ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1982/20 Справа № 193/550/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року було задоволено клопотання засудженого та звільнено ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 29 днів.
Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком 19 жовтня 2011 року Баришівським районним судом Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 25 червня 2011 року до 26 січня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст. 72 ч. 5 КК України. На час звернення до суду засуджений ОСОБА_8 непогашених у встановленому порядку стягнень не має, має два заохочення та відбув 3/4 строку призначеного покарання.
Згідно наявних в особовій справі матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 з 15 листопада 2012 року міру кримінального покарання відбуває в Державній станові «Софіївська виправна колонія (№45)». Протягом вказаного періоду характеризується позитивно, встановлених вимог порядку відбування покарання, дотримується свідомо, приймає активну участь у громадському житті відділення, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні, за що був 2 рази заохочений правами начальника установи та правами начальника відділення, стягнень не має.
Бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов.
В сукупності із зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення, а тому клопотання ОСОБА_8 про застосування відносно нього вимог ст. 81 КК України підлягає задоволенню.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про застосування відносно нього вимог ст. 81 КК України.
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що постановляючи ухвалу про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані щодо особи ОСОБА_8 , який, зокрема, відбуває покарання за ч. 1 ч. 115 КК України, а саме, умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, раніше судимий за аналогічний злочин.
Наявність трьох заохочень за весь період відбування ОСОБА_8 покарання, на думку прокурора, не може свідчити про виправлення засудженого і є лише формально-юридичними підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного вироком за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні свою апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.
Захисник засудженого та засуджений проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду, якою до засудженого було застосовано положення ст. 81 КК України - скасуванню, виходячи з наступного.
Згідно положень ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким звернув увагу судів на те, що необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин.
Висновок про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних, що характеризують особу.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається із особової справи засудженого, ОСОБА_8 засуджений вироком 19 жовтня 2011 року Баришівським районним судом Київської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 11 років позбавлення волі.
Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 25 червня 2011 року до 26 січня 2012 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ст. 72 ч. 5 КК України. На час звернення до суду засуджений ОСОБА_8 непогашених у встановленому порядку стягнень не має, має два заохочення.
Тож, ОСОБА_8 відбуває покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як особливо тяжкий злочин, а саме вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Окрім цього, раніше вже був судимий за аналогічний злочин.
Згідно наявних у особовій справі матеріалів бачається, що засуджений ОСОБА_8 з 15 листопада 2012 року міру кримінального покарання відбуває в Державній станові «Софіївська виправна колонія (№45)». Протягом вказаного періоду характеризується позитивно, встановлених вимог порядку відбування покарання, дотримується свідомо, приймає активну участь у громадському житті відділення, виконує роботи по благоустрою місць позбавлення волі, приймає активну участь у проведенні ремонтних робіт у відділенні, за що був 2 рази заохочений правами начальника установи та правами начальника відділення, стягнень не має. Бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення». Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов.
В сукупності із зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи ОСОБА_8 суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджений своїм ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.
Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із такими висновками суду першої інстанції та вважає їх передчасними, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того, ж короткий проміжок часу за яким змінилася поведінка засудженого, згідно наданої характеристики, не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора та необхідності відмовити відмови у задоволенні клопотання засудженого щодо застосування відносно нього вимог ст. 81 КК України.
А тому, враховуючи вищевикладене та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області задовольнити.
Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4