Справа № 206/4826/20
Провадження № 1-кс/206/438/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ознайомившись із скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,
ВСТАНОВИВ
26.10.2020 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська за допомогою системи «Електронний суд» надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Ознайомившись із змістом даної скарги слідчий суддя вважає, що скарга підлягає поверненню з таких підстав.
Скарга була подана в зв`язку із невнесенням слідчим відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за відповідною заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, за попередньою кваліфікацією ст. 164 КК України, в порядку ст. 214 КПК України. За результатами розгляду скарги, ОСОБА_3 просила зобов`язати Самарське ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_3 від 10.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, видати заявнику витяг з ЄРДР.

10.09.2020 ОСОБА_3 подала до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області заяву про вчинення ОСОБА_4 , 1981 р.н. правопорушення, що має ознаки складу злочину, передбаченого ст. 164 КК України.

24.10.2020 поштою ОСОБА_3 отримала відповідь начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.

В той же час, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Так, главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які полягають, зокрема, у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Початок обчислення строку на оскарження залежить від предмета скарги: строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії, а строк оскарження інших рішень, дій або бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
Отже, при оскарженні бездіяльності, обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії (п. 5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»).

Так, заявник на підтвердження звернення до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області долучила копії наступних документів, а саме: відповідь начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05.10.2020, за змістом якої матеріал гр. ОСОБА_5 , зареєстровано до ЖЄО Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області за № 14791 від 10.09.2020 і розглянуто у встановленому діючим законодавством порядку, СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не вбачає підстав для внесення даної інформації до ЄРДР та провадження досудового слідства.
Так, заявник оскаржує бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а тому строк на її оскарження починається з моменту вчинення такої бездіяльності.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годинипісля подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, як вбачається з матеріалів долучених до скарги, а також безпосередньо із самої скарги, 10.09.2020 Самарським ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області була отриманазаява ОСОБА_3 про вчинення ОСОБА_4 , 1981 р.н. правопорушення, що має ознаки складу злочину, передбаченого ст. 164 КК України.

Таким чином, згідно ст. 214 КПК України, відповідні відомості повинні були бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань не пізніше 11.09.2020, отже строк бездіяльності необхідно обчислювати саме з 12.09.2020, тобто з дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК України для вчинення слідчим/прокурором відповідної дії.

Однак, як вбачається безпосередньо із самої скарги, остання була сформована в системі «Електронний суд» 26.10.2020, тобто з порушенням відповідного строку на оскарження, оскільки останній день для подання скарги на бездіяльність слідчого/прокурора сплив ще 21.09.2020.

Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Доказів того, що ОСОБА_3 отримала відповідь начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 05.10.2020 саме 24.10.2020 до скарги не долучено.
Інших доказів звернення ОСОБА_3 із заявою до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, за результатом яких могло б бути оскарження дії чи бездіяльності щодо відповідних заяв, у передбачений законодавством строк, слідчому судді надано не було.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
В той же час, за змістом п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України питання про поновлення пропущеного строку передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України слідчий суддя вирішує лише за клопотанням чи заявою особи, яка звернулася зі скаргою.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність заяв/клопотань про поновлення пропущеного строку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку, що при зверненні до суду із даною скаргою, було пропущено передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України строк на оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, в зв`язку із чим, скарга підлягає поверненню.

В свою чергу, слідчий суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 113-117, 214, 303-307, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ
Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР - повернути.

Копію ухвали про повернення скарги надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1