Провадження № 11-сс/4820/58/21
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2021 року,-

В с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2021 року відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого ВРЗ СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області від 22 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000521 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено повно та об`єктивно, зібрані в процесі слідчих та процесуальний дій докази дають можливість зробити обґрунтований висновок про відсутність в діях ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній не мав технічної можливості уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

У апеляційній скарзі та доповненнях до неї представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді. Стверджує, що ухвала про відмову у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження постановлена без достатніх на те приводів та підстав, а також ґрунтується на хибній юридичній оцінці фактичних обставин кримінального провадження та норм процесуального права, на що слідчий суддя уваги не звернув, в результаті чого безпідставно відмовив в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000521.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, думку прокурора та слідчого, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, перевіривши матеріали провадження, в тому числі матеріали кримінального провадження № 0000521 та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудовим розслідуванням встановлено, 06 листопада 2020 року о 23 год. 30 хв. на автодорозі «Красилів-Теофіполь», неподалік с. Корчівка, водій ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «Renault Magnum» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив переїзд через громадянина ОСОБА_10 , який лежав на проїжджій частині автодороги.

Внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер в медичному закладі.

Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області 07.11.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22 грудня 2020 року, за результатами проведення досудового розслідування, слідчим ВРЗ СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 винесено постанову про закриття даного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_9 .

Приймаючи рішення про необхідність закриття кримінального провадження, слідчий ОСОБА_11 , з яким погодився слідчий суддя, виходили з того, що досудовим розслідуванням не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на наявність в діях водія ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній не мав технічної можливості уникнути зіткнення, а тому існують достатні підстави для закриття кримінального провадження, передбачені ст. 284 КПК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок є належним, повністю ґрунтується на вимогах закону та доказах здобутих в процесі досудового розслідування.

Зокрема, постанова органів досудового розслідування про закриття кримінального провадження, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин дорожньо-транспортної пригоди, наскільки вони відомі слідчому. Знайшли вони своє відображення і в ухвалі слідчого судді, тобто при її постановлені слідчий суддя повністю вирішив питання, зазначені в ст. 372 КПК України.

Тому твердження представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , що як органами досудового розслідування, так і слідчим суддею не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про скасування ували слідчого судді, представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 посилається на те, що судове рішення постановлене на суперечливих криміналістичних дослідженнях та однобічних вихідних даних обставин дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до хибних та передчасних висновків як органів досудового розслідування, так і слідчого судді про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Однак, з такими висновками представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 погодитися не можна, оскільки вони є помилковими, спростовуються та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Так, послідовними показаннями водія ОСОБА_9 , які повністю узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, в тому числі даними криміналістичних досліджень, що свідчить про їх об`єктивність, стверджується, що у нічну пору 06.11.2020 року на автодорозі «Красилів-Теофіполь» поза межами населеного пункту, керуючи автопотягом «Renaut Magnum», д/н НОМЕР_1 з автопричепом він допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , який лежав на проїжджій частині дороги. Показав, що внаслідок темної пори доби, перебування потерпілого на проїжджій частині дороги у лежачому положенні не мав технічної можливості уникнути наїзду на останнього, хоча і вчинив усі необхідні дії для відвернення такого наїзду, в тому числі застосувавши гальмування.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з схемою та таблицею ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що 06 листопада 2020 року о 23 год. 30 хв., тобто у темну пору доби, на автодорозі «Красилів-Теофіполь», неподалік с. Корчівка, поза межами населеного пункту, водій ОСОБА_9 , керуючи сідловим тягачем «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 з автопричіпом, допустив переїзд через ОСОБА_10 , який лежав на проїжджій частині автодороги.

Змістом висновку судово-медичного експерта № 92 від 07.12.2020 року, який ні потерпілим ОСОБА_8 , ні його представником адвокатом ОСОБА_7 не спростований стверджується, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 отримав внаслідок дії твердих тупих предметів, якими могли бути колеса автомобіля, виступаючі частини вузлів та агрегатів ходової частини вантажного автомобіля. В момент первинного контакту з автомобілем потерпілий ОСОБА_10 міг знаходитися в горизонтальному чи близькому до нього положенні.

Проаналізувавши висновок судово-медичного експерта в сукупності з іншими дослідженими доказами, орган досудового розслідування та слідчий суддя прийшли до обґрунтованого висновку, що потерпілий ОСОБА_10 , перебуваючи на проїжджій частині дороги саме в лежачому, а не іншому положенні, отримав тілесні ушкодження внаслідок переїзду через нього транспортного засобу під керуванням ОСОБА_9 , а не внаслідок удару його кабіною чи бампером тягача, в чому намагається переконати суд представник потерпілого. Оскільки виявлені у ОСОБА_10 травми характерні для дії саме колес автомобіля, або виступаючих частин вузлів та агрегатів саме ходової частини вантажного автомобіля, а не бамперу чи кабіни транспортного засобу.

З показань численних свідків, в тому числі ОСОБА_12 сестри потерпілого ОСОБА_10 , з якою він проживав вбачається, що останній напередодні загибелі вживав спиртні напої та перебував в стані алкогольного сп`яніння, що могло мати наслідком перебування його в лежачому положенні на проїжджій частині дороги в темну пору доби.

