ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2092/20 Справа № 203/1240/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000366 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючий, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання не маючий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 30 липня 2020 року включно,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він має постійне місце проживання, реєстрацію за даним місцем проживання, переховуватись від суду та органів досудового розслідування намірів не має, як і не має намірів чинити тиск на потерпілого чи свідків. Окрім цього, вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки він має хронічні захворювання, що підтверджується відповідними медичними довідками, та має матір інваліда, яка потребує постійного догляду.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 30 липня 2020 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до шести років позбавлення волі, судове дослідження доказів по справі не проведене, також суд враховує, що раніше обвинувачений судимий за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення у період відбуття іспитового строку, щодо ОСОБА_8 до судів направлені ще вісім обвинувальних актів, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений зможе перешкодити встановленню істини у справі, вплинути на потерпілого та свідків, які не були допитані в судовому засіданні, переховуватися від суду із метою уникнення відповідальності та продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Отже на теперішній час не зникли ризики, зазначені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому ОСОБА_8 міри запобіжного заходу.
Крім того, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження міри запобіжного заходу було прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення «Лабіта проти Італії», за яким питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст.392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт №0000366 від 16.02.2020 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 18.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 01.06.2020 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з тих підстав, що на цей час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для його обрання.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, впливати на потерпілого та свідків, які на цей час не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення в період іспитового строку, окрім того обвинувачений раніше судимий за злочини проти власності, не працює, міцних соціальних зв`язків не має.
Також прокурором в судовому засіданні зазначено, що потерпілий надав до органу досудового розслідування заяву, в якій вказав, що він боїться за своє життя та здоров`я, у зв`язку із вчиненням щодо нього кримінального правопорушення та просив захистити його від подальшого тиску та можливих протиправних дій з боку обвинуваченого.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Доводи обвинуваченого про те, що він має хронічні захворювання та матір інваліда, яка потребує постійного догляду, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того, відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку із станом здоров`я.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9