Справа № 162/558/20
Провадження № 1-кп/162/68/2020
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Шлапань Любешівського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою базовою освітою, непрацюючого, неодруженого, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України - несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2401 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 восени 2019 року, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на території села Кухітська Воля Зарічненського району Рівненської області, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбав каміння у поліетиленовому пакеті, масою 2,6353 кг, яке відповідно до п.3 ст.1 Закону України Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними від 18 листопада 1997 року №637/97-ВР та Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, є дорогоцінним камінням органогенного утворення природного походження, а саме каміння бурштину в стані сировини та в декоративних елементах, та яке перевіз до місця свого проживання: АДРЕСА_1 , не маючи документів, що підтверджують законність походження незаконно придбаного ним каміння бурштину, незаконно зберігав за місцем свого проживання до моменту його вилучення 22 травня 2020 року працівниками поліції.

Вказані вище умисні, протиправні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.2401 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю.

Під час досудового розслідування між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратур Волинської області - ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , 30 червня 2020 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.2401 КК України.

Сторони погодили, що відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.1 ст.2401 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив укладену з прокурором угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно зі ст.12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З урахуванням статті 66 КК України, є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.

Наведені обставини дають можливість суду призначити обвинуваченому ОСОБА_4 обумовлене в угоді основне покарання передбачене санкцією частини 1 статті 2401 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними, протиправними діями, що виразились в незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні бурштину, законність якого не підтверджується відповідними документами, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.2401 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обрано.
Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Судові витрати по справі в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок за проведення гемологічної експертизи №53 від 09 червня 2020 року слід стягнути з ОСОБА_4 в користь держави.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 472, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 червня 2020 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратур Волинської області - ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000515 від 30 червня 2020 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.2401 Кримінального кодексу України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 червня 2020 року покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 2288 (дві тисячі двісті вісімдесят вісім) гривень 30 копійок.
Речовий доказ: каміння бурштину, загальною масою 2,6353 кг, яке поміщене до картонної коробки та знаходиться в камері схову Головного управління Національної поліції у Волинській області (вул.Винниченка, 11, м.Луцьк, Волинська область, 43025) - конфіскувати в дохід держави після набрання вироком законної сили.
Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України, до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Любешівський районний суд.

Вирок суду першої інстанції якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Головуючий: ОСОБА_1