Справа № 158/937/19 Провадження №11-кп/802/388/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст. 391 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000120 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий вироком Володимирецького району Рівненської області за ч.3 ст.146 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі,
засуджений за ст.391 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.06.2016 і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 10 (десять) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 17.03.2020.
ОСОБА_7 визнаний винний та засуджений за те, що він відбуваючи міру покарання з 14.06.2016 в Полицькій виправній колонії №76, що знаходиться за адресою: с. Іванчі Володимирецького району Рівненської області, неодноразово попереджався адміністрацією установи про дисциплінарну та кримінальну відповідальність за порушення режиму утримання, правил внутрішнього розпорядку та за здійснення проявів злісної непокори законним вимогам адміністрації установи. Незважаючи на всі заходи виховного та профілактичного характеру, які проводились із засудженим ОСОБА_7 , останній на них навмисно не реагував і умисно став на шлях злісної непокори законним вимогам представників адміністрації установи. За час відбування покарання ОСОБА_7 35 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, за порушення встановленого порядку і умов відбування покарань, з яких п`ять разів поміщався до дисциплінарного ізолятору.
Зважаючи на злісні порушення режиму утримання, 04.05.2018 засуджений ОСОБА_7 згідно з ухвалою Володимирецького районного суду від 04.05.2018 обґрунтовано був поміщений до приміщення камерного типу терміном на два місяці за умисне порушення розпорядку дня, а саме: за систематичне ігнорування законних вимог адміністрації установи, які виражались у неодноразові відмові виходити на ранкову перевірку наявності засуджених, без відповідного на це звільнення.
Рішенням Міжрегіональної комісії західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 07.05.2018 засуджений ОСОБА_7 був переведений для подальшого відбування покарання до ДУ «Цуманська виправна колонія №84».
Згідно з розділом ХХVI п.1 наказу № 2186/5 від 29.12.2014 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, засуджений ОСОБА_7 після переведення до Цуманської виправної колонії №84, продовжив відбування невідбутої частини покарання в приміщенні камерного типу, згідно з ухвалою Володимирецького районного суду від 04.05.2018.
Під час відбуття дисциплінарного стягнення у виді поміщення до приміщення камерного типу, засуджений ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та умисно продовжував порушувати встановлений порядок відбування покарання, зокрема 04.08.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно не вийшов на сніданок в їдальню установи, чим порушив Розділ III п. 2, 3 наказу № 2186/5 від 29.12.2014 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Таким чином до нього за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 11.08.2018, було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Також 24.08.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно вийшов на обід в їдальню установи з порушенням форми одягу (без нагрудного розпізнавального знака та головного убору), чим порушив Розділ III п. 2, 3 наказу № 2186/5 від 29.12.2014 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань. Таким чином, до засудженого ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84», від 28.08.2018 було застосовано стягнення у вигляді догани.
Крім того, 30.08.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно не вийшов на сніданок у їдальню установи, вступив у суперечку з представником адміністрації, вів себе зверхньо, в спілкуванні використовував нецензурну лайку, чим порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином, до засудженого ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання, постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 09.09.2018 було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Він же, 02.10.2018 умисно не виконав команду «Підйом», не вийшов на ранкову фізичну зарядку та не вийшов на сніданок у їдальню установи, чим порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином, до нього за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 09.10.2018, було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Також 08.10.2018 засуджений ОСОБА_7 , переслідуючи мету невиконання законних вимог адміністрації установи, умисно не вийшов на сніданок в їдальню установи. Своїми діями порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 08.10.2018 засудженого ОСОБА_7 за порушення розпорядку дня, було поміщено в ДІЗО строком на сім діб, без виведення на роботу.
