н/п 1-кп/953/1073/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , законних представників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши в приміщенні Київського районного суду м. Харкова в залі судового засідання кримінальну справу по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.07.2020 року за № 0002519 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ, без громадянства, не маючий освіти, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, не маючий офіційного місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, не маючий офіційного місця реєстрації, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , 24 червня 2020 року, приблизно о 22 годині 50 хвилин, знаходячись біля будівлі за адресою: м. Харків, вул. Амурська, 1, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, реалізуючи спільний умисел, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки своїх дій та свідомо бажаючи їх настання, з метою полегшення досягнення результату своїх злочинних дій та можливості заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 схопив правою рукою потерпілого ОСОБА_11 за шию та тулуб і утримував його, в цей час ОСОБА_4 умисно наніс один удар кулаком правої руки в область носа потерпілого ОСОБА_11 , після чого обома руками почав наносити ще декілька ударів в область голови та обличчя потерпілого.

Потім ОСОБА_4 намагався вихопити з кишені ОСОБА_11 його мобільний телефон. У цей час потерпілий схопився за кишеню правою рукою та тримав телефон, таким чином, щоб ОСОБА_4 не зміг його вихопити. Після цього останній вкусив потерпілого за праву руку, а ОСОБА_5 використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілим продовжував тримати останнього, подавлюючи його волю до опору, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Таким чином, ОСОБА_5 полегшив та сприяв іншому співучаснику ОСОБА_4 у заволодінні майном потерпілого, які, діючи за раптово виниклим спільним умислом, спрямованим на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою спільного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи їх відкритий характер для оточуючих та потерпілого, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрито заволоділи мобільним телефоном ТМ «Мі А2», Віаск 4 GВ RАМ 32 GВ ROМ, згідно товарознавчої експертизи №175 від 28.07.2020 - 2850, 00 грн., що належить потерпілому ОСОБА_11 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_11 згідно висновку судово-медичної експертизи №09-2416/2020 від 25.07.2020 завдано тілесне ушкодження у вигляді синця на голові, обличчі, садно на губі, синець та садна на правій руці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим у подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, а саме - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України визнали повністю та пояснили, що дійсно вчинили злочин, який їм інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорювали, пояснили причини та обставини скоєного.

В скоєному обвинувачені щиро розкаюються, вказуючи, що зробили для себе висновки і це їх єдиний проступок, запевняють, що більше подібного не повториться, спричинену шкоду відшкодували і вибачилися перед потерпілим, який їх простив та претензій не має. Просили врахувати їх молодий вік та бажання жити з сім*єю та рідними, продовжувати навчання та піти працювати.

Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину у вчиненні інкримінованих їм органом досудового розслідування злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачені вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції.

За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України доведена у повному обсязі.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.2 ст. 186 України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_5 суд також кваліфікує за ч.2 ст. 186 України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Згідно ст.ст. 65, 103 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання неповнолітнім обвинуваченим суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, відшкодування завданої шкоди та вибачення перед потерпілим, позицію потерпілого щодо покарання до обвинувачених, пом`якшуючі покарання обставини, дані про особи обвинувачених, висновку відділу пробації, що викладені у досудовій доповіді.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, визнання своєї провини в повному обсязі, відсутність претензій до нього з боку потерпілого, відшкодування шкоди, дані про особу обвинуваченого, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що той є неповнолітньою особою, раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працевлаштований, вступив до навчання у вечірній школі, не має місця реєстрації, проживає в м. Харкові з тіткою, яка ним пілкується, за місцем проживання характеризується задовільно, за даними ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на профілактичному обліку не перебуває, режим тримання не порушував.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 за п.1 ч.1 ст. 66 КК України є щире каяття, яке суд вбачає у визнанні своєї провини, відшкодуванні шкоди і цивільного позову, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 за ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, що викладений у досудовій доповіді провідного інспектора сектору ювенальної пробації м. Харкова філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області від 16.10.2020 року виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення.

Також, у даному висновку зазначено, що виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення: 1.продовжити навчання, 2.рекомендувати проводити з неповнолітнім індивідуальні консультації фахівців з метою корекції особистих якостей та поведінки обвинуваченого, 3.рекомендувано направити неповнолітнього разом з батьками та тіткою до ЦСС та ССД за місцем проживання з метою консультування батьків щодо належного виховання дитини та відновлення документів, що засвідчують особу неповнолітнього, 4. рекомендовано направити до Соціального будинку та центру денного перебування для дітей та підлітків «Компас» Благодійної організації «Благодійний фонд Благо».

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує відношення обвинуваченого до вчиненого, визнання своєї провини в повному обсязі, відсутність претензій до нього з боку потерпілого, часткове відшкодування шкоди, дані про особу обвинуваченого, і вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції статті, інкримінованої йому.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що той є неповнолітнім, раніше не судимий, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працевлаштований, не має місця реєстрації, проживає в Харківській області з родиною (багатодітна родина 8 осіб, 6 дітей), де характеризується задовільно, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, сім*я перебуває на обліку у зв*язку з безробіттям працездатних членів сім*ї та малозабезпеченості родини. Мати обвинуваченого зі її слів є інвалідом 3 групи і не може працювати.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно п.1 ч.1 ст. 66 КК України є щире каяття, яке суд вбачає у визнанні провини та частковому відшкодуванні шкоди і цивільного позову, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 за ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно висновку органу пробації, що викладений у досудовій доповіді провідного інспектора сектору ювенальної пробації м. Харкова філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області від 19.10.2020 року виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього обвинуваченого, а також низький рівень вчинення повторного правопорушення.

Також, у даному висновку зазначено щодо здійснення нагляду за ОСОБА_5 , його поведінкою, відвідування психолога для психокорекційної роботи та консультації з подолання проявів протиправної поведінки, враховуючи доступність відповідних програм і послуг.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження ними вчинення нових злочинів, необхідно призначити їм покарання відповідно до санкцій статті, що інкриміновано в межах, необхідних для досягнення цих цілей.

При цьому, суд, дослідивши всі обставини справи, відповідно до вимог ст.ст. 75, 104 КК України вважає можливим звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вони протягом іспитового строку не скоять нового злочину та виконають покладені на них в силу ст. 76 КК України обов`язки.

І саме таке призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення неповнолітніх обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень. Також, суд зазначає, що покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2002 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

При вирішенні даного питання щодо звільнення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, судом враховано як практику ЄСПЛ (рішення від 27.11.2008 у справі «Свершов проти України»), де суд обов`язаний враховувати вік обвинуваченого, так і тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України, єдиний епізод вчиненого, і ті обставини, що обвинувачені є неповнолітніми, раніше не судимі, щиро розкаялися у вчиненому та визнали свою провину в повному обсязі, ОСОБА_4 повністю, а ОСОБА_5 частково відшкодували шкоду, вибачилися перед потерпілим, потерпілим подано заяви щодо покарання відносно обвинувачених, не наполягаючи на позбавленні волі.

Судом враховані також принципи найкращих інтересів дитини, встановленим в ст.3 Конвенції ООН про права дитини, положення розд. XV КК України, відомості, надані у висновках досудової доповіді інспектора сектору ювенальної пробації м. Харкова філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області, які визначивши рівень повторного вчинення кримінального правопорушення кожним з обвинувачених, вивчивши особи як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 , вважають за можливе призначення покарання без позбавлення волі на певний строк та визначили ряд рекомендаційних заходів органу пробації, з якими як обвинувачені, так і їх законні представники погодились та зобов*язались виконувати.

Судом враховані і надані всі відомості по особистості кожного з обвинувачених, які тільки починають життя, врахований склад сім*ї у кожного з обвинувачених ( що у ОСОБА_13 багатодітна родина, мати-інвалід, що він є старшим з дітей, збирається піти працювати і допомагати родині; у ОСОБА_12 обставини його життя та відсутність поруч матері, яка його залишила, ті обставини, що його вихованням та піклуванням займається тітка та інші родичі, те, що він пішов на навчання у вечірню школу для отримання елементарних знань, бажання піти працювати та навчатися, допомагати родині).

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин по справі та вивченням особи кожного з обвинувачених свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливе без реального відбуття ними покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість їх звільнення з випробуванням станом на теперішній час в рамках цього кримінального провадження, надавши їм шанс виправитися та повернутися до нормального життя, зважаючи на їх вік та підтримку рідних.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 суд задовольняє частково та стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 суму в розмірі 5500 грн., враховуючі ті обставини, що обвинуваченим сплачена сума відшкодування під час розгляду справи в розмірі 2000 грн. згідно представлених квитанцій, які долучені до матеріалів справи та перевірені судом.

Щодо вимог потерпілого ОСОБА_11 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 7500 грн., суд відмовляє, враховуючи повне відшкодування шкоди, як вбачається з заяви потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд стягує з обвинувачених на користь держави витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 1634,50 грн.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі

Звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

В час відбуття покарання призначеного судом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зарахувати час перебування їх під вартою в умовах СІЗО під час попереднього ув*язнення та судового слідства, а саме зарахувати час перебування під вартою: ОСОБА_5 з 25.07.2020 року по 27.07.2020 року, а ОСОБА_4 з 25.07.2020 року по 04.11.2020 року.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, ОСОБА_4 з-під варти звільнити в залі суду, негайно.

Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У зв*язку з обранням особистого зобов*язання покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки на строк 60 днів, тобто до 01.01.2021 року: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту скасувати, обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У зв*язку з обранням особистого зобов*язання покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки на строк 60 днів, тобто до 01.01.2021 року: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Речові докази (диск з відеозаписом) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, повернуті потерпілому залишити у користуванні та власності потерпілого.

Позов ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 суму у відшкодування моральної шкоди 5500 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз - по 817,25 грн., з кожного.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1