Справа № 204/9415/18
Провадження № 1-кп/204/155/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2020 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, який має середню- спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03 квітня 1996 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки з конфіскацією майна;
- 29 листопада 2000 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська, за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81, ч. 1 ст. 145, ч. 2 ст. 140, 42 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком 5 років з конфіскацією майна;
- 29 березня 2004 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 21 грудня 2007 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст.263 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 30 січня 2012 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 14.08.2014 року з Солонянської ВК №21 Дніпропетровської області на підставі ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06.08.2014 року відповідно до ст.81 КК Україн, умовно-достроково, невідбутий строк - 1 рік 3 місяці 14 днів;
- 30 березня 2015 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 29.11.2016 року ухвалою Синельниківського районного суду Дніпропетровської області за ст. 81 КК України з не відбутим строком 6 місяців 14 днів;
- 09 листопада 2018 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі;
- 12 грудня 2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності в серпні 2018 року знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, ОСОБА_4 , 11 серпня 2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у гостях свого знайомого ОСОБА_6 , у кімнаті будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на полиці, яка прикріплена до стіни, мобільний телефон марки Lenovo модель: А 706 чорного кольору з білою кришкою, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , який належить раніше йому знайомому потерпілому ОСОБА_6 та визначив вищевказаний мобільний телефон, як об`єкт свого злочинного посягання.Знаходячись в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів та особистої зацікавленості, впевнившись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, взяв з полиці, яка прикріплена до стіни у кімнаті, мобільний телефон марки Lenovo модель: А 706 чорного кольору з білою кришкою, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , вартість якого , згідно судово-товарознавчої експертизи № 3006/18 від 06.11.2018 року становить 750,00 гривень. Після чого, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, з метою доведення свого злочинного умислу, направленого на повторне, таємне викрадення чужого майна до кінця разом, з вищевказаним викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 внаслідок своїх злочинних дій заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 750,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопрушенні визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати. Пояснивши суду, що дійсно, в час та у місці, зазначеному у обвинувальному акті, тобто 11 серпня 2018 року, він, знаходячись у будику свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає викрав мобільний телефон марки Lenovo модель: А 706 чорного кольору з білою кришкою, який належить ОСОБА_6 . Після чого, з викраденим майном втік. У вчиненому розкаюється.
Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просить суд слухати провадження за його відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має, цивільний позов заявляти не буде, просить призначити покарання на розсуд суду. Не заперечує щодо проведення розгляду справи відповідно до ст.349 КПК України.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого (а.п.52-84), судово-товарознавчу експертизу № 3006/18 від 06.11.2018 року (а.п.28-31), звіт про фактичні витрати на проведення експертизи (а.п.27), постанову про визнання речовими доказами (а.п.41), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, раніше судимий. Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого. Відповідно до ст.67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
На підставі викладеного, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України, що відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, цілям його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, суд не вбачає, оскільки будь-яких обставин, які б суттєво знижували тяжкість скоєного кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню не встановлено.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив зазначений злочин до ухвалення вироку Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року, а тому суд вважає за необхідне, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 за правилами ч.4 ст.70 КК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 по данному кримінальному провадженню не обирався, клопотань про його обрання не надходило.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого фактичну вартість проведення судової товарознавчої експертизи, згідно наданого звіту.
Цивільний позов не заявлений.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: два роки позбавлення волі.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меньш суворого покарання у вигляді двох років позбавлення волі, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі, визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 15 вересня 2020 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк знаходження ОСОБА_5 під вартою в ДУ «ДУВП№4» з 13.09.2018 року по 15 вересня 2020 року включно.
Запобіжний захід ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню не обирався.
Речові докази: мобільний телефон марки Lenovo модель: А 706 чорного кольору з білою кришкою, імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити законному власнику ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави фактичну вартість проведення судової товарознавчої експертизи № 3006/18 від 06.11.2018 року у розмірі 300 грн.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення вироку направляється учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1