Справа № 481/670/18
Провадж.№ 1-кп/481/48/2020
УХВАЛА

/судового засідання/

16 липня 2020 року Новобузький районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , її представника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Новий Буг Миколаївської області, клопотання захисника про судове доручення щодо проведення слідчого експерименту із обвинуваченим та призначення експертизи при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 26 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
у провадженні Новобузького районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 26 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

16 липня 2020 року у судовому засіданні при розгляді згаданого кримінального провадження захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання у порядку ст.. 333 КПК України про доручення СУ ГУНП в Миколаївській області провести слідчий експеримент із обвинуваченим ОСОБА_6 та призначити авто технічну експертизу механізму та обставин ДТП. Таке клопотання обґрунтовував необхідністю встановлення істини у даному кримінальному провадженні. Стверджував, що при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження слідчого експерименту із обвинуваченим проведено не було, що позбавило права його підзахисного на висловлення власної версії події, що відбулася 26.12.2017 року. Також додав, що протягом двох місяців під час досудового розслідування даного кримінального провадження обвинувачений знаходився під вартою, що позбавляло орган досудового розслідування провести із ним слідчий експеримент.

Обвинувачений у судовому засіданні клопотання захисника підтримав.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання заперечив, підтвердив те, що на досудовому розслідуванні кримінального провадження дійсно із обвинуваченим не було проведено слідчого експерименту, оскільки останній відмовлявся давати будь-які показання.

Потерпіла та її представник у судовому засіданні проти задоволення такого клопотання також заперечили. Стверджуючи, що таке клопотання свідчить лише про затягування зі сторони захисту розгляду справи.

Проаналізувавши клопотання захисника, заслухавши думку усіх учасників судового провадження, суд вважає за необхідне у задоволенні такого клопотання відмовити, виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України єдиним засобом досягнення цілей кримінального провадження є додержання належної процедури доказування з метою отримання достовірної інформації щодо події кримінального правопорушення чи пов`язаних із нею обставин, яка може бути використана для підтвердження винуватості або невинуватості особи у вчиненні злочину. Завданнями кримінального провадження є захист особи від злочинів, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.

Частиною 4 цієї ж статті визначено, що під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Як на підставу свого клопотання захисник посилається на необхідності проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_6 для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, оскільки при дачі показань обвинуваченим в суді встановлено такі обставини, які не були перевірені на досудовому розслідуванні.

Разом з тим судом встановлено те, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження, органом досудового розслідування було запропоновано ОСОБА_6 розповісти про свою версію події, що трапилася із його участю. Проте, він, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, від такого відмовився.

Більше того, на досудовому розслідуванні ОСОБА_6 було забезпечено його право на захист, йому було надано правову допомогу адвоката. Однак ані від адвоката, ані від самого обвинуваченого будь-яких клопотань з приводу неповноти досудового розслідування кримінального провадження чи необхідності проведення будь-якої слідчої дії із обвинуваченим не надходило.

Так само не вказано ними на поважність причин не звернення їх із відповідним клопотанням.

Більше того, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , погодився на дачу показань, його було допитано безпосередньо у судовому засідання, відтак забезпечено його право на висловлювання своєї версії події, що відбулася 26.12.2017 року, який при цьому не повідомив таких відомостей, які би спростовували його причетність до настання ДТП чи не були перевірені органом досудового розслідування.

Доводи сторони захисту щодо неможливості на досудовому розслідуванні проведення слідчого експерименту із обвинуваченим у зв`язку з триманням його під вартою протягом близько двох місяців не заслуговують на увагу, оскільки тримання підозрюваного чи обвинуваченого під вартою не є перешкодою для проведення будь-яких слідчих дій із ним, у тому числі і слідчого експерименту.

Також суд вважає за необхідне наголосити на наступному.

Згідно із ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Разом із тим, у зв`язку із відмовою стороні захисту у задоволенні клопотання у частині щодо проведення слідчого експерименту із обвинуваченим, у іншій частині клопотання (щодо призначення експертизи) також слід відмовити у зв`язку із його передчасністю.

Таким чином, беручи до уваги усе вище викладене, дотримуючись принципу розумності строків розгляду справи в суді, та керуючись ст. 333 КПК України суд,-

постановив:

у задоволенні клопотання захисника про судове доручення щодо проведення слідчого експерименту із обвинуваченим та призначення експертизи при розгляді кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 26 грудня 2017 року, відносно ОСОБА_6 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 20.07.2020 року.

Суддя ОСОБА_1