Cправа № 127/2246/21
Провадження № 1-кс/127/921/21
У Х В А Л А
Іменем України
01 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора: ОСОБА_3
підозрюваного: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного фактичного місця проживання, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділення Відділу поліції №1 Вінницького РУП поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 29.01.2021 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що близько 14:45 години 25.01.2021, ОСОБА_6 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 31.05.2017, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 помітив, що вхідні двері до вищевказаного будинку відчинені та всередині нікого немає. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з даного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 через хвіртку у паркані проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_7 та у подальшому через вхідні двері, проник до вищевказаного будинку. Потрапивши до кухні, ОСОБА_6 таємно заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG A7», в копусі синього кольору, SIM-картка НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 9 474, 05 грн., в чохлі вартістю 799 грн.
Після чого ОСОБА_6 з місця злочину втік, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 10273,05 гривень.
27 січня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, який засуджувався:
- 22.02.2000 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, звільнений 13.06.2000 згідно акту амністії (судимість погашена);
- 04.02.2002 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ст. 75, ст. 104 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком 2 роки;
- 18.02.2004 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці, звільнений 14.07.2006;
- 30.03.2007 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений 25.09.2009;
- 17.02.2010 Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 3 роки;
- 04.11.2010 Вінницьким районним судом за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 29.08.2014;
- 31.05.2017 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 22.10.2018, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Як зазначає слідчий, вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:
- заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення,
- протоколом огляду місця події,
- постановою про визнання предмету речовим доказом,
- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ,
- поясненням ОСОБА_6 ,
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ,
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ,
- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідкам,
- повідомлення про підозру ОСОБА_6 ,
- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 .
На даний час у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема:
- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 3 до 6 років;

- незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_6 матиме можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:
- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;
- домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.
Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного слідчий просив клопотання задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати дл підозрюваноого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, крім того просив визначити останньому заставу.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовився від захисника, про що подав відповідну заяву, пояснивши це тим, що адвокат йому не потрібен, оскільки він вину визнає повністю. В той же час підозрюваний заперечував, щодо поданого клопотання, просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувавши запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Разом з тим, підозрюваний не зміг пояснити за якою адресою він на даний час проживає.
Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.
Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження № 0000081, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 26.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що близько 14:45 години 25.01.2021, ОСОБА_6 , маючи ряд не знятих і не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за вироком Вінницького міського суду від 31.05.2017, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 помітив, що вхідні двері до вищевказаного будинку відчинені та всередині нікого немає. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з даного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з корисливими мотивом та метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 через хвіртку у паркані проник на територію вищевказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_7 та у подальшому через вхідні двері, проник до вищевказаного будинку. Потрапивши до кухні, ОСОБА_6 таємно заволодів мобільним телефоном марки «SAMSUNG A7», в копусі синього кольору, SIM-картка НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вартістю 9 474, 05 грн., в чохлі вартістю 799 грн.

Після чого ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 10273,05 гривень.

27 січня 2021 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000081; заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення; протоколу огляду місця події; постанови про визнання предмету речовим доказом; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 ; письмових пояснень ОСОБА_6 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка; повідомлення про підозру ОСОБА_6 ; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 неодружений, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні не має, без постійного місця проживання, раніше неодноразово судимий, востаннє 31.05.2017 Вінницьким міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 22.10.2018.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обгрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_6 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, зокрема його матеріальний стан (непрацюючий) слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 45400,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Затримати підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак в межах строку досудового розслідування, тобто до 27 березня 2021 року (включно).
Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 27 березня 2021 року.
Одночасно визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400,00 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста грн.), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:
1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;
2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду,
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.
Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.
У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі невиконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Організацію затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складання протоколу затримання покласти на слідчого СВ Відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя