Справа №590/1234/20
№ провадження 1-кп/590/249/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2020 року Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Ямпіль кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шатрище Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 07.02.2020 Ямпільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. /сплачено/, -

за ч. 2 ст. 345 КК України

за участі учасників судового провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_5
У С Т А Н О В И В :
22.08.2020 близько 00:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в кафе «Мандарин», яке розташоване за адресою: Сумська область, Ямпільський район, смт. Ямпіль, вул. Спасо-Преображенська, буд. 7, зустрів ОСОБА_5 та почав з нею розмову, в ході якої в грубій формі почав висловлювати невдоволення в бік ОСОБА_5 з приводу складання останньою на нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, в результаті чого за рішенням суду його було позбавлено права керування транспортним засобом та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
В подальшому, під час розмови ОСОБА_3 , розуміючи, що ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу поза службою, та усвідомлюючи, що 13.07.2020 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення перебувала на службі, тобто безпосередньо виконувала свої службові обов`язки, маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком лівої руки в область правої скроні ОСОБА_5 , після чого його протиправні дії були припинені іншими відвідувачами закладу.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці правої щоки з переходом на праву виличну ділянку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 94 від 22.08.2020 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження (згідно п.п.2.3.1б, 2.3.2б, 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово - медичної служби України» від 17.01.1995 р.).
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про примирення від 05 жовтня 2020 року. За змістом указаної угоди ОСОБА_3 визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік; на підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строк якого визначити вироком, яким буде затверджена угода.
Розглядаючи угоду про примирення, суд виходить з таких мотивів.
Відповідно до вимог частини третьої статті 469КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Суд зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 345 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_3 визнав себе винним, ураховуючи положення статті 12 КК України належить до нетяжких злочинів.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений обставин пред`явленого обвинувачення не оспорив, підтримав угоду, повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України та пояснив, що повністю розуміє права, передбачені частиною 5 статті 474 КПК України, надані йому законом, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, погодився на призначення узгодженого покарання, просив затвердити угоду.
Потерпіла підтримала угоду при примирення, вказала, що претензій до обвинуваченого не має, матеріальна шкода не заподіяна, наслідки затвердження угоди зрозумілі, просила затвердити угоду.
Обвинуваченому та потерпілому судом роз`яснено, що уразі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Потерпілому також роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто згідно з частини шостої статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом у підготовчому судовому засіданні з`ясовано думку прокурора ОСОБА_4 , який вважав, що умови угоди про примирення відповідають законодавству, заперечення проти її затвердження відсутні.
Суд також дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам статті 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені частиною 7 статті 474 КПК України.
Дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого установлено, що він притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення /проступок/ передбаченого ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., штраф сплачено, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не є інвалідом, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працює.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та даним про особу обвинуваченого, а також санкції частини 2 статті 345 КК України.
Крім того, з огляду на установлені судом пом`якшуючі обставини /щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину/, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, ставлення обвинуваченого до скоєного, позицію потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому слід звільнити останнього на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік, з покладанням на період дії іспитового строку обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст..100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись статтями 314, 373, 374, 475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 05 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному 22.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0 000198, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_7 .
Визнати ОСОБА_3 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 345 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно зі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не від`їжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази: Оптичний диск CD-R, на який записано відрізок відео камери відеоспостереження приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташовується за адресою: АДРЕСА_2 , залишити в матеріалах судової справи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення з підстав, визначених частиною 3 статті 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя : ОСОБА_1