Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/832/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2020 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2020 року, якою судові рішення стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, у даному кримінальному провадженні:

-24.05.2018 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік; ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10.01.2019 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням,

приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року.

ВСТАНОВИЛА:
До місцевого суду із поданням про пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_8 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ звернувся виконувач обов`язків начальника ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» ОСОБА_9 .

Судом, за наслідками розгляду подання, постановлено задовольнити його; при постановленні рішення суд першої інстанції керувався положеннями ст. ст. 5, 72, 74 КК України та положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ.

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду подання, постановив привести у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII: вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року та ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 10.01.2019 року, і вважати ОСОБА_8 засудженим за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання у виді обмеження волі на строк два роки фактично відбутий строк покарання у виді позбавлення волі - з 19 січня 2020 року по день набрання чинності ухвали, з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.

Із судовим рішенням не погоджується й оскаржує його в апеляційному порядку прокурор, яка в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити нову ухвалу, якою привести судові рішення стосовно ОСОБА_8 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ, вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.

Караність діяння, зважаючи на положення ст. 5 КК України, має визначатись у межах нової редакції ст. 309 КК України.

Однак, при цьому, сторона обвинувачення переконана, що у даному випадку не має застосовуватись положення ст. 74 КК України, оскільки, виходячи із цих положень, призначена засудженому міра покарання перевищує санкцію нового закону (5 років обмеження волі), що погіршує становище засудженого.

Тому, слід застосовувати положення ст. 5 КК України.

Прокурор вважає, що можливим у конкретному кримінальному провадженні є лише змінити вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі.

Визначивши засудженому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі на строк два роки, - суд погіршив становище засудженого.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як встановлено матеріалами подання, ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні засуджений вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі положень ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.

У подальшому, ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10.01.2019 року звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 скасоване, а засудженого направлено у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VІІІ внесено зміни, зокрема, у статтю 309 КК України, санкцією частини 1 якої наразі передбачається покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Закон України про кримінальну відповідальність, його положеннями статті 12, поділяє кримінальні правопорушення на кримінальні проступки і злочини.

Згідно із ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Станом на теперішній час, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком, міра покарання за який не передбачає позбавлення волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як встановлює ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: п. 1) одному дню позбавлення волі відповідають: б) два дні обмеження волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: п. 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до наведених положень закону, до місцевого суду із поданням про приведення у відповідність до закону призначеного засудженому ОСОБА_8 покарання звернувся представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)».

Судом подання розглянуто та приведено покарання ОСОБА_8 у відповідність до чинного законодавства.

Максимальна межа покарання, встановлена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, - обмеження волі на строк до п`яти років.

Оскільки така межа передбачає більш м`який вид покарання, ніж було призначене засудженому ОСОБА_8 раніше у виді позбавлення волі на один рік, судом відбуте засудженим покарання зараховано з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу, за якими одному дню позбавлення волі відповідають: б) два дні обмеження волі.

Тож, судом першої інстанції правильно визначено міру покарання ОСОБА_8 , та, при цьому, зараховано у строк покарання у виді обмеження волі строк покарання у виді позбавлення волі з 19 січня 2020 року по день набрання чинності ухвалою, з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Порушень вимог ст. 5 КК України відносно зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, - не встановлено, адже наразі міра покарання засудженому визначена більш м`яка, ніж вироком, яким його засуджено (що, також, вплине на умови відбування покарання), а крім того, і строк вже відбутого засудженим покарання у виді позбавлення волі зарахований із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, що стане наслідком скорішого звільнення засудженого із відповідної установи виконання покарання.

Зважаючи на зазначене вище, оскільки доводи апеляційної скарги прокурора свого підтвердження не знайшли, колегія суддів не убачає підстав до скасування оскаржуваної ухвали суду, залишає її без змін як законну.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 вересня 2020 року, якою судові рішення стосовно ОСОБА_8 приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4