КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001179 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.12.1989 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 81, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3 КК України (в ред. 1960 року) на 4 роки позбавлення волі;

- 03.03.1995 року Ленінградським районним судом м. Києва за ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3 КК України (в ред. 1960 року) на 4 роки позбавлення волі;

- 27.04.1999 року Ленінградським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) на 5 років позбавлення волі;

- 17.09.2004 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі;

- 21.07.2006 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 23.12.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/3113/2020 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1
- 11.09.2014 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- 02.12.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 11.03.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 24.11.2017 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Суд визнав доведеним, що 27.02.2020 року приблизно о 17 год. 55 хв. ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку 4 по вул. Жолудєва в місті Києві, де проводив своє дозвілля разом з наглядно знайомою ОСОБА_10 , вживали спиртні напої.
В цей час у ОСОБА_7 виник умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_10 , а саме: жіночої сумки, яка знаходилась на лавочці поряд з потерпілою.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , приблизно о 18 годині цього ж вечора, скориставшись тим, що ОСОБА_10 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, з метою обернення майна на свою користь та особистого збагачення, відкрито викрав чуже майно, яке належить потерпілій, а саме: жіночу сумку, вартістю 800 гривень, в якій знаходилися грошові кошти в сумі 190 гривень та банківська карта «Приват Банк», яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, а всього майна на загальну суму 990 гривень. Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним та таким, що винесений з порушенням його конституційних прав та норм чинного законодавства, просить його змінити, а саме зменшити призначене йому покарання з 5 років до 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги його тяжкий стан здоров`я, хоча він надав суду всі документи щодо наявності у нього таких тяжких хвороб як гепатит «В», туберкульоз легенів та ВІЧ, що є грубим порушенням його конституційного права викладеного у положенні ст. 49 Конституції України.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення,дослідивши за клопотанням обвинуваченого медичну документацію щодо стану його здоров`я, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, що відповідає юридичній кваліфікації діянняч. 2 ст. 186 КК України,колегія суддів не переглядає, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.
Перевіряючи вирок суду першої інстанції, виходячи з апеляційних доводів обвинуваченого в частині призначеного йому покарання, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.
Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.
Як слідує з мотивувальної частини вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання за вчинений ним злочин та визначаючи його у виді позбавлення волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, неодружений, має місце реєстрації та проживання, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, його поведінку як до, так і після вчинення злочину, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Отже, зваживши на вказані обставини і всі дані щодо особи ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі, навівши при цьому у вироку переконливі мотиви та підстави такого рішення, з чим погоджується і колегія суддів.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 повинні відбуватися в умовах ізоляції від суспільства і з таким висновком суду також погоджується колегія суддів.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, визначаючи розмір призначеного ОСОБА_7 покарання за вчинений злочин у виді 5 років позбавлення волі, судом першої інстанції не було враховано незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який, відповідно до наявної у матеріалах провадження медичної документації, що була досліджена під час апеляційного розгляду, перебував на стаціонарному лікуванні з 21.10.2019 року по 25.10.2019 року з приводу часткової спайкової кишкової непрохідності та хронічного гепатиту змішаної етології, а, згідно довідки начальника медичної частини - лікаря Березанської виправної колонії (№95), з 04.02.2016 року перебував на диспансерному обліку у лікаря інфекціоніста, фтизіатра з діагнозом: В20, IV кл. стадія. ПГЛ. Хрон. гепатит токсичного ґенезу, ст. нестійкої ремісії. ЗЗТБ верхівок легень у вигляді фіброзу (кат. 5.1). Обмежено працездатний. Отримує ВААРТ. (а.п. 34, 35), а також і конкретні обставини провадження та зменшення судом, з урахуванням показань потерпілої ОСОБА_10 , обсягу висунутого ОСОБА_7 обвинувачення шляхом виключення з нього відкритого викрадення мобільного телефону "Ксіомі Редмі 7А", чорного кольору іmеі 2 НОМЕР_1 , вартістю 2299 грн., в корпусі якого знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар", вартістю 50 грн., у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для пом`якшення, призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, покарання до 4 років позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, буде справедливим і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а відтак, і задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року стосовно ОСОБА_7 змінити, пом`якшивши призначене йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

___________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3