ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/3107/20
Провадження № 1-кп/210/706/20

"12" серпня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
сторони кримінального провадження, які беруть участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного 22 травня 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000744 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню освіту, не працевлаштований, не одружений, малолітніх чи неповнолітніх дітей не маючий, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений:
- 30.07.2007 року Довгинцевським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 07.10.2011 року за ст. 81 КК України, умовно-достроково на не відбутий термін 6 міс. 24 дні
- 13.05.2013 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2014 скасовано звільнення з випробувальним та направлено до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2017 звільнено умовно-достроково на не відбуту частину покарання строком 10 місяців 14 днів.
- 07.07.2020 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст. 358 ч.1, ст. 358 ч. 4 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю в один рік (вирок набув законної сили 07.08.2020р.)
запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 будучи раніше засудженим 30.07.2007 Довгинцівський районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і маючи не зняту в законному порядку судимість знову повторно вчинив новий, умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
21 травня 2020 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_4 зайшов до приміщення квартири, що розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за запрошення останнього, де в кухонній кімнаті вищевказаної квартири вживали спиртні напої. В той же день близько о 15 год. 40 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), потерпілий ОСОБА_5 пішов до іншої кімнати вищевказаної квартири та у ОСОБА_4 виник раптово злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) для подальшого обернення його у свою користь, реалізуючи який він достовірно розуміючи що над його діями відсутній контроль з боку потерпілого, з прямими умислом, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу в житловій кімнаті вищевказаної квартири у шафі помітив на полечці мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 , власник якого фактично на той час перебував в іншій кімнаті квартири та фактично не спостерігав за власним майном й в той час ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, мобільного телефону: марки "Samsung" моделі «SМ-G531F» чорного кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 , вартість якого відповідно висновку експерта № 1610 від 25.05.2020, складає 1187,50 грн., належним потерпілому ОСОБА_5 завдавши останньому майнової шкоди на вищевказану суму, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України за ознаками: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся, та пояснив суду, що прийшов до потерпілого в квартиру на його запрошення, де вони разом вживали спиртні напої. Коли потерпілий відійшов до іншої кімнати взяв мобільний телефон марки "Samsung" моделі «SМ-G531F», виключив його та поклав до кишені. Коли потерпілий повернувся, вони разом ще вживали спиртні напої. Потім він залишив квартиру потерпілого, а мобільний телефон продав знайомому. Потім він повернув потерпілому викрадений телефон. Так вчинив, оскільки тоді бажав ще випити. Шкодує, що так сталось. Просив суд суворо не карати, зазначив, що відповідні висновки для себе зробив.
Показання ОСОБА_4 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, обвинувачений не оспорює фактичні обставини, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину обвинуваченим, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту потерпілого, свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.
Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оскаржуються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності його позиції.
Аналізуючи зібрані в справі докази та встановлені фактичні обставини суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 винуватий у вчиненні зазначених вище дій, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Згідно з частини 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень..
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує положення частини 3 статті 5 Кримінального кодексу України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Згідно з частиною 4 статті 12 КК України (в редакції, чинній на момент постановлення вироку) нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України, санкція статті передбачає покарання до п`яти років позбавлення волі, суд, враховуючи положення частини 3 статті 5 КК України, відносить злочин, вчинений ОСОБА_4 до злочинів невеликої тяжкості, оскільки на момент постановлення вироку зміни, внесені до статті 12 КК України (в частині кваліфікації кримінальних правопорушень) пом`якшують становище обвинуваченого.
Згідно з вимогами статей 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд, з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів (з урахуванням положень частини 3 статті 5 КК України), особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває та не перебував, перебував у лікаря нарколога з січня 2013 по грудень 2018 з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів,, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання скарг не надходило
На підставі ст. 66 КК України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує щире каяття обвинуваченого у вчиненому, яке виразилось в усвідомленні ним своєї провини та засудженні своєї протиправної поведінки, а також активне сприяння в розкритті злочину, що виразилось у самостійному поверненні потерпілому викраденого телефону .
Обставин, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. Суд не визнає рецидив злочинів як обставину, що обтяжує покарання, оскільки обвинувальним актом вказана обставина не визначена.
Суд також приймає до уваги, досудову доповідь, згідно з якою факторами, які підвищують ризик вчинення правопорушень ОСОБА_4 є відсутність працевлаштування.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, який не вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України, до постановлення вироку Криворізьким районним судом Дніпропетровської області від 07.07.2020 (набрав законної сили 07.08.2020), суд вважає за необхідне на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 більш суворим, призначеного за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.
За приписами статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Так, вчинений ОСОБА_4 злочин згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинив інкримінований йому злочин в один і той же період, що і кримінальний проступок за статтею 358 КК України, за який його засуджено попереднім вироком від 07 липня 2020 року, але до його постановлення. У період з квітня 2017 року (після звільнення з місць позбавлення волі) і по квітень 2020 року ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, а судимість за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2013 року не пов`язана з злочинами проти власності, оскільки ОСОБА_4 був засуджений за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів (ч. 2 ст. 309 КК України) та направлений до місць відбування реальної міри покарання у зв`язку з скасуванням іспитового строку у 2014 році.
Конкретні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину з огляду на зміст і характер його дій не свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, тяжких наслідків внаслідок злочину не настало, викрадене майно повернуто потерпілому. У скоєному ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що було встановлено слідчим ще під час досудового розслідування, зазначено в обвинувальному акті, водночас обставин, які б його обтяжували, не виявлено.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі обставини, обставини справи та відсутність тяжких наслідків від його дій, відшкодування завданої шкоди, та її не значний розмір, враховуючи, що вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2020р. ОСОБА_4 був засуджений за вчинення проступку, а не злочину, суд вважає за можливе, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, на підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2020 року, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) (п. 3 ч. 3 ст.76 КК України).
Початок строку відбування покарання обвинуваченим обчислювати з моменту проголошення вироку.
Речові докази: - мобільний телефон марки "Samsung" моделі «SМ-G531F» чорного кольору ІМЕІ № НОМЕР_1 , який повернуто власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під зберігальну розписку залишити у володінні останнього.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України до вступу вироку в законну силу - не обирати.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення вручається прокурору та обвинуваченому.
Суд роз`яснює обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1