Єдиний унікальний номер 448/282/20
Провадження № 1-кп/448/97/20
В И Р О К
Іменем України

01.10.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000475 від 01.10.2019р., про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого, згідно вироку Мостиського районного суду Львівської області від 27.01.2016 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.357, ч.1 і ч.4 ст.70 ст.71 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 03.06.2016р. вирок змінений, вважати засудженим за ч.1 ст.185, ч.1 та ч.4 ст.70, 71 КК України 3 років 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок залишено без змін,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину, після звільнення із місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, - 18.09.2019р. о 14:16год., переслідуючи мету незаконно заволодіти транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на пл.І.Франка, поблизу Народного Дому у м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області, умисно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю власника та уваги від сторонніх осіб, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом мопедом марки «Kymco Vitaliti» із об`ємом двигуна 49 см?, сірого кольору, номер рами НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , чим своїми умисними, протиправними діями спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 7643,02грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненим повторно.
25.02.2020 року між прокурором заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.289 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, добровільне відшкодування матеріальної шкоди та обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років, без конфіскації майна. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Представник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає, шкода відшкодована шляхом повернення їй транспортного засобу. Підтвердила, що нею була надана письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Прокурор заступник начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 також не заперечувала проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердила в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання, добровільно відшкодував потерпілій завданий злочином збиток.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно, потерпіла ОСОБА_5 не заперечила проти винесення судом вироку на підставі угоди.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.
Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

При розгляді питання про затвердження угоди та призначення покарання судом також враховується наступне.

За загальними правилом, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. (ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

25.09.2020 року набули чинності зміни внесені до ч.2 ст.289 КК України на підставі Закону України «Про внесення змін до статті 289 Кримінального кодексу України щодо протидії незаконному заволодінню транспортним засобом» №875-IX від 03.09.2020р., згідно яких лише у диспозицію такої добавлено додаткові кваліфікуючі ознаки незаконного заволодіння транспортним засобом, а саме вчинення цього діяння з використанням електронних пристроїв для втручання в роботу технічних засобів охорони, або якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому даним Законом санкцію ч.2 ст.289 КК України змінено не було.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід розглядати на підставі положень КК України в редакції, яка діє на час розгляду справи, оскільки жодним чином не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 25.02.2020 року між прокурором заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчинено злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік 6 місяців із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням вимог ст.77 КК України не слід застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації майна.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Отже, відповідно до ст.100 КПК України, речові докази: - мопед марки «Kymco Vitaliti», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 ,- вважати останній повернутим; - СD-диск із записами із камер відеоспостереження, який долучено до матеріалів даного кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
У відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати по справі: за проведення товарознавчої експертизи №9/767 від 21.10.2019 року в сумі 1570,10 гривень слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Так, згідно ухвали слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 25.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього відповідних обов`язків строком до 25.04.2020р. Після закінчення цього строку, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до суду не звертався, а тому, як вважає суд, вказаний запобіжний захід припинив свою дію і вважається скасованим. Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000475 від 01.10.2019р. укладену 25.02.2020 року між прокурором заступником начальника Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленомуобвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:
- мопед марки «Kymco Vitaliti», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 ,- вважати повернутим ОСОБА_5 ;
- СD-диск із записами із камер відеоспостереження, який долучено до матеріалів даного кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000475 від 01.10.2019р.
Процесуальні витрати по справі: за проведення товарознавчої експертизи №9/767 від 21.10.2019 року в сумі 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 10 коп. стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1

Вирок суду набрав законної сили «____»__________20___ року

Суддя ОСОБА_1