Номер провадження: 11-сс/813/1636/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с/з ОСОБА_5 к
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001129 від 24.09.2020 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Южна Ломуватка м. Брянка Луганської області, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, не працюючого, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року було задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюпідозрюваному ОСОБА_9 , так як слідчий суддя прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, оскільки ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема слідчим суддею не взято до уваги, що жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, а також не доведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Підозрюваний від органів досудового розслідування та суду не переховувався, раніше не судимий та позитивно характеризується,
Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Також при розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п.с ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вищезазначених вимог КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв обґрунтоване та законне судове рішення.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, а саме в тому, що 24.09.2020, приблизно о 01:00 год., водій ОСОБА_9 , керував автомобілем «Toyota Cresta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по технологічній дорозі «Нова дорога Північ - Південь» (що не введена в експлуатацію) з боку автодороги «Об`їзд м. Одеса» в напрямку вул. Базова смт. Авангард, в Овідіопольському районі Одеської області.
Будучи неуважним ОСОБА_9 , рух керованого автомобіля постійно не контролював, обрав швидкість руху керованого автомобіля, без урахування дорожньої обстановки, яка не забезпечує безпеку, і не дає можливість постійно контролювати рух автомобіля, за дорожньою обстановкою постійно не слідкував, чим порушив вимоги п. 1.5., п/п «б» п. 2.3. Правил дорожнього руху.
Діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну і реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної події ОСОБА_9 , здолавши по прямій ділянці від автодороги «Об`їзд м. Одеса» відстань близько 1100 метрів, заходів, що виключають виникнення та розвиток аварійної ситуації не вжив, а навпаки нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, в результаті чого у порушив вимоги п.п. 12.1. вказаних Правил, допустив неконтрольований виїзд свого транспортного засобу за межі проїзної частини на праве узбіччя за ходом руху керованого ним автомобіля та допустив його перекидання та подальше падіння в кювет.
Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди пасажири зазначеного автомобіля ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Допущені водієм ОСОБА_9 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. (б), 12.1. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних тяжких наслідків у вигляді спричинення смерті кількох осіб.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя мав підстави дійти до висновку про те, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, так як наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами, які долучені до матеріалів клопотання.
Стороною стороною захисту не оспорюється наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Злочин, передбачений ч.3 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років.

Таким чином, відповідно до положень ч.2 ст.183 КПК України, до ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, в ухвалі слідчий суддя дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
З висновком слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з тих обставин, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст. 286КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строкомвід 5 до 10 років, а саме ризик того, що підозрюваний враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали, надані до клопотання, вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до зазначеного висновку з огляду на наступне.

Також задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, врахував особу підозрюваного.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленому ризику та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_9 .
При цьому, апеляційний суд враховує, що відповідно до пунктів 34-36 рішення Європейського суду «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість встановлення слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки слідчим суддею такі ризики взагалі не були встановленні.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що доводи апеляційної скарги захисника про безпідставність задоволення клопотання слідчого про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованими, а слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, який, керуючись положеннями п.2 ч.4 ст.183 КК України, при застосуванні до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, оскільки інкримінований злочин спричинив загибель декількох людей.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.407 КПК України, зогляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника, у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001129, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 26.10.2020 року, о 14 годині 00 хвилин, в залі судових засідань № 10 Одеського апеляційного суду.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3