї угоди.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала угоду про примирення, просить суд її затвердити, призначивши обвинуваченому покарання, визначене цією угодою. Також пояснила, що на даний час претензій до обвинуваченого не має, укладення угоди з її сторони є добровільним, наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України зрозумілі.
Перевіривши угоду про примирення та заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого, його захисника, суд доходить висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, зазначена угода про примирення відповідає вимогам КПК України та закону, і підлягає затвердженню.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.469 КПК України «за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення».
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, - ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.185 КК України.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Потерпіла також розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п.2 ч. 1 ст.473 КПК України.
Також судом встановлено, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.
Міра покарання, узгоджена сторонами угоди про примирення, відповідає санкції ч.1 ст. 185 КК України.
Згідно ч.5 ст.65 КК України «у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди».
Частиною 5 ст.469, п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що «укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. При прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення».
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, «якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання».
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.
Речові докази по справі - відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.368- 371, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 травня 2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Речові докази по справі - відсутні.
Цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпіла чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1