Справа № 645/1287/16-к
Провадження № 1-кп/643/220/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2020 рокуколегія суддів Московського районного суду м. Харкова у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , перекладача ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, -

Встановила:

На розгляді Московського районного суду м.Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 за ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 359 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 заявив відвід судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_3 , в обґрунтування відводу посилався на відсутність безперервного розгляду кримінального провадження та існування сумніву в упередженості та необ`єктивності при розгляді вказаного кримінального провадження.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_13 заявив клопотанням про відмову від захисника адвоката ОСОБА_8 .

Адвокат ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт , посилаючись на не , що обвинувачений ОСОБА_12 з 07.10.2015 року утримується під вартою , раніше не судимий , має постійне місце мешкання , вищу освіту , позитивно характеризується за місцем попереднього навчання та відсутні ризики, на які посилається прокурор під час обрання запобіжного заходу.

Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Прокурор та потерпіла у судовому засіданні заперечували проти клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт .

Судова колегія, вислухав учасників судового процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження , приходить до наступного .

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя, суддя підлягає відводу, визначений ст.75 КПК України, а саме:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статтею 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
У відповідності до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд, який розглядає справу, має бути безстороннім і незалежним.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії», існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у пунктом 43 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).
Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Будь-яких доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається та у судовому засіданні не встановлено.
За приписами статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя є незалежні та керуються верховенством права, вплив на них у будь-який спосіб забороняється.
Враховуючи викладене, доводи викладені у заяві про відвід суддів є необґрунтованими і такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення заяв про відвід.
Згідно роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Будь-яких інших визначених законом підстав для відводу суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в ході розгляду заяви про відвід, судом, встановлено не було.
Вирішуючи клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт, судова колегія , судова колегія враховує , що

що останній обвинувачується у вчиненні злочинів, які у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами та санкