Єдиний унікальний номер 448/4/21
Провадження № 1-кп/448/99/21
В И Р О К
Іменем України

25.01.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 14 грудня 2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Судова Вишня, Мостиського району Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України (далі КК), -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Піщанка, Піщанського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, українця, громадянина України, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України (далі КК), -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_6 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалися особи.
1. 13.12.2020 року близько 21:00 год. ОСОБА_3 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_1 , у зв`язку з написанням заяви ОСОБА_6 у Мостиське відділення поліції Яворівського відділу поліції ГУНП у Львівській області про спричинення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, з метою залякування потерпілого, спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень, побили останнього. Зокрема, ОСОБА_3 наніс потерпілому удар долонею по обличчі зліва, чим спричинив садно на обличчі, крововилив та рану на слизовій нижньої губи, що відповідно до висновку експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, та декілька ударів ногами по тулубу справа, а ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 декілька ударів ногами по тулубу зліва, чим завдав йому фізичного болю.

2. В подальшому, переслідуючи умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч його волі, із застосування фізичної сили, помістили потерпілого ОСОБА_6 на заднє сидіння автомобіля марки ВАЗ 21011 р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , де ОСОБА_4 утримував потерпілого, обличчям вниз, сидячи на ньому, щоб останній не бачив маршруту руху авто, завезли до лісового масиву, що поблизу с. Бортятин Мостиського району Львівської області. Перебуваючи у лісовому масив, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 впродовж близько 30 хвилин, продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне позбавлення волі, із застосуванням психологічного тиску та залякування ОСОБА_6 , утримували потерпілого проти його волі, примушуючи в цей час копати яму, в яку погрожували закопати ОСОБА_6 .
3. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у незаконному позбавленні волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину групою осіб.
4. Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у незаконному позбавленні волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину групою осіб.
ІІ. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
5. 30 грудня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 14 грудня 2020 року в порядку статей 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 укладено угоду про примирення.

6. Відповідно до даної угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за частиною другою статті 146 КК.

7. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк один рік, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

8. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та потерпілому, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

9. 30 грудня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 14 грудня 2020 року в порядку статей 468, 469 та 471 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про примирення.

10. Відповідно до даної угоди потерпілий та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за частиною другою статті 146 КК.

11. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді обмеження волі на строк один рік, в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

11. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному та потерпілому, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

ІІІ. Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується.
12. Відповідно до частини третьої статті 469 КПК угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

13. Згідно обвинувального акту, підозрюваним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 146 КК, яке враховуючи положення статті 12 КК відноситься до категорії нетяжкого злочину.

14. В підготовчому судовому засіданні підозрювані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо вказали, що вони цілком розуміють:

14.1 що вони мають право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, а вони мають такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

14.2 наслідки укладення та затвердження угод, передбачених статтею 473 КПК;

14.3 характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 146 КК.

14.4 Крім того зазначили, що вони погоджуються з видом покарання, яке до них буде застосовано в результаті затвердження угоди про примирення та наполягають на затвердженні угоди про примирення.

15. Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені статтею 473 КПК та просить затвердити зазначену угоду, оскільки претензій матеріального та морального характеру не має.

16. Прокурор в судовому засіданні зазначає, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоди про примирення затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді покарання. Додатково просив врахувати, що автомобіль марки «ВАЗ 21011» р.н. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, тому просить на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КПК застосувати до нього спеціальну конфіскацію, долю інших речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
17. Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

18. Виходячи з вищевикладеного, та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоди про примирення на відповідність вимогам КПК, вислухавши думку прокурора, який не заперечив щодо затвердження угод, підозрюваних та потерпілого, Суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угод про примирення, укладених 30 грудня 2020 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000372 від 14 грудня 2020 року між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваними ОСОБА_3 , між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 з кожним окремо.

19. Призначити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному окремо узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

20. Вирішуючи питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, слід зазначити, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

21. З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного ОСОБА_3 , який на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває та обставин, що пом`якшують, якими є: щире каяття ОСОБА_3 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись, обставини, що обтяжують покарання відсутні, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

22. З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), особи винного ОСОБА_4 , його стан здоров`я - на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансері не перебуває, та обставин, що пом`якшують, якими є: щире каяття ОСОБА_4 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись; обставиною, що обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік, із покладенням на нього обов`язків, регламентованих ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

23. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та угоди між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 від 30 грудня 2020 року і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
ІV. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
24. Процесуальні витрати по справі відсутні.

25.Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2020 року накладено арешт на автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ до замка запалювання вказаного автомобіля, лопату, гумовий килим, які визнані речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні.

26. Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

27. Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом.

28. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

29. Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання.

30. Судом встановлено, що автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на праві власності належить ОСОБА_7 .

31. Конвенцією, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

32. Прокурором в суді не було доведено, що ОСОБА_7 знала чи могла б знати про незаконне використання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 її автомобіля.

33. Тому, згідно вимог ч. 5 ст. 96-2 КК України, якими передбачено, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю).

34. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

35.Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно, відсутні.

36. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

37. Цивільний позов по справі не заявлявся.

38. Запобіжний захід ОСОБА_3 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

39. Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

З цих підстав,
керуючись пунктом 1 частини третьої статті 314, статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В :

1. Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 від 30 грудня 2020 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000372 від 14 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України.

2. ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 30 грудня 2020 року покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
3. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

4. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

4.1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

4.2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

5. Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

6. Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

7. Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 від 30 грудня 2020 року в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000372 від 14 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України.

8. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 146 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним від 30 грудня 2020 року покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
9. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

10. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

10.1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

10.2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

11. Іспитовий строк ОСОБА_4 , рахувати з моменту проголошення вироку.

12. Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати

13. Процесуальні витрати по справі відсутні.

14.Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 16.12.2020 року на транспортний засіб - автомобіль марки «ВАЗ-21011», реєстр.номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ до замка запалювання вказаного автомобіля, лопату та гумовий килим.

15. Речові докази в кримінальному провадженні:
15.1 транспортний засіб «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на арешт майданчику Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області за адресою: м.Мостиська, вул. Будзиновського, 6, Львівської області, повернути власнику ОСОБА_7 ;
15.2 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключ до замка запалювання вказаного автомобіля, котрі знаходяться на зберіганні при матеріалах кримінального провадження №0000372 - повернути власнику;
15.3 лопату та гумовий килим, котрі знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Львівської області повернути власнику.

16.Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

17. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

18. Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.

19.Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

20.Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

21.У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

22.Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом

Вирок суду проголошено 26.01.2021 року.

Суддя ОСОБА_1