КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/4011/2020
Категорія ст. 199 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.09.2020 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.257, ч.4 ст.296 КК України.
Згідно ухвали, розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, обґрунтованість підозри та ризиків, які зазначені у клопотанні слідчого, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Не погодившись з таким рішенням суду, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо його підзахисного. На думку захисту ухвала слідчого судді є незаконною, оскільки його висновки про обґрунтованість підозри, наявність ризиків передбачені ст. 177 КПК України не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошує захисник на тому, що підозра у вчиненні злочинів, про які повідомлено ОСОБА_7 , є передчасною та необґрунтованою. Також захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя не врахував практику Європейського суду за якою суди повинні з`ясувати, чи є тримання особи під вартою до судового розгляду справи єдиним запобіжним заходом, який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого (альтернативного) запобіжного заходу. Крім цього апелянт вказує на те, що слідчий суддя не врахував ту обставину, що сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_7 вже сплинув, оскільки останній перебуває під вартою вже більше ніж 12 місяців.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу слідчого судді скасувати, позицію прокурора про законність ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які розслідуються, виклад обставин, що дають підстави підозрювати останнього, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження. Зокрема, підозра щодо причетності ОСОБА_7 до вчинених кримінальних правопорушень ґрунтується на матеріалах НСРД, передбаченим ст..270 КПК України, протоколом слідчого експерименту від 04.05.2017 року, протоколом ОМП від 16.06.2016 та інших протоколах слідчих дій і документах, зібраних під час досудового розслідування.
Викладене вище спростовує доводи апелянта щодо безпідставності підозри ОСОБА_7 до причетності до даних кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Слідчим суддею досліджено доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії обраного раніше запобіжного заходу та встановлено, що з метою проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, ознайомлення сторони захисту з матеріалами досудового розслідування, а також для забезпечення виконання судом вимог ст..314 КПК України призначення та проведення підготовчого судового засідання, виникла необхідність в продовженні строку дії.
При вирішенні питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою слідчим суддею перевірені доводи клопотання органу досудового розслідування щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та встановлено, що заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази, як зазначив слідчий суддя та на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на інших учасників процесу, зокрема потерпілих, так як ОСОБА_7 обізнаний про місце проживання останніх. Крім того колегія суддів звертає увагу і на матеріали додані до клопотання органами досудового розслідування, за якими ОСОБА_7 перебував тривалий час у державному міжнародному розшуку, що не виключає ризик його переховування в подальшому враховуючи тяжкість покарання, яке останньому загрожує у разі визнання його винним.
За таких обставин доводи захисту, про те, що суд не розглядав можливості застосування інших запобіжних заходів є непереконливими.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні клопотання суддя також врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні даних кримінальних правопорушень, наслідки кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про відсутність підстав, які б переконували суд, що менш суворі запобіжні заходи здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Доводи захисника стосовно того, що слідчий суддя при продовженні строку тримання під вартою не врахував ту обставину, що сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_7 вже сплинув, і останній перебуває під вартою вже більше ніж 12 місяців, не заслуговують на увагу колегії суддів, так як згідно з вимогами ст. 577 КПК час тримання виданої особи під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про її видачу в Україну, а також час її етапування зараховуються до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України. Тобто період перебування особи під вартою у зв`язку з її екстрадицією може бути зарахований лише до строку відбування покарання. Відносно ОСОБА_7 на території Російської Федерації застосовано екстрадиційний арешт з метою забезпечення його видачі запитуючій сторони, що у даному випадку не зараховується до строків, визначених ч. 3 ст. 197 КПК. У даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише 21.05.2020 року. За таких обставин сукупний строк застосованого до підозрюваного в рамках цього кримінального провадження запобіжного заходу не перевищує граничного строку, визначеного п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки орган досудового розслідування в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 на свободу, та вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.09.2020 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.257, ч.4 ст.296 КК України - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4