Провадження № 1-кп/761/836/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006087 від 05 квітня 2013 року, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення суспільно-небезпечних діянь, що підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України, щодо застосування примусових заходів медичного характеру

за участю:

секретаря ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 ,

законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006087 від 05 квітня 2013 року, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 06 липня 2018 року. Відповідно до ухвали підготовчого судового засідання від 01 жовтня 2018 року призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження на підставі ухвали суду від 08 листопада 2019 року призначено та проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу відносно обвинуваченого ОСОБА_2 .

Згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта №185 від 26.12.2019:

«1. У періоди кримінальних правопорушень (31.03.2013) у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_2 , останній на будь-який психічний розлад не страждав і за психічним станом у зазначені періоди часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. У теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект, параноїдний синдром (F 20.0 - згідно з МКХ- 10) і за психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.»

В судовому засіданні 30.07.2020 прокурор ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом та вважає наявними підстави для його задоволення. При цьому зазначив, що вина ОСОБА_2 є доведеною та підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні оголосила письмове заперечення щодо застосування примусових заходів медичного характеру. Зазначила, що протягом всього часу ОСОБА_2 не переховувався від органу досудового розслідування та суду, не вчиняв інші кримінальні правопорушення. Зібрані досудовим розслідуванням матеріали не підтверджують причетність особи до вчинення злочину. Всі матеріали кримінального провадження містять неточності, які щоразу уточнювались: постанова про уточнення суми мат збитків, постанова про уточнення дати вчинення кримінального правопорушення, постанова про уточнення анкетних даних. Вважала такі постанови незаконними. Стверджувала, що усі сумніви мають тлумачитись на користь обвинуваченого. Просила відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Законний представник особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Стверджувала, що і надалі буде лікувати сина добровільно.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 пояснив, що не пам`ятає події, які сталися у 2013 році. Зазначив, що знає ОСОБА_8 , раніше вони перебували у близьких стосунках. Стверджував, що 13.03.2013 він не грабував потерпілу ОСОБА_9 , а пограбувала її ОСОБА_8 , яка сказала йому сидіти тихо в автомобілі. ОСОБА_9 він не погрожував, тілесних ушкоджень у неї не було. При цьому зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які на той час знаходились на задньому сидінні його автомобіля, розіграли його, інших осіб у автомобілі не було. Коли ОСОБА_8 забрала у ОСОБА_9 сумку, він сказав щоб вона повернула їй цю сумку назад. Вважав, що у ОСОБА_9 не було підстав його обмовляти, можливо вона його з кимось сплутала чи такі вказівки їй надала міліція.

Також ОСОБА_2 вказав, що був знайомий із ОСОБА_9 і раніше. Пояснив, що ОСОБА_8 не говорила йому про намір забрати особисті речі ОСОБА_9 . Стверджував, що особисто речі у ОСОБА_9 не забирав. В подальшому, він висадив ОСОБА_9 навпроти парку «Нивки», біля автосалону «Skoda», а ОСОБА_8 підвіз до станції метрополітену «Політехнічний інститут». Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, судом встановлене наступне.

Так, 31.03.2013 близько 04 год. 30 хв., ОСОБА_2 знаходячись в парку відпочинку «Нивки» неподалік будинку №2 по вул. Балакліївська м. Києві, вступив в злочину змову з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, спрямовану на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , яка перебувала на той час разом з ними в салоні належного ОСОБА_2 автомобіля марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , склав узгоджений план злочинних дій та приступив до його реалізації.

Реалізуючи даний злочинний умисел, знаходячись в салоні вищевказаного автомобіля, користуючись відсутністю поряд сторонніх осіб, до яких потерпіла могла б звернутися за допомогою, ОСОБА_2 31.03.2013 близько 04 год. 30 хв., знаходячись неподалік будинку №2 по вул. Балакліївська у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, виконуючи відведену йому злочинну роль, з метою подолання волі потерпілої до опору, раптово схопив останню лівою рукою за комір куртки, а долонею правої руки умисно наніс ОСОБА_9 два удари по обличчю, спричинив останній фізичний біль та заподіяв тілесні ушкодження, і застосував насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої в момент заподіяння. Після цього, усвідомлюючи, що воля потерпілої ОСОБА_9 до опору подолана внаслідок попередньо застосованого до неї насильства з боку ОСОБА_2 , особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_2 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, згідно розподілених ролей, висловила вимогу ОСОБА_9 передачі належної їй сумочки з особистими речами.

В подальшому, 31.03.2013 близько 04 год. 35 хв. знаходячись неподалік будинку №2 по вул. Балакліївська у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, отримавши відмову з боку потерпілої щодо виконання зазначеної незаконної вимоги, ОСОБА_2 , діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, виконуючи відведену йому злочинну роль, з метою остаточного подолання волі ОСОБА_9 до опору, продовжив чинити психологічний тиск, а саме висловив погрозу застосування щодо ОСОБА_9 насильства та заподіяння їй тілесних ушкоджень, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно виділені в окреме провадження, нанесла останній один удар долонею рук по голові, чим спричинила фізичний біль і заподіяла тілесні ушкодження, що не є небезпечними для житія і здоров`я в момент заподіяння. Потерпіла ОСОБА_9 внаслідок зазначених дій ОСОБА_2 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, припинила опір, після чого невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізуючи спільний з ОСОБА_2 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, вирвала з рук потерпілої її сумочку, вартістю 700,00 грн. і особистими речами, а грошовими коштами в сумі 700,00 грн.; парасолькою, вартістю 50,00 грн.; пачкою презервативів, вартістю 10,00 грн.; трьома олівцями для очей та брів, вартістю по 60,00 грн. кожен, на загальну суму 180,00 грн.; губною помадою, вартістю 25,00 грн.; губною помадою, вартістю 40,00 грн.; мобільним телефоном марки «Самсунг», ІМЕІ: № НОМЕР_2 , вартістю 200,00 грн.; з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 30,00 грн.; на балансовому рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 2,00 грн.; а всього на загальну суму в розмірі 1937,00 грн. Тобто, своїми умисними діями, ОСОБА_2 за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відкрито викрав чуже майно, чим завдав ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 1937,00 грн.

Після цього, 31.03.2013 близько 04 год. 45 хв., ОСОБА_2 знаходячись неподалік будинку №2 по вул. Балакліївська у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, не бажаючи бути викритим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та, з метою уникнення кримінальної відповідальності за його вчинення, продовжив чинити психологічний тиск на потерпілу, а саме висловив погрозу застосування щодо ОСОБА_9 насильства та заподіяння їй тілесних ушкоджень, якщо остання повідомить про події, що сталися, до правоохоронних органів.

Після чого, ОСОБА_2 , разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, на вказаному автомобілі попрямували до станції метрополітену «Нивки» в м. Києві, де потерпіла вийшла з автомобіля, ОСОБА_2 , разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою поїхали у невідомому напрямку, а викраденим у ОСОБА_9 майном розпорядились на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №1095 від 09.04.2013 у ОСОБА_9 , 1981 року народження, виявлено синець в правій підочній ділянці.

Крім того, 31.03.2013, близько 04 год. 35 хв., ОСОБА_2 , знаходячись в парку відпочинку «Нивки» неподалік будинку №2 по вул. Балакліївська у м. Києві, більш точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, куди разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою, на своєму автомобілі марки «Ауді», д.н.з. НОМЕР_1 , привіз ОСОБА_9 , де посягаючи на особисту безпеку останньої, з метою залякування і примушування до вчинення нею дій в інтересах своєї знайомої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, а також з метою остаточного подолання волі ОСОБА_9 до опору під час відкритого заволодінням ним її майном, умисно висловив їй в усній формі погрозу вбивством, шляхом утоплення в прорубу озера, розташованого в парку відпочинку «Нивки» у м. Києві. При цьому ОСОБА_2 , усвідомлював, що дану погрозу потерпіла ОСОБА_9 сприймає як реальну загрозу для свого життя і має підстави побоюватися її здійснення, оскільки про це свідчили навколишня обстановка, що склалася, а саме перебування потерпілої в безлюдному місці в нічний час, та відсутність у неї можливості звернутися за допомогою, а також попередні дії ОСОБА_2 , що разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою досудовим розслідуванням особою перевезли її на автомобілі в безлюдне місце, мали перевагу в фізичній силі і кількості, застосовували до неї фізичне насильство та висловлював погрози застосування фізичного насильства.

Таким чином, вказані суспільно-небезпечні діяння вчинені ОСОБА_2 кваліфікується за ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України, а саме:

грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб;

погроза вбивством, при наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози.

Вчинення ОСОБА_2 у суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України, підтверджується наступними доказами, які є належними та допустимими, дослідженими судом, а саме:

даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05.04.2013, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 заявила про те, що 31.03.2013 близько 04 год. 20 хв. по вул. Балакліївька, 2, у м. Києві, двоє невідомих осіб нанесли тілесні ушкодження та відкрито викрали гроші у сумі 700 гривень (т.3 а.с. 55);

даними протоколу пред`явлення особи для пізнання від 06 квітня 2013 року у кримінальному провадженні за №0006087 з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_2 був розміщений серед інших осіб, які пред`являються для впізнання у порядку зліва направо під номером «1». ОСОБА_9 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні, розпочатому за її заявою, заявила, що впізнає чоловіка під номером 1, котрий стоїть першим від входу в кабінет за зростом, тілобудовою, рисами обличчя, кольором очей та волосся, формі носу, губ та брів. Даний протокол був підписаний усіма учасника слідчої дії, в тому числі ОСОБА_2 без будь-яких зауважень (т.3 а.с. 57-61);

даними заяви потерпілої ОСОБА_9 від 26.06.2013, згідно якої остання надає для долучення до матеріалів кримінального провадження речі, які були у неї викрадені 31.03.2013 ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , а саме: сумочку чорного кольору, парасольку, дві губні помади, олівець для очей, мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: № НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» (т.3 а.с. 62);

даними протоколу огляду від 26 червня 2013 року, згідно якого слідчим було проведено огляд наданих потерпілою ОСОБА_9 речей, викрадених у останньої 31.03.2013 року ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та невстановленою слідством особою, з фототаблицею, а саме: жіночу сумочку чорного кольору, парасольку рожево-білого кольору, дві губні помади, олівець для очей, мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: № НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 (т.3 а.с. 63-65);

постановою слідчого про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 26.06.2013 згідно якої визнано надані потерпілою ОСОБА_9 жіночу сумочку чорного кольору, парасольку рожево-білого кольору, дві губні помади, олівець для очей, мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: № НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 речовими доказами у кримінальному провадженні №0006087 та передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_9 (т.3 а.с. 66);

даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 26 червня 2013 року, з фототаблицею, в ході якого остання розповіла на місці та відтворила усі обставини події, які відбувались 31.03.2013 у період часу з 04 год. 15 хв. до 05 год. цього ж дня. Так, потерпіла ОСОБА_9 , підійшовши до будинку №28, що по пр. Перемоги, в Києві вказавши на табличку на торці будинку повідомила, що 31.03.2013 вона знаходилась на зупинці громадського транспорту, яка знаходиться біля даного будинку, коли до неї під`їхав ОСОБА_2 на своєму автомобілі разом з ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_9 підійшовши до проїжджої частини пр. Перемоги, в м. Києві вказала на місце, де знаходився автомобіль ОСОБА_2 та повідомила, що після того як вона закрила двері автомобіля, їх різко відкрив невідомий їй чоловік, який крикнув: «Давай двигай», після чого вскочив у салон автомобілю. В цей час ОСОБА_2 заблокував двері автомобіля та швидко рушив з місця та поїхав у бік станції Київського метрополітену «Шулявська». Під час того як вони їхали, на її прохання відпустити її та пояснити, що відбувається, ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та невідомий чоловік лише знущались та підшучували поки не привезли її на вул. Балакліївська, 2 в м. Києві, а саме до парку відпочинку «Нивки». Після цього за проханням потерпілої ОСОБА_9 всі учасники слідчого експерименту поїхали на вул. Балакліївська, 2 в м. Києві, а саме до парку відпочинку «Нивки», куди по словам потерпілої її відвезли. Знаходячись на дорозі, біля буд. №2, на вул. Балакліївська, в м. Києві, потерпіла ОСОБА_9 вказала на місце де ОСОБА_2 зупинив автомобіль та пояснила, що приблизно о 04 годині 40 хвилин ОСОБА_2 саме на цьому місці вимкнув двигун автомобілю, після чого взяв її за комір куртки та почавши тріпати сказав: «Чого так поступила?», після чого двічі вдарив її по обличчюта почав погрожувати, що вб`є чи покалічить її. ОСОБА_2 сказав: «Якщо ти не перестанеш так поводити себе, ти пожалкуєш... Тобі ноги переламаємо або втопимо у озері», враховуючи, яка обстановка тоді була, потерпіла злякалась та сприйняла ці погрози як реальні. Після цього, ОСОБА_8 сказала ОСОБА_2 та невідомому чоловіку, щоб вони витягали її з автомобіля та обшукали її речі. Після слів ОСОБА_8 , невідомий чоловік вирвавши з її руки жіночу сумочку, витягнув потерпілу на вулицю, а ОСОБА_8 її почалаобшукувати. Після цього потерпіла вказала на місце, куди її витягнули та відвели від автомобіля, а саме на ділянку місцевості, яка межує зі склоном до озера р. Сирець. Знаходячись на вищевказаній ділянці, ОСОБА_9 повідомила, що саме на цій ділянці місцевості, ОСОБА_2 підійшовши до неї та невідомого чоловіка вдарив долонею її ще раз по обличчю, після чого сказав: «Все, йди рубати ополонку», після чого її бажання до опору було остаточно подолане через реальне сприйняття погроз вбивством зі сторони ОСОБА_2 . Після цього потерпіла показала на місце де, як вона повідомила невідомий чоловік кричав їй: «Я тебе здам» та бив долонями її по обличчю. Після чого потерпіла вказала на місце куди вона підходила до ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та невідомого чоловіка з проханням повернути її майно, однак почула відмову з боку останніх (т.3 а.с. 68-73);

даними висновку експерта №1095 від 09.04.2013, відповідно до якого у ОСОБА_9 , 1981 року народження, виявлено синець в правій підочній ділянці. Вказане тілесне ушкодження спричинене тупим предметом, могло утворитись 31.03.2013 та відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т.3 а.с. 75-76);

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені законом України про кримінальну відповідальність, які підпадають під ознаки діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України.

Твердження сторони захисту про те, що не доведено, що мали місце суспільно-небезпечні діяння та що такі діяння вчинені ОСОБА_2 , суд не приймає до уваги, оскільки такі твердження спростовуються доказами, зібраним в ході досудового розслідування цього кримінального провадження, які наведені вище, що були ретельно досліджені в судовому засіданні та їм була надана судом оцінка з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного з них та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про те, що протокол пред`явлення особи для пізнання від 06 квітня 2013 року за участю потерпілої ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_2 , в ході якого потерпіла впізнала ОСОБА_2 , складений із порушенням процедури, визначеної КПК України, то такі доводи є неспроможними і суперечать даним, які викладені у протоколі від 06.04.2013. Так, вказаний протокол за своїм змістом та формою відповідає вимогам ст. 228 КПК України, підписаний усіма учасника такої слідчої дії, при цьому будь-яких заяв або зауважень, скарг від учасників не надходило.

Посилання захисника на недопустимість даних, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 від 26 червня 2013 року у зв`язку з тим, що на думку захисника проведена дія є просто фіксацією показань потерпілої, суперечать змісту такого протоколу, згідно якого потерпіла ОСОБА_9 розповіла на місці та відтворила усі обставини події, які відбувались 31.03.2013 у період часу з 04 год. 15 хв. до 05 год. цього ж дня, зокрема на місцевості показала як ОСОБА_2 , ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа вчинили по відношенню до неї кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України, а ОСОБА_2 окрім цього погрожував вбивством, при наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози.

Також не є підставою для висновку про те, що не доведено, що мали місце суспільно-небезпечні діяння та що такі діяння вчинені ОСОБА_2 , наявність у матеріалах кримінального провадження чотирьох постанов слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 від 01.07.2013 про уточнення анкетних даних ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , суми матеріальних збитків з 2957 грн. на вірну «1957 грн», а також дати вчинення кримінального правопорушення з 05.04.2013 на вірну «31.03.2013», оскільки такі постанови є наслідком з`ясування слідством фактичних обставин в ході проведення досудового розслідування та усувають очевидні арифметичні помилки та технічні описки.

Отже суд оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність вказаних вище доказів, а їх сукупність є достатньою для висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.129 КК України, а саме грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та погрози вбивством, при наявності реальних підстав побоюватися здійснення цієї погрози.

В той же час, згідно з даними висновку судово-психіатричного експерта №185 від 26 грудня 2019 року: «1. У періоди кримінальних правопорушень (31.03.2013) у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_2 , останній на будь-який психічний розлад не страждав і за психічним станом у зазначені періоди часу міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

2. У теперішній час ОСОБА_2 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії параноїдної, безперервний перебіг, апато-дисоціативний дефект, параноїдний синдром (F 20.0 - згідно з МКХ- 10) і за психічним станом у теперішній час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.» (том 2 а.с. 102-109)

Відповідно до ст.19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно зі ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до положень ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру, зокрема: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Таким чином, враховуючи дані висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи №185 від 26 грудня 2019 року щодо характеру та тяжкості захворювання, тяжкість вчинених ОСОБА_2 суспільно-небезпечних діянь, дані про особу ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, та необхідність застосування до ОСОБА_2 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України,

УХВАЛИВ:

Застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Речові докази жіночу сумочку чорного кольору, парасолю рожево-білого кольору, один олівець для очей та брів «Nikol», помаду «Sovia-luxe», помаду «Evelin», мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ № НОМЕР_2 , з сім картою мобільного оператора «Київстар», № НОМЕР_3 повернути у розпорядження потерпілої ОСОБА_9 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити 14 серпня 2020 року о 15 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_1