ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/4233/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітан поліції ОСОБА_6 ,погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красноперекопськ, АР Крим, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005100 від 17.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, слідчий суддя -
ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітан поліції ОСОБА_6 ,погоджене з процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого слідчого відділу СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005100 від 17.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 , заздалегідь, тобто до початку злочину, домовився з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про спільне вчинення злочину, а саме: викрадення та незаконного позбавлення волі ОСОБА_11 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 16.12.2020, приблизно о 22 год. 20 хв., прибули на автомобілі марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , до кафе «Боботті» за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська,1-А в м. Києві, попередньо домовившись про продаж їм картриджу з речовиною для паління через електронний пристрій, де стали очікувати на потерпілого ОСОБА_11 .
Близько 22 год. 28 хв. до вказаного будинку підійшов ОСОБА_11 . У цей час до ОСОБА_11 , підійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , які, діючи групою осіб за попередньою змовою, користуючись перевагою у кількості та фізичній силі, прагнучи подолати волю потерпілого до опору з метою його викрадення та незаконного позбавлення волі, протиправно нанесли потерпілому численні удари в область голови і тулуба, та натягнувши капюшон куртки йому на голову, обмеживши таким чином видимість останнього, потягли силоміць потерпілого ОСОБА_11 до автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , який в цей час був припаркований неподалік.
Подолавши волю ОСОБА_11 до опору, зазначені особи насильно посадили його до автомобіля «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , на заднє сидіння де стали незаконно утримувати проти його волі та з корисливих мотивів стали вимагати у потерпілого 3000 доларів США.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, на зазначеному автомобілі, в якому незаконно утримували ОСОБА_11 , направилися в Голосіївський район м. Києва, де по проспекту Голосіївському, 124 у м. Києві вказані особи на автомобілі були затримані.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 16.12.2020 близько 22 год. 40 хв., перебуваючи у салоні автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходячись на проспекті М. Бажана у м. Києві, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , та з метою досягнення злочинного умислу, направленого на отримання грошових коштів, шляхом вимагання, стали залякувати потерпілого усним висловлюванням про застосування насильства, та вимагати написати передати грошові кошти в сумі 3000 доларів США.
В результаті чого ОСОБА_11 , будучи наляканим за своє життя, припускаючи можливість насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, попередньо знаючи, що у ОСОБА_13 при собі мається предмет, зовні схожий на пістолет, уникаючи можливих шкідливих наслідків для себе, вимушений був погодитись з вимогами та став телефонувати знайомим з метою пересилання на його банківську картку 3000 доларів США.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вимаганні грошових коштів, поєднане з погрозою вбивства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу без права на внесення застави, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, вплив на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню.
Підозрюваний та його захисник просили застосувати більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний із триманням під вартою, такий, як домашній арешт. Підозрюваний попередньо злочин визнав частково.
Клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання (ст. 186 КПК України).

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з"ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши надані строною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Як вбачається з матеріалів клопотання, що 16 грудня 2020 року о 22 годині 55 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 198 КК України.

17 грудня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, 2 ст. 198 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_14 інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 198 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення

від 17.12.2020 року;

- протоколом допиту потерпілого від 17.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 17.12.2020 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 17.12.2020 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 17.12.2020 року;

-протоколом огляду місця події від 17.12.2020 року;

-протоколом обшуку від 17.12.2020 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_9 від 17.12.2020 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_10 від 17.12.2020 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 17.12.2020 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_13 від 17.12.2020 року,

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, передбачениого ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від трьох до семи років.

В порядку ст. 177 КПК України, встановленні ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України, у вчиненні якого він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства і підозрюваним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь.
Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_4 обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, суд своїми рішеннями повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що останній не має місця реєстрації на території України, місце проживання тимчасове, крім того нічим не підтверджено, а також не має міцних соціальних зв`язків та місця роботи:

п.3 незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, адже останній судом безпосередньо не допитаний, а підозрюваному відомо його місце роботи та проживання;

п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

п.5 вчинити інший злочин;

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду, незаконно впливати на потерпілого, вчинити інший злочин, продовжити злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню.

Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для обрання запобіжного заходу відносно такого підозрюваного.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у ОСОБА_21 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні, зважаючи на його оособу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин - продовжити злочинну діяльність.
З урахування встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на особу підозрюваного, його розі у вчиненні злочину та наслідків такого злочину. а саме - тримання під вартою без права на внесення застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріальний стану, внаслідок вчиненого ним злочину, його ролі у ньому, а також наслідків вчинення такого злочину, слідчий суддя приходить до висновку для задоволення клопотання слідчого про застосування найсуворішного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.
Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України, суд при вирішенні даного питання, враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.

Виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України.

Інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, а також пропонований стороною захисту запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, зважаючи на його особу.

Підстави, які унеможливлюють перебування такого підозрюваного в умова ізоляції за станом здоров"я, протягом двох місяців, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Викладене свідчить про достатні підстави вчинення підозрюваним зазначених ризиків, неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених даним Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, яке вчиненого із застосуванням насильства, роль підозрюваного у вчиненні такого злочину та його наслідки, ризики передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначити розмір застави у даному конкретному випадку, зважаючи на положення ч.4 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183 - 184, 193 194, 206, 369 - 372, 376 КПК України, з урахуванням Закону України « Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини », п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, слідчий судя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітан поліції ОСОБА_6 ,погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Красноперекопськ, АР Крим, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, за матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005100 від 17.12.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 14 лютого 2021 року 22 годині 55 хвилин.

Час тримання під вартою відраховувати з фактичного затримання, тобто з 16 грудня 2020 року 22 години 55 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: