ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1572/20 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/2417/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 липня 2015 року по 16 жовтня 2015 року включно.

Строк попереднього ув`язнення з 07 червня 2016 року по 25 жовтня 2016 року відповідно до ухвали Гадяцього суду Полтавської області зарахований в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

26 лютого 2020 рокузасуджена ОСОБА_7 звернулася до Комінтернівського районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 червня 2006 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року задоволено вищезазначене клопотання засудженої та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання за вироком Гадяцького районного суду Полтавської області від 7 червня 2016 року, на невідбуту частину покарання 2 роки 1 місяць 3 дні.

Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 на момент розгляду клопотання відбула 2/3 строку призначеного судом покарання за вчинений злочин, визнає свою вину у вчиненні злочину та щиро розкаюється у його вчиненні, має три заохочення та не має жодних стягнень, належним чином виконує покладені на неї обов`язки, не має жодних зауважень до своєї поведінки за весь час відбування покарання, а тому суд прийшов до висновку, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела, що стала на шлях виправлення. Жодних обставин, які б свідчили про те, що засуджена ОСОБА_7 не стала на шлях виправлення та, що її звільнення є передчасним, представником колонії в судовому засіданні не зазначено.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 року, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про умовно- дострокове звільнення.
Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу захисник вказує на те, що засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання за тяжкий злочин, пов`язаний з завданням смерті іншій людині. Вину в скоєному злочині не визнала. Написала заяву про визнання своєї вини в скоєнні злочинні та каяття лише 04.03.2020, тобто після рішення комісії установи з питань застосування до засуджених пільг від 19.02.2020 про відмову в направленні матеріалів до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення. За цих умов написання даного каяття засудженою ОСОБА_7 дає підстави вважати про його нещирим, з метою застосування умовно-дострокового звільнення.
Крім того, апелянт зазначає, що 19.02.2020 року на засіданні комісії установи з питань застосування до засуджених пільг, засудженій ОСОБА_7 відмовлено в направленні матеріалів до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не довела свого виправлення. Відповідно до ч. 8 ст. 131 КВК України атестаційною комісією колонії щоквартально проводилося оцінювання поведінки засудженої ОСОБА_7 , де упродовж останнього року приймалося стосовно ОСОБА_7 рішення як «стає на шлях виправлення», зокрема й останнє рішення від 27.03.2020 (протокол №11).
При цьому, прокурор вказує на те, що наявність 3 заохочень ще не може характеризувати позитивно особу засудженої та, з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення ОСОБА_7 не вказують. Таким чином, засуджена ОСОБА_7 тільки стає на шлях виправлення, а не довела своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку засудженої щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення; дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженої; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.
Приписами статті 6 КВК України визначено, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а ресоціалізація - це свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання. Саме під час відбування покарання, структура та форми якого наведені у зазначених нормах КВК України, засуджений і набуває права, у тому числі і на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке, знов таки, відповідно до вимог ст. 81 УК України, може бути застосоване, крім відбуття певної частки покарання, лише якщо засуджений під час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З досліджених під час судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції даних вбачається, що засуджена ОСОБА_7 під час перебування в Полтавському слідчому ізоляторі характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала. До праці не залучалася.
В Державній установі «Качанівська виправна колонія № 54» відбуває покарання з 12 грудня 2016 року. За час відбування покарання зарекомендувала себе задовільно. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення, стягнень не має. Працевлаштована швачкою на швейній дільниці установи. Відношення до праці має сумлінне. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта», «Духовне відродження», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години.
Згідно вироку Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року позову та судових витрат не має. Вину у скоєному злочині ОСОБА_7 визнала повністю, розкаялася у вчиненні кримінального правопорушення, про що подала відповідну заяву 04 березня 2020 року.
Рішенням комісії від 19 лютого 2020 року ОСОБА_7 відмовлено у направленні матеріалів до суду з поданням про її умовно-дострокове звільнення, як особи, яка не довела своє виправлення.
ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, за час перебування в колонії мала три заохочення та не мала жодних стягнень.
Відповідно до характеристики затвердженої начальником державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» від 28 грудня 2018 року засуджена ОСОБА_7 працевлаштована швачкою на швейній дільниці установи. Відношення до праці має сумлінне. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Фізкультура і спорт», «Правова освіта», «Духовне відродження», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години. Дбайливо ставить до майна установи. Спальне місце та тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний вигляд. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень правил пожежної безпеки тощо.
Згідно характеристики затвердженої начальником державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» 19 лютого 2020 року засуджена ОСОБА_7 намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Намагається дбайливо ставитися да майна установи. Намагається спальне ліжко та тумбочку утримувати у чистоті та порядку.

Крім того, колегія суддів бере до уваги, що відповідно до наданої особової справи, щодо ОСОБА_7 після ухвалення оскаржуваного судового рішення ще двічі вирішувалося питання стосовно квартального оцінювання поведінки засудженої. Згідно виписок із протоколу загальних зборів відділення №4 від 26 червня 2020 року та від 25 вересня 2020 року, засуджена ОСОБА_7 стала на шлях виправлення (арк.142, 146 особової справи).
За таких обставин, колегія суддів не бере до уваги доводи прокурора про те, що Рішенням комісії від 19 лютого 2020 року ОСОБА_7 відмовлено у направленні матеріалів до суду з поданням про її умовно-дострокове звільнення, як особи, яка не довела своє виправлення.
Більш того, на протязі усього строку відбування покарання засуджена ОСОБА_7 не має жодного стягнення, має три заохочення, працевлаштована швачкою на швейній дільниці установи, до праці має сумлінне ставлення. Матеріали особової справи не містять негативних відомостей про особу засудженої за час її перебування в місцях позбавлення волі, що додатково свідчить щодо необґрунтованість доводів прокурора про те, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.
Апеляційні доводи прокурора щодо необхідності скасування оскаржуваної ухвали та відмови в задоволені клопотання засудженої про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 під час судового розгляду, за наслідками якого ухвалено обвинувальний вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року, є суб`єктивними та безпідставними, оскільки, згідно заяви 04 березня 2020 року, остання повністю визнала свою вини та розкаялася у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України. Ці обставини ОСОБА_7 повністю підтвердила в ході судового розгляду в судах першої та апеляційної інстанції, що не спростовано прокурором.
З огляду на викладене, вимога прокурора про скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з урахуванням доводів, що містяться в його апеляційній скарзі, є необґрунтованими та суб`єктивними, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання своєю поведінкою та добросовісним ставленням до праці довела своє виправлення.
За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та вмотивованою, і колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 12 травня 2020 року про задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді