Суддя ОСОБА_1
Справа № 636/4376/19
Провадження № 1-кп/644/396/20
У Х В А Л А
22 грудня 2020 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: прокурора Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , секретаря ОСОБА_7 , розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою,
у с т а н о в и в
ОСОБА_8 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 .
На стадії досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з закінчення строку дії якого судом поставлене на обговорення питання доцільності його продовження.
Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який був обраний в ході досудового розслідування, при цьому посилався на те, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків, а також знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжують зберігатись.
Обвинувачений ОСОБА_8 покладався на розсуд суду при вирішенні даного питання.
Захисник обвинуваченого посилався на те, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, на які сторона обвинувачення посилається, як на підставу продовження тримання ОСОБА_10 під вартою.
Вислухавши думки учасників судового розгляду та надавши оцінку наведеним аргументам, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».
У кримінальному провадженні продовжує зберігатись обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, в результаті якого людина була позбавлена життя, що є найвищою соціальною цінністю,і за яке, в разі доведеності вини, може бути призначене покарання до 15 років позбавлення волі, що дає суду достатні підстави для продовження застосування до ОСОБА_8 такого суворого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у вигляді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що ОСОБА_8 , перебуваючи не в умовах попереднього ув`язнення, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 314-317 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Дію запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, продовжити до 19 лютого 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3