Він же, 29.10.2018 умисно самовільно залишив ізольовану для перебування засуджених територію, а саме відділення СПС № 3 та під час обходу молодшими інспекторами чергової зміни житлових приміщень відділень СПС, даний засуджений був виявлений в приміщенні відділення СПС №2, чим порушив Розділ II п. 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином, до засудженого ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 06.11.2018 було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Також 31.10.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно не виконав команду «Підйом», не вийшов на ранкову фізичну зарядку та не вийшов на сніданок у їдальню установи. Своїми діями порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином до останнього, за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 08.11.2018 було застосовано стягнення у вигляді суворої догани.
Крім того 07.11.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно не виконав команду «Підйом», не вийшов на ранкову фізичну зарядку та не вийшов на сніданок у їдальню установи, чим порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином до засудженого ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 14.11.2018 було застосовано стягнення в вигляді суворої догани.
Також 14.11.2018 засуджений ОСОБА_7 , після роз`яснювальної бесіди умисно відмовився від працевлаштування на запропоновані посади для подальшої виплати заборгованості, згідно з виконавчими листами. Своїми діями засуджений порушив ст.118 КВК України, щодо працевлаштування засуджених, які мають не погашену заборгованість щодо виконавчих листів. Рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 14.11.2018 засудженого ОСОБА_7 за порушення розпорядку дня, було поміщено в ДІЗО строком на сім діб, без виведення на роботу.
Відбуваючи покарання в ДІЗО, 16.11.2018 засуджений ОСОБА_7 умисно не виконав команду «Підйом», не вийшов на ранкову фізичну зарядку та не вийшов на сніданок у їдальню установи. Своїми діями засуджений порушив Розділ II п. 2, 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Таким чином до засудженого ОСОБА_7 за порушення режиму відбування покарання постановою начальника ДУ «Цуманська виправна колонія №84» від 20.11.2018 було застосоване стягнення у вигляді суворої догани.
04.01.2019 під час проведення загального обшуку, засуджений ОСОБА_7 висловлював невдоволення щодо проведення обшуку, виражався нецензурними словами в сторону представників адміністрації установи, на зауваження не реагував. Своїми діями засуджений порушив Розділ II п. 3 наказу № 2822/5 від 28.08.2018 про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання. Засуджений ОСОБА_7 згідно ухвали Ківерцівського районного суду від 09.01.2019 обґрунтовано був поміщений до приміщення камерного типу терміном на один місяць за те, що 04.01.2019 активно перешкоджав виконанню службових обов`язків представниками адміністрації установи, в якій відбуває покарання.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає вирок суду незаконним. Вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення зробив висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Посилається на те, що ОСОБА_7 не допускав порушень під час відбування покарання, а фіксація таких порушень зумовлена упередженим ставленням адміністрації колонії. Крім того, ухвалою Волинського апеляційного суду Волинської області від 25 березня 2020 року скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду від 13 лютого 2020 року, якою задоволено подання Цуманської ВК №84 про застосування до ОСОБА_7 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу. Також зазначає, що в основу вироку покладено покази свідків, які є працівниками виправної установи, однак вказані особи є зацікавленими в засудженні ОСОБА_7 . Також вказує, що до матеріалів кримінального провадження не надано нормативних актів (правила внутрішнього трудового розпорядку, правила поведінки в локальних зонах тощо), які б свідчили про накладення на засудженого інших дисциплінарних стягнень. Вважає, що наданих стороною обвинувачення доказів недостатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим в пред`явленому обвинуваченні. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати через недоведеність наявності в його діях складу кримінального правопорушення.
Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які подану апеляційну скаргу підтримали та просили скасувати вирок місцевого суду, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечила і просила судове рішення залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст.2 КПК України, завдання кримінального провадження полягає у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Положеннями ст.94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається зі змісту вироку та матеріалів кримінального провадження, судом дотриманні вимоги кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно положень статті 392 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам провадження, підтверджується дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

