Номер провадження: 11-кп/813/2124/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року у кримінальному провадженні №003421 від 30.06.2020 року, відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нові Палешти Палештського району республіки Молдови, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який працює водієм у КУ «Горавтогосподарство», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.12, ч. 1 ст. 115 КК України
установив
Зміст оскарженого судового рішення.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 10.11.2020 року. Відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись з ухвалою районного суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, зазначає, що висновок суду про доведеність прокурором наявності ризиків є помилковим так як розгляд клопотання захисту про зміну запобіжного заходу підзахисного відбувався одночасно з розглядом клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу і, жодними доказами клопотання прокурора не обґрунтоване, натомість клопотання сторони захисту обґрунтовані належними та допустимими доказами, які судом не дослідилися і яким не надана відповідна оцінка.
Сторона захисту вважає, що суд дійшов передчасних висновків та застосував занадто суворий запобіжний захід до ОСОБА_8 , який не відвідає меті застосування запобіжних заходів, встановленої ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, вказує, що ризики, заявлені прокурором відсутні та нічим не підтверджені, судом не розглянута можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, що визначено в тому числі у судової практиці ЄСПЛ.
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила її залишити без задоволення, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч.2 ст.392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, вищезазначена ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року підлягає апеляційному оскарженню.
Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту (а.с. 1-10), на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 за п.12 ч.2 ст.115 КК України.
Оскільки ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ніким не оскаржена, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.
Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 року (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року, на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.
Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Виходячи з положень п.24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що досліджуються судом під час розгляду обвинувального акту та на підставі яких ухвалюється судове рішення по суті.

З виділених матеріалів судової справи вбачається, що на розгляді в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №003421, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.06.2019 року, відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обвинувачених за п.12 ч.2 ст.115 КК України. Наразі, остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято та судовий розгляд триває, а зважаючи на обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 злочину, його характеру, тяжкості та зухвалості, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винним (довічного позбавлення волі), колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Колегія суддів відхиляє доводи захисника обвинуваченого про відсутність ризиків, з огляду на таке.
Як вбачається з журналу судового засідання місцевого суду, розгляд обвинувального акту розпочатий, судом встановлено порядок дослідження доказів, де допит потерпілого та свідків розпочнеться після дослідження письмових доказів (а.с.11-17).
При цьому, як вбачається з журналу судового засідання сторона захисту погодилась із запропонованим порядком дослідження доказів.
В судовому засідання апеляційної інстанції прокурор зазначив, що на даний час судом досліджуються письмові докази, допит потерпілих та свідків не розпочався.
Таким чином, станом на час вирішення питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, існує ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків.
Щодо твердження апеляційної скарги про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, апеляційний суд зазначає наступне.
З матеріалів, долучених до апеляційної скарги стороною захисту вбачається, що:
- місце реєстрації обвинуваченого ОСОБА_8 АДРЕСА_1 (а.с. 31);
- місце проживання АДРЕСА_2 (а.с. 31, 54) та АДРЕСА_3 (а.с. 61).
В судовому засіданні апеляційного суду захисник не надав достеменної інформації щодо того, за яким саме місцем проживання обвинувачений буде проживати у разі обрання йому менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а відтак, апеляційний суд вважає оманливими вищевказані доводи апеляційної скарги та відхиляє їх.
З урахуванням цих суперечливих обставин визначити належне місце відбування домашнього арешту не вбачається можливим.
Крім того, характеристики з місця проживання про особу ОСОБА_8 не містять персоніфікованих даних про осіб, якими цей документ підписаний (відсутні копії паспортних даних тощо), а тому апеляційний суд ставиться до них критично.
Що стосується посилань сторони захисту про наявність офіційного працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційний суд не приймає ці доводи, оскільки на їх підивердження жодних документальних підтверджень захисником не надано.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апелянта про необхідність догляду обвинуваченим ОСОБА_8 його літніх батьків, оскільки сторона захисту не надала будь-яких належних документів про неможливість їх проживання без стороннього догляду, та про відсутність у обвинуваченого братів (сестер), які б могли забезпечувати такий догляд.
Отже, доводи апелянта про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, апеляційним судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наявність родинних зв`язків не спростовують викладених в ухвалі висновків, а наявність ризиків не дають достатніх підстав вважати, що зазначені соціальні фактори можуть мати стримуючу дію, а покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду.
Крім того, стороною захисту не спростовано висновки суду про відсутність або зменшення будь-якого ризику, зазначеного в оскаржуваній ухвалі та неможливості утримання обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятору.
Отже, доводи захисника обвинуваченого про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом першої інстанції прийняте законне рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_8 на даний час не можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти і до теперішнього часу наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо фактичного не розгляду клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки як вбачається з резолютивної частини ухвали, місцевим судом клопотання розглянуто та ухвалено відповідне рішення, яке у відповідності до ст.392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.
Таким чином, апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питаннящодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.
Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 177-179, 331, 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 11.09.2020 року у кримінальному провадженні №003421 від 30.06.2020 року, якою продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 діб, тобто до 10.11.2020 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4