ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3387/20 Справа № 210/3151/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року було відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Криворізька виправна колонія (№80) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року, за яким останнього визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14 березня 2016 року до дати набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року залишено без змін.
Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.03.2016 року набрав законної сили 11 травня 2016 року.
Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року - залишено без змін.
Відтак початок строку відбування покарання 14 березня 2016 року, кінець строку 17 липня 2022 року.
Згідно оцінки ступеню виправлення засудженого станом на 25 квітня 2020 року, зазначеної в щоденнику індивідуальної роботи з засудженим, засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Згідно довідки про заохочення і стягнення ОСОБА_7 за час відбування покарання стягнень не має, має 5 заохочень.
Разом з тим, судом взято до уваги, що переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, та те, що ОСОБА_7 засуджений за тяжкий злочин, перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року за №842-УІІІ, який становить з 14 березня 2016 року по 11 травня 2016 року, строк, який залишився до відбуття, який становить два роки, тому, така пасивна поведінка засудженого, на думку суду першої інстанції, не є позитивним прикладом та не свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року та постановити нову, якою застосувати до нього положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, має 5 заохочень, дисциплінарних стягнень не має, залучений до праці на виробництві виправної установи, має охайний зовнішній вигляд, мав позитивну характеристику за місцем проживання до відбуття покарання, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, що на думку засудженого дає достатньо підстав вважати, що він став на шлях виправлення та заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Позиції учасників судового провадження.
Засуджений в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_7 відбуває покарання, призначене вироком Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року, за яким останнього визнано винним за ч. 2 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14 березня 2016 року до дати набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року залишено без змін. Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року набрав законної сили 11 травня 2016 року.
Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2017 року вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 травня 2016 року - залишено без змін.
Відтак початок строку відбування покарання 14 березня 2016 року, кінець строку 17 липня 2022 року. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, засуджений за час відбування покарання стягнень не має, має 5 заохочень.
Колегія суддів відхиляє доводи засудженого в апеляційній скарзі на те, що на момент розгляду даного клопотання він відбув 2/3 частини призначеного строку покарання, має 5 заохочень, дисциплінарних стягнень не має, залучений до праці на виробництві виправної установи, має охайний зовнішній вигляд, мав позитивну характеристику за місцем проживання до відбуття покарання, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, що на думку засудженого дає достатньо підстав вважати, що він став на шлях виправлення та заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки переважний строк відбування покарання поведінка засудженого була пасивною, засуджений не прагнув зразковою поведінкою та ставленням до праці довести своє виправлення, а щодо належної поведінки, охайного зовнішнього вигляду та працевлаштованості, то на думку колегії суддів вказане ще не свідчить про виправлення засудженого і є нормою поведінки для осіб, які відбувають покарання у виправних установах. Окрім пасивної поведінки засудженого, колегія суддів також звертає увагу на те, що останній був засуджений за тяжкий злочин, йому був перерахований строк відбування покарання за ч. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року за №842-УІІІ, який становить з 14 березня 2016 року по 11 травня 2016 року, що вже скоротило строк відбування покарання, до кінця строку відбування покарання залишилось 2 роки і приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду та задоволення клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього положень ст. 81 КК України. Суд апеляційної інстанції вважає, що умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування призначеного за тяжкий злочин покарання є передчасним та суперечитиме меті покарання, передбаченої положеннями ст. 50 КК України.
А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 липня 2020 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування призначеного покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4