Справа №523/6207/20
Провадження №1-кс/523/3200/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2020 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , в присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого:
?12.12.2019 Приморськийм районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 186 КК України до штрафу 850 грн;
?12.06.2020 Портофранківським ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що 12.02.2020 приблизно о 11 годин 20 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись навпроти провулку 2-й Західний в м. Одесі, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_8 , у якого в руці знаходився мобільний телефон, який ОСОБА_6 визначив предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій противоправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_8 та шляхом ривка відкрито викрав майно, яке належить останньому, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J3 2016 Gold», в корпусі золотистого кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafone» № НОМЕР_3 , вартістю 2500 гривень.
Після чого ОСОБА_6 з викраденим майном зник в невідомому напрямку, тим самим своїми протиправними діями заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень.
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити та застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний також підтримав думку прокурора.

Вивчивши клопотання, вислухавши пояснення учасників розгляду, перевіривши документи та копії документів, доданих до клопотання, суд приходить до висновку про можливість, доцільність та необхідність часткового задоволення клопотання та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, виходячи з наступного.

Підставою застосування запобіжного заходу є також згідно клопотання слідчого наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити свою злочинну діяльність.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 6 років, офіційно не працевлаштований, не одружений, нерухомого майна у власності не має, що вказує про відсутність міцних соціальних зв`язків на території м. Одеси та після вчинення вказаного кримінального правопорушення з місця вчинення злочину зник, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Конвенція по суті відсилає до національного законодавства і проголошує зобов`язання держави дотримуватися його матеріальних і процесуальних норм, але вимагає, щоб будь-яке позбавлення свободи відповідало цілям статті 5 з метою захисту особи від свавілля (п. 82 рішення ЄСПЛ у справі "Білоусов проти України" від 07.11.2013). При цьому, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, якщо спочатку тяжкість злочину та підозра, що особа може втекти чи зашкодити слідству, можуть бути достатніми підставами для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, то чим довше відповідна особа знаходиться під вартою, тим більш вагомими і конкретними мають бути підстави для продовження цього заходу, про що має бути зазначено в судовому рішенні.

Зокрема, у справі "Сергій Волосюк проти України" (рішення від 12.03.2009) Європейський суд з прав людини наголосив, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності продовження строку тримання під вартою, але зі спливанням певного часу ця умова перестає бути достатньою…" (пункти 37, 38).

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26 червня 1991 року), "попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п. 51).

Виходячи із загальних принципів Конвенції, судовим органам не надається вибору між тим, щоб "притягнути обвинуваченого до суду у розумний строк або дарувати йому тимчасове звільнення до суду". До засудження звинувачений повинен вважатися невинним, і мета такого положення полягає, перед усім, у забезпеченні "умовного звільнення", якщо продовження його затримання більше не є обґрунтованим.

Таким чином, національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (рішення ЄСПЛ "Маккей проти Сполученого Королівства").

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчим суддею було встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту прокурор довів обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тобто надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Відтак суд вважає за доцільне, можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід, а саме: нічний домашній арешт, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м. Одесі ГУ НП України ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 4, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити часково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21:00 год. по 08:00 год. наступної доби, в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.10.2020 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч.ч. 3, 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;
- не відлучатися з м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду, - прокурор.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1