УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2021 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/6844/19 (провадження № 1-кп/201/507/2021), відомості про яке 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001420, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радянське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурором до суду надісланий обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. В день його надходження до суду, було ухвалено рішення про призначення підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 315 КПК України, судом було поставлено питання щодо відповідності обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні висловила думку щодо відповідності змісту обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України і просила відкласти підготовче судове засідання для виклику обвинуваченого.

Вислухавши доводи прокурора, перевіривши зміст обвинувального акта на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, суд доходить до наступних правових висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частиною 2 цієї статті також передбачено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 19 КПК України, ніхто не може бути двічі обвинуваченим або покараним за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення».

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року зазначається що, «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак, у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення».

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України за результатами підготовчого провадження суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Як встановлено судом, до направлення вищезазначеного обвинувального акта стосовно ОСОБА_4 до суду у кримінальному провадженні № 0001420 від 05 червня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України, який надійшов до суду 24 грудня 2020 року, прокурором вже було направлено обвинувальний акт стосовно того ж самого обвинуваченого ОСОБА_4 , у тому ж кримінальному провадженні № 0001420 від 05 червня 2019 року і за тією самою статтею Кримінального кодексу України, який надійшов на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ще 12 червня 2019 року, за результатами розгляду якого, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 було повернуто прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 для усунення недоліків, а лише 21 грудня 2020 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору залишено без змін, при цьому, матеріали цього кримінального провадження були повернуті до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 05 січня 2021 року.

Таким чином, викладені обставини свідчать про те, що прокурор грубо порушуючи вимоги ст.ст. 19, 291-293 КПК України, не дочекавшись повернення з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська на виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції від 16 вересня 2020 року, залишеної без змін судом апеляційної інстанції, обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001420 від 05 червня 2019 року, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, направив до суду ще один обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 у тому самому кримінальному провадженні № 0001420 від 05 червня 2019 року, з того самого обвинувачення та з тих самих фактичних обставин, що призвело до штучного існування в одному кримінальному провадженні двох однакових обвинувальних актів стосовно тієї самої особи, за тими самими фактичними обставинами і за обвинуваченням у вчиненні одного і того самого злочину, що є грубим порушенням вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, а також Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини в частині забезпечення дотримання права на справедливий суд.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог КПК України, оскільки виявлені недоліки є суттєвими і такими, що грубо порушують права учасників кримінального провадження та перешкоджають здійснити всебічний, повний та об`єктивний розгляд кримінального провадження стосовно обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 201/6844/19 (провадження № 1-кп/201/507/2021), відомості про яке 05 червня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001420, стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 для його належного оформлення у розумний строк, відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення ухвали через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, а сторонами кримінального провадження, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1