Справа № 304/792/20 Провадження № 1-кп/304/233/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2020 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000113 від 07 березня 2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, розлученого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, українця, громадянина України, раніше судимого:

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2015 року за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 23 березня 2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт строком на 200 (двісті) годин,

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2018 року за ч. 2 ст. 389 КК України до арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно до відбуття за сукупністю вироків призначено арешт на строк 1 (один) місяць 10 (десять) днів,

- вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2020 року близько 18.30 год обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись на АДРЕСА_2 біля будинку культури, шляхом пошкодження скла на дверях запасного входу проник всередину такого, де з актової зали, частиною якої на підставі договору оренди № 3 від 29 червня 2011 року користується ПП ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно викрав динамічний лазерний проектор марки «GAMMA» моделі «G-778», вартістю 1 897 грн, базу до радіомікрофону марки «SVENAUDIO» моделі «RU-181», вартістю 862 грн, мікшерний пульт марки «BEHRINGER» моделі «XENYX802», вартістю 1 359 грн, дев`ять електрошнурів без маркування (два мережеві шнури живлення, довжиною 1,5 та 2 м, чотири акустичні кабелі, два електричні кабелі ШВВП, один подовжувач), вартістю 787 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4 905 грн, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав та показав, що на початку березня 2020 року він знаходився у селі Порошково Перечинського району. Ввечері, проходячи повз сільський клуб, через задні двері, на яких було пошкоджене скло, заліз всередину приміщення клубу, звідки забрав все приладдя, яке там було для проведення дискотеки, крім колонок. Викрадені речі склав у мішок чорного кольору та відніс до кума, однак коли прийшли працівники поліції, то він все їм віддав. Не знає для чого йому були потрібні ці речі, жалкує, що так вчинив, просить суворо його не карати.

Кримінальне провадження розглядається у відсутності потерпілого ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ст. 325 КПК України не перешкоджає розгляду такого. При прийнятті рішення про розгляд справи за відсутності потерпілого враховується те, що судом йому своєчасно надіслані повідомлення, у яких вказується про дату, час та місце розгляду справи й те, що в матеріалах провадження наявна його заява, у якій він просить розглядати справу без його участі через постійну зайнятість на роботі поза межами міста Перечина, претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання, то призначення такої залишає на розсуд суду (а. с. 55).

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, така стверджується показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні показав, що на початку березня цього року близько 19.00 20.00 год, йому зателефонували як голові села Порошково та повідомили, що якась підозріла особа вийшла з клубу. Тоді він, повідомивши ОСОБА_8 , якому належала апаратура для проведення дискотек, що зберігалася у клубі, пішов туди. Згодом приїхав ОСОБА_9 , а за ним працівники поліції з обвинуваченим. Коли зайшли до зали, то побачили, що частина апаратури була розбита, оскільки ОСОБА_10 шукав кольорові метали, а іншу частину згодом видав обвинувачений. Зазначив, що доступ до приміщення клубу вільний не був, оскільки частина вікон була заварена арматурою, інші були засклені. Обвинувачений проник через аварійні двері у кінозал, звідки, зірвавши замок, пройшов у фойє, а звідти, знявши двері з петель, потрапив у зал, де проводилася дискотека та відповідно зберігалася належна потерпілому апаратура.

Також вина обвинуваченого підтверджується сукупністю доказів, зібраних у справі при провадженні досудового слідства, які досліджені та перевірені судом, зокрема:

- заявою потерпілого ОСОБА_6 про злочин від 06 березня 2020 року, з якої вбачається, що останній просить прийняти міри до невідомої особи, яка того ж дня в період з 17.00 год по 19.30 год шляхом пошкодження дверей проникла до будинку культури с.Порошково, звідки викрала мікшерний пульт марки «BEHRINGER», базу до радіомікрофону марки «SVENAUDIO», лазер марки «GAMMA» моделі «G-778», та дев`ять електрошнурів без маркування, чим спричинила йому збитків на суму близько 20 000 грн (а. с. 84);

- протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 06 березня 2020 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являється актова зала сільського клубу с. Порошково Перечинського району, до якої ведуть два входи. На дверях входу з тильного боку будівлі відсутнє скло, уламки якого знаходяться на землі. У приміщенні зали виявлено металевий каркас до аудіоапаратури у деформованому виді, а у кінці зали металеву планку з-під електроподовжувача. Крім цього в ході огляду виявлено чотири сліди пальців рук людини, а на землі численні шматки подовжувача зі слідами перекусу та переривання, аудіоапаратуру у пошкодженому та розібраному стані, з відсутніми мідними дротами (а. с. 98-112);

- протоколом огляду місця події від 06 березня 2020 року з фототаблицею до нього, згідно якого об`єктом огляду являється домогосподарство АДРЕСА_3 , де обвинувачений ОСОБА_4 показав місце під бетонним сходами, що ведуть до будинку, в якому заховав чорний поліетиленовий пакет, всередині якого знаходилися двадцять один електричний кабель різного діаметру та довжини; мікшерний пульт марки «BEHRINGER»; база до радіомікрофону марки «SVEN AUDIO» та лазер марки «GAMMA». Крім того ОСОБА_4 добровільно видав предмет, схожий на складний ніж з чорними пластиковими вставками (а. с. 86-97);

- копією Договору № 3 оренди (суборенди) нерухомого майна комунальної власності вбудованого нежилого приміщення в сільському будинку культури с. Порошково, що належить Порошківській сільській раді від 29 червня 2011 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 є орендарем нежилого приміщення у сільському будинку культури с.Порошково, загальною площею 204 кв м, для використання у підприємницькій діяльності шляхом проведення дискотек (а. с. 115-118);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 11/223 від 01 квітня 2020 року з ілюстративною таблицею, згідно якого ринкова вартість вживаних об`єктів, наданих на дослідження, з урахуванням ознак зносу станом цін на 06 березня 2020 року склала: динамічного лазерного проектора марки «GAMMA» G-778 1 897 грн; бази до радіомікрофону марки «SVENAUDIO» RU-181 862 грн; мікшерного пульту марки «BEHRINGER» XENYX802 1 359 грн; дев`яти електрошнурів (два мережеві шнури живлення, довжиною 1,5 та 2 м, чотири акустичні кабелі, два електричні кабелі ШВВП, один подовжувач) 787 грн. Встановити ринкову вартість двадцяти електричних шнурів неможливо, оскільки такі вироби не мають маркування та знаходяться у пошкодженому або зовсім зіпсованому стані (а. с. 125-152);

- висновком судової дактилоскопічної експертизи № 3/91 від 31 березня 2020 року, з якого вбачається, що слід папілярних ліній пальця руки на відрізку клейкої стрічки «СКОТЧ» № 3 залишений громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; сліди папілярних ліній пальців рук, розмірами 14 * 21 мм та 24 * 29 мм, виявлені на об`єкті «металева планка з-під електроподовжувача», не залишені ОСОБА_4 , а іншою особою (а. с. 153-180);

- висновком судово-психіатричного експерта № 74 від 24 червня 2020 року, згідно якого на даний час ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє органічний розлад особистості поведінки внаслідок ураження головного мозку (черепно-мозкова травма), обтяжений вживанням алкоголю; може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак тимчасового чи будь якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, однак не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а. с. 213-216);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2020 року з фототаблицею до нього, під час проведення якого ОСОБА_4 відтворив обставини події, що мала місце 06 березня 2020 року (а. с. 195-207).

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Пред`являючи особі обвинувачення у вчиненні конкретного кримінального правопорушення з кваліфікацією її дій за статтею (частиною статті) Кримінального кодексу, сторона обвинувачення фактично визначає, які обставини вона буде доводити перед судом.

За змістом п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23, ст. ст. 91, 94 КПК України суд надає оцінку доказам на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності для підтвердження обвинувачення лише на підставі їх безпосереднього дослідження.

Таким чином повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши і оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точи зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_4 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у інше приміщення, вчиненої повторно, а відтак кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 185 КК України.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

При винесені даного процесуального рішення, суд також бере до уваги постанову від 23 червня 2020 року Верховного Суду у справі № 128/984/17, в якій судом зазначено, що за нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, знаходиться на «Д» обліку у невропатолога, психіатра, нарколога; не лікується, зловживає алкоголем (а. с.188, 192).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи безстроково.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Що стосується такої обставини, що обтяжує покарання обвинуваченому як рецидив злочинів, зазначеної у обвинувальному акті, то суд при призначенні покарання її не враховує, оскільки у даному випадку рецидив утворює одночасно і повторність злочинів, що передбачена у частині статті Особливої частини КК України як ознака злочину, яка впливає на його кваліфікацію, тому за змістом ч. 4 ст. 67 КК України не може ще раз враховуватися при призначенні покарання як обставина, що його обтяжує.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, що викладена ним у постанові від 07 червня 2018 року у справі № 203/921/16-к.

При призначенні покарання суд також враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно яких засудженому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом зазначеного закону покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи покарання суд бере до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді, згідно якої орган пробації аналізуючи характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та спосіб його життя загалом, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції за рахунок здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для його виправлення, а також враховує тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, однак не працює, суспільно-корисною працею не займається, оскільки з 2011 року хворіє внаслідок перенесеної важкої травми, проживає лише з батьком, який є інвалідом першої групи, дружина та син проживають окремо, відтак стійких соціальних зв`язків не має.

Разом з цим, враховуючи позицію прокурора та позицію потерпілого з приводу покарання, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, а саме 4 (чотири) роки позбавлення волі.

В той же час, призначаючи остаточне покарання, суд враховує роз`яснення абзацу 4 пункту 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, в якому зазначено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Крім цього, як роз`яснено у абзаці 2 пункту 10 вказаної Постанови у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК.

Оскільки ОСОБА_4 вчинив даний злочин під час іспитового строку, визначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року, за яким йому було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, тому суд призначатиме остаточне покарання за правилами, передбаченими статтею 71 КК України, частково приєднуючи покарання за попереднім вироком у розмірі 1 (одного) місяця позбавлення волі.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі з його реальним відбуванням буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його затримання, а саме з 16 квітня 2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній, але не більше як на шістдесят днів.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368, ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 07 травня 2019 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно до відбуття за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 покарання на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 16 квітня 2020 року.

Речові докази по справі, а саме двадцять один електрошнур, мікшерний пульт, радіомікрофон, світловий лазер, металеву планку з електроподовжувача та металевий білий каркас до аудіоапаратури, що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області повернути потерпілому ОСОБА_6 , а предмет, схожий на ніж та чотири сліди пальців рук людини, що перекопійовані на відрізки липкої стрічки та знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знищити.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи № 11/223 від 01 квітня 2020 року у розмірі 5 181 (п`ять тисяч сто вісімдесят одна) грн 33 коп та судової дактилоскопічної експертизи № 3/91 від 31 березня 2020 року у розмірі 2 041 (дві тисячі сорок одна) грн 13 коп стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 13 березня 2020 року у виді арешту майна скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили підтвердити раніше обраний тримання під вартою, але не більше як на шістдесят днів.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1