Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/461/20
Провадження № 1-кп/499/55/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000052 від 23 лютого 2020 року за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Веймар (Німеччина), мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий, перебуває в цивільному шлюбі, на утримані має двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, працює по найму, освіта середня у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22.02.2020 року, ОСОБА_4 біля 00:10 години перебуваючи в барі «Вега», що розташований по вул. Лядовій, в смт Петрівка, Іванівського р -ну Одеської обл., разом зі знайомим ОСОБА_5 , власником бару ОСОБА_6 та місцевим мешканцем ОСОБА_7 , та іншим знайомим ОСОБА_8 , який приєднався до їх компанії, вживав алкогольний напій у вигляді горілки, біля барної стійки. В цей ж час, більш точного часу, в ході судового розслідування не встановлено, під час відпочинку у ОСОБА_4 , виник словесний конфлікт з ОСОБА_8 , з приводу того, що ОСОБА_8 втручався в сімейне життя ОСОБА_4 та словесно ображав його дружину, внаслідок чого у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність та незаконність своїх дій, при цьому розуміючи, які можуть настати наслідки, навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область правої частини щелепи ОСОБА_8 , внаслідок чого останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність та незаконність своїх дій, при цьому розуміючи, які можуть настати наслідки, навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_8 , ще два удари правою ногою в область ребр зліва.
Тим самим, ОСОБА_4 , спричинив ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 7 та 8 лівих ребр, укушеної рани язика.
Вказані тілесні ушкодження, враховуючи їх морфологічні особливості, форму та розміри, могли утворитися від ударних дій тупими твердими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути кулаки, нога взута в взуття, тощо. Рана язика могла утворитися від прикушування язика, можливо під час удару в нижню щелепу, на що вказують морфологічні особливості рани та її напрямок (паралельно лінії змикання зубів).
Виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів 7 та 8 лівих ребр, потягли за собою тривалий розлад здоров`я і за цим критерієм відносяться, відповідно до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження у вигляді укушеної рани язика, відносяться відповідно до п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в скоєному діянні визнав себе винними повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованих діянь.

Потерпілий у судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутність, претензій ні матеріального ні морального характеру не має, покараня просив призначити на розсуд суду.

Відповідно до ч.3ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оскільки учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин даної справи, при цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, та у суду немає сумнівів у добровільності його позицій, йому роз`яснено про позбавлення його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При відсутності заперечень учасників судового провадження, сумнівів в правдивості свідчень ОСОБА_4 суд, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає що вина ОСОБА_4 є доведеною, в його діянні має місце склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, як обставину, що пом`якшуює покарання.
Відповідно до ст.67 КК України обставини які обтяжують покарання - скоєння правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, особу винного, а саме те, що він раніше не судимий, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не працює, характеризується добре, враховуючи думку прокурора, який вважав за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за якою він обвинувачується, із застосуванням ст..75 КК України, суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини 1 статті 122 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази по справі відсутні.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.
Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 373-374, 377 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України призначивши йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.
Запобіжні заходи, щодо обвинуваченого не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду, через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1