Так, судом першої інстанції дії ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковано за ст.391 КК України за ознаками злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, колегія суддів вважає, що його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, в повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду в суді першої інстанції та суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 .

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку, як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 , на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які будучи допитані в суді першої інстанції показали, що вони працюють у ДУ «Цуманська ВК». В даній установі відбуває покарання засуджений ОСОБА_7 , який систематично порушує режим утримання, правила поведінки для засуджених, веде себе зухвало та провокує конфлікт з адміністрацією установи, на зауваження реагує агресивно, відмовляється виконувати законні вимоги працівників колонії. Вказані свідки були попередженні про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

На думку суду апеляційної інстанції, свідчення вказаних свідків є логічними, послідовними та такими, що не суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, підтверджується письмовими доказами кримінального провадження.

Так, відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 04.08.2018, засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом суперечки засудженого з адміністрацією установи, поводженні зверхньо та використанні нецензурної лексики (а.к.п.159-162).

Згідно постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 24.08.2018, а також рапортів інспекторів колонії та відповідним актом, засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом порушення форми одягу (а.к.п.164-166).

З постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 30.08.2018, рапортів інспекторів колонії та відповідного акту вбачається, що засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом невиходу на сніданок (а.к.п.94-96);

Також відповідно до постанови про накладення дисциплінарного стягнення від 02.10.2018, рапортів інспекторів колонії та акту засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом невиконання команди «Підйом», невиходом на ранкову зарядку та невиходу на сніданок (а.к.п.154-157).

Також вина ОСОБА_7 підтверджується постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 29.10.2018, рапортами інспекторів колонії та відповідним актом, відповідно до яких засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом самовільного залишення ізольованої для перебування засуджених території (а.к.п.140-143), постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 31.10.2018, рапортами інспекторів колонії та відповідним актом, відповідно до яких засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом невиходу на сніданок (а.к.п.136-139), постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 16.11.2018, рапортами інспекторів колонії та відповідним актом, відповідно до яких засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом невиконання команди «Підйом», невиходом на ранкову зарядку та невиходу на сніданок (а.к.п.131-133), постановою про накладення дисциплінарного стягнення від 07.11.2018, рапортами інспекторів колонії та відповідним актом, відповідно до яких засудженого ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за фактом невиходу на сніданок (а.к.п.94-96).

Відповідно до довідки щодо ОСОБА_7 , засуджений заохочень у немає, проте наявні 35 стягнень (а.к.п.195).

Згідно з витягів з протоколу № 36 від 04.09.2018 (а.к.п.163); № 37 від 11.09.2018 (а.к.п.98), № 41 від 09.10.2018 (а.к.п.158); №45 від 06.11.2018 (а.к.п.139); № 46 від 14.11.2018 (а.к.п.135); № 47 від 20.11.2018 (а.к.п.121) засудженому ОСОБА_7 оголошено сувору догану.

Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, засуджений ОСОБА_7 двічі поміщався в ДІЗО (а.к.п.122-130) та (а.к.п.145-153).

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ст.391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Доводи обвинуваченого про упереджене ставлення адміністрації до нього спростовуються показами свідків, які є працівниками установи виконання покарань, і розцінюється судом як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи викладене, на переконання апеляційного суду, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, ґрунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Так, в поданій апеляційній скарзі захисник, як на підставу скасування вироку суду посилається на ухвалу Волинського апеляційного суду Волинської області від 25 березня 2020 року, якою скасовано ухвалу Ківерцівського районного суду від 13 лютого 2020 року про задоволення подання Цуманської ВК №84 про застосування до ОСОБА_7 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді переведення засудженого до приміщення камерного типу.
Разом з тим, вказані доводи апеляційний колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд у своєму вироку врахував вказану обставину та підставно виключив з обвинувачення факт порушення засудженим ОСОБА_7 режиму утримання, що мав місце 04.02.2019.

Під час розгляду справи апеляційним судом засуджений ОСОБА_7 заявив клопотання про зарахування йому в строк покарання термін попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказані доводи про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при зарахуванні обвинуваченому, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, в строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення, не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Правила зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання встановлено у ч.5 ст.72 КК України.
Відповідно до правового висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року в справі №663/537/17, положення ч.5 ст.72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч.1 ст.72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч.2 ст.4 КК України.
У разі вчинення злочину особою до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.
Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою злочину, як це зазначено у ч.ч.2 і 3 ст.4 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 вчинив злочини в період з травня 2018 року по січень 2019 року, тобто після 20 червня 2017 року, тому під час зарахування обвинуваченому попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає саме ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.
Таким чином, застосування до засудженого ОСОБА_7 положень ч.5 ст.72 КК України (у редакції Закону № 838-VIII), а саме зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є недопустимим.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, та характеризуючи дані про особу обвинуваченого.
Так, судом враховано особу ОСОБА_7 , який неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризується негативно, а також враховано відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не виявлено.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення місцевого суду без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області від 17 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: