Провадження № 11-кп/824/3668/2020 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст. 185 КК України

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, українку, громадянку України, з професійно-технічною освітою, незаміжню, офіційно непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судиму, востаннє
- 30.07.2020 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 7 місяців позбавлення волі,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді 1 /одного/ року 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано покарання, призначене вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року та остаточно призначено їй покарання у виді 1 /одного/ року 8/ /восьми/ місяців позбавлення волі.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 19 вересня 2018 року приблизно о 21 годині 20 хвилин у ОСОБА_7 , яка перебувала в приміщенні магазину ТОВ «Фора», розташованого по вулиці бул. Перова, 44, в місті Києві, виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, взяла з полиці магазину ковбасу з філе індички в кількості 5 одиниць на суму в 350 гривень 75 копійок, грудинку «Алан» на суму 137 гривень 20 копійок, сир «Шостка» на суму 79 гривень 97 копійок, сир «Шостка Російський» на суму 45 гривень 23 копійок, масло «Яготин» 82,5% в кількості 1 одиниці на суму 33 гривні 10 копійок, всього на загальну суму 646 гривень 25 копійок та сховала їх в свою сумку.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що має у сумці що належать ТОВ «Фора», на загальну суму 646 гривень 46 копійок не маючи наміру розраховуватися за вказані вище товари, пройшла повз касову зону та направилась до виходу з приміщення даного магазину.
В подальшому ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла та розпорядилась викраденим на власний розсуд тим самим завдавши майнової шкоди ТОВ «Фора» на суму в 646 гривень 25 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року змінити на більш м`який, без позбавлення волі або на арешт, застосувавши до неї ст. 75, 79 або ст. 60 КК України.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що у вчиненому злочині повністю визнала свою вину, щиро розкаялася. Просить взяти до уваги, що в неї на утриманні двоє малолітніх дітей 2014 та 2019 року народження, а також те, що вона хворіє на невиліковну хворобу ВІЧ (СНІД) ІІІ ступеня та гепатит В, С, а належного лікування не має.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.
Суд правильно кваліфікував дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України.
Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Вимоги апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_7 про пом`якшення їй призначеного покарання не заслуговують на увагу.
Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченої, суд першої інстанції при призначенні покарання останній повністю дотримався зазначених норм кримінального закону.
Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, особу обвинуваченої, яка незаміжня, офіційно не працює, раніше неодноразово судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має двох малолітніх дітей, а також врахував її вік та стан здоров`я.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд першої інстанції врахував щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Колегія суддів, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням зазначених фактів і даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 погоджується із висновком суду першої інстанції про призначення останній покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, а також про призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Свої висновки в цій частині суд першої інстанції достатньо обґрунтував, і з якими колегія суддів погоджується в повному обсязі, а тому не вбачає підстав для пом`якшення цього покарання.
На переконання колегії суддів, всі обставини, на які посилається обвинувачена ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, судом першої інстанції при призначенні останній покарання враховані, а тому доводи обвинуваченої про пом`якшення їй призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, як вказано в апеляційній скарзі останньої, колегія судів не вбачає, з урахуванням обставин справи, наявності пом`якшуючої вину обставини, ставлення обвинуваченої до вчиненого та враховуючи неодноразове її притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.
При цьому, враховуючи відсутність правових підстав для застосування положень ст. 69 КК України, а зокрема наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних які позитивно характеризують особу винної, підстав вважати призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченою в той же строк з моменту отримання її копії.

С У Д Д І:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4