Даними інформації Служби автомобільних доріг у Хмельницькій області та паспорту автодороги стверджується, що ділянка дороги, де відбулася дорожньо-транспортна пригода, знаходиться поза межами населеного пункту, не містить підйомів та рух транспортних засобів по даній ділянці дороги дозволеною із швидкістю 90 км/год, чим спростовуються твердження представника потерпілого щодо перебування ОСОБА_10 на такому підйомі в момент загибелі та наїзду на нього ОСОБА_9 саме на нерівній ділянці дороги.

Із даних проведення слідчого експерименту з відповідними додатками вбачається відстань, час та умови коли ОСОБА_13 , керуючи транспортним засобом, у темну пору доби зміг виявити перешкоду на проїжджій частині дороги і вжити заходів для уникнення зіткнення.

При цьому на переконання колегії суддів перебування статиста чи то на спині, чи обличчям до проїжджої частини дороги, при погодних умовах, темній порі доби жодним чином не могло вплинути на збільшення чи скорочення відстані, яка могла суттєво вплинути на реакцію водія та вжиття ним заходів для зупинки автопотягу і уникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Змістом висновків експертів № 10.1-043220 від 03.12.2020 року та № 10.2-043420 від 08.12.2020 року стверджується, що хоча гальмова система автомобіля з напівпричепом, яким керував ОСОБА_13 і перебувала в несправному стані та полягала у несправності системи АВS, однак за наявності вказаних несправностей, вказана система працювала, як робоча система, що не обладнана антиблокувальною системою АВS, зберігаючи значення усіх параметрів робочої гальмівної системи в межах, заданих нормативно-технічною документацією, тобто була працездатна.

При цьому водій ОСОБА_13 , керуючи сідловим тягачем з напівпричепом, рухаючись в межах дозволеної швидкості руху, не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 як шляхом застосування екстреного гальмування, так і шляхом об`їзду, оскільки величина відстані, необхідної для об`їзду або повної зупинки автопоїзда, перевищує величину відстані, на якій водій ОСОБА_9 мав об`єктивну можливість виявити пішохода ОСОБА_10 в межах видимої дороги, тобто був позбавлений технічної можливості запобігти наїзду на вказаного пішохода.

Доказів, які б стверджували протилежне, або спростовували названі факти ні потерпілим ОСОБА_8 , ні його представником адвокатом ОСОБА_7 не надано, не здобуто таких і в процесі судового та апеляційних розглядів, а ті на які вони посилаються не заслуговують на увагу та носять надуманий характер.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з даного конституційного принципу, орган досудового розслідування, з яким погодився слідчий суддя прийшли до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України по обставинах дорожньо-транспортної пригоди наслідком якої стала смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Колегія суддів враховує, що хоча гальмова система автомобіля з напівпричепом, яким керував ОСОБА_13 і перебувала в несправному стані та полягала у несправності системи АВS, однак працювала, як робоча система, що не обладнана анти блокувальною системою АВS, зберігаючи значення усіх параметрів робочої гальмівної системи в межах, заданих нормативно-технічною документацією, тобто була працездатна, що не перебуває в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Твердження представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 щодо неналежності вихідних даних заданих органами досудового розслідування при призначенні і проведенні криміналістичних досліджень обставин ДТП, стверджуються виключно розмірковуваннями відносно дій слідчих органів, стилю керування транспортним засобом ОСОБА_9 , що не можна визнати об`єктивними та допустимими доказами, оскільки вони не стверджуються жодними іншими належними та об`єктивним даними та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В той же час, представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 в силу закону, будучи наділений всіма повноваження, в тому числі щодо проведення альтернативних процесуальних дій, спрямованих на проведення слідчого експерименту, заявлення клопотань про проведення повторних (додаткових) слідчих та процесуальних дій, оскраження таких дій, таким правом не скористався, жодних дій органів досудового розслідування не оскаржував, клопотань про призначення повторних та додаткових експертиз не заявляв, доказів які б спростовували проведені слідчими органами не надав.

За таких обставин його твердження про недопустимість, не коректність практично всіх доказів здобутих органами досудового розслідування, в тому числі даних криміналістичних досліджень не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

З аналогічних підстав підлягають відхиленню твердження представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , що органами досудового розслідування не встановлено всіх очевидців, свідків дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки органами досудового розслідування такі дії були проведені, був здійснений комплекс процесуальних заходів, в тому числі шляхом надання оперативним працівникам відповідних доручень. Разом з тим, враховуючи нічну пору доби, скоєння пригоди поза межами населеного пункту, відсутність на даній ділянці дороги засобів відеофіксації, такі бажаного результату не дали і можливість проведення додаткових дій спрямованих на встановлення таких осіб вичерпана.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні потерпілим ОСОБА_8 , ні його представником адвокатом ОСОБА_7 не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Більше того, дані твердження були предметом дослідження слідчого судді та ним детально проаналізовані.

Такі твердження представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ґрунтуються виключно на твердженнях останнього, який є прямо зацікавленою особою, його роздумах щодо процесів в державі, діяльності правоохоронних органів, звинуваченнях органів досудового розслідування в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що вихідні дані, які стали підставою для прийняття рішення органами досудового розслідування та покладені слідчим суддею в основу судового рішення були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

Слідчим суддею були встановлені дійсні обставини провадження, дана належна оцінка правовідносинам, що склалися, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про наявність законних підстав для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 407, ст. ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

П о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні скарги представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на постанову слідчого ВРЗ СТ СУ ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 від 22 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000521 у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4