В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 листопада 2020 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 ,потерпілого ОСОБА_4 ,обвинуваченої ОСОБА_5 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки м.Запоріжжя,громадянки України,з середньою освітою,незаміжньої,офіційно не працюючої,зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , мешкає за адресою АДРЕСА_2 раніше не судимої

у вчиненні кримінального проступку,передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.03.2020 року приблизно о 09.30 год. ОСОБА_5 ,маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи з корисливих мотивів,знаходячись біля першого під`їзду будинку № 3 по вул.Бочарова в м.Запоріжжі,під приводом здійснення телефонного дзвінка,заздалегідь не маючи наміру повертати майно власнику, отримала від ОСОБА_4 належний останньому мобільний телефон Samsung моделі SMJ510HZDSEK імей1: НОМЕР_1 імей2: НОМЕР_2 вартістю 1600 гр.,після чого зникла з місця скоєння злочину та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд,чим заподіяла потерпілому матеріальну шкоду у вказаному вище розмірі.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку винуватою себе визнала повністю.

Пояснила,що вранці 20.03.2020 р.,повертаючись з ринку додому,зустріла знайомого ОСОБА_6 ,у розмові з яким дізналася про те,що останній прямує у ломбард здати у заклад новий мобільний телефон в упаковці з документами,та вирішила ним заволодіти. Повідомивши потерпілому,що вона бажає придбати цей телефон для власного використання,але їй необхідно подзвонити знайомим,щоб принесли гроші для розрахунку,вона отримала телефон від потерпілого,відійшла з ним за ріг будинку,де потерпілий вже не міг за нею спостерігати,на громадському транспорті поїхала на ринок,де продала телефон за готівку,яку витратила на власні потреби. У скоєному розкаялась,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорювала.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченою,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються.При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченої у вчинені інкримінованого їй кримінального проступку знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує її дії по ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману(шахрайство).

Відповідно до статей 50,65 КК України особі,яка вчинила злочин, має бути призначено покарання,необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

При призначенні обвинуваченій покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченої.

Так, ОСОБА_5 має постійне місце проживання,раніше не судима,не працює,матеріальну шкоду потерпілому не відшкодувала.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченої,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Враховуючи особу обвинуваченої, характер скоєного кримінального проступку, розмір шкоди, завданої вчиненням кримінального проступку, яка обвинуваченою не відшкодована,суд дійшов висновку, що мірою виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень має бути кримінальне покарання у виді громадських робіт,оскільки для сплати штрафу обвинувачена не має офіційних доходів.

Речові докази не надавались.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373,374,375,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватою ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у вигляді громадських робіт строком 200(двісті)годин.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1