Справа № 549/163/20
Провадження № 1-кп/549/30/20
УХВАЛА

21 серпня 2020 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000051 від 09.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України,
встановив:

На розгляді Чорнухинського районного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України.
Під час судового розгляду захисник ОСОБА_5 , для об`єктивного вирішення справи, перевірки та уточнення показань, наданих потерпілою та свідками, оскільки має місце наговір на обвинувачену, заявив клопотання про витребування з Головного управління Національної поліції в Полтавській області інформації про телефонні повідомлення на лінію "102" ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про вчинене відносно неї 08.04.2020 кримінального правопорушення, а саме:
-час повідомлення;
-номер телефону, з якого надійшов виклик на лінію «102»;
-зміст повідомлення і внесені за його результатами до системи «Інформаційний портал НПУ» відомості про:
-обставини правопорушення, його вид з попередньою кваліфікацією;
-дані про заявника і потерпілого ( стан здоров`я, потреба у медичній допомозі);
-дані про порушника;
-інформація про сліди правопорушення, інші дані, які могли сприяти розкриттю по «гарячих слідах»;
-Прізвища, ім`я по-батькові працівників групи патрульної поліції, які були уповноважені для оперативного реагування на повідомлення ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 .
Крім того зазначив, що на його адвокатський запит отримано інформацію щодо телефонного повідомлення ОСОБА_4 на лінію "102" щодо інциденту, який мав місце 08.04.2020 в с.Богодарівка Чорнухинського району Полтавської області між ОСОБА_4 з одного боку, та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з іншого.
Разом з тим Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області повідомлено, що інформація щодо телефонного повідомлення ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 відноситься до конфеденційної та розголошенню не підлягає.
Прокурор проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що дана інформація не має доказового значення у даному кримінальному провадженні, яке в силу ст.477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілої.
Підстав для перевірки показань потерпілої та свідків не вбачає, оскільки покази обвинуваченою суду не надавались.
Задоволення вказаного клопотання призведе до перебирання судом функції захисту.
Заслухавши учасників провадження суд дійшов до такого.
Згідно з ч.ч.1,2,6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення тягне за собою закриття кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх
повноважень цим Кодексом.
Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Згідно з вимогами ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченими цим Кодексом.
На підставі ч.8 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії не можуть проводитися після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених частиною третьою статті 333 цього Кодексу. Будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Відповідно ч.ч.1-4 ст.333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування. Якщо судом під час судового провадження прийнято рішення про надання доступу до речей і документів, суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для здійснення такого заходу забезпечення кримінального провадження та ознайомлення учасників судового провадження з його результатами. Особа, яка під час судового провадження отримала речі і документи внаслідок здійснення тимчасового доступу до них, зобов`язана надати до них доступ у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу.
У разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.
Стороною захисту не доведено необхідність у встановленні або перевірці обставин щодо телефонного повідомлення на лінію "102" ОСОБА_6 , а також те, що вони мають істотне значення для кримінального провадження.
При цьому необхідно зазначити, що на суд покладено функцію судового розгляду кримінального провадження.
Витребування в даному випадку інформації судом призведе до перебирання на суд функції обвинувачення або захисту і порушення основ змагальності, що є неприпустимим, враховуючи також відсутність вагомих причини, які б унеможливлювали здійснення належних дій для встановлення чи перевірки цих обставин на стадії досудового розслідування.
Згідно з ст.ст.22, 26, 337 КПК України судовий розгляд даного кримінального провадження проводиться стосовно ОСОБА_4 , якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті від 21.04.2020.
За приписами ст. 94 КПК України прокурор, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи з наведеного, суд ухвалює рішення на підставі наявних в кримінальному провадженні доказів, надавши їм правильну юридичну оцінку та витлумачивши, згідно з ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи, в разі їх наявності, на користь такої особи.
Таким чином, підстав для задоволення клопотання не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 26, 93, 350 КПК України, суд,

ухвалив:

1.У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 відмовити.
2. Роз`яснити, що відповідно до ст.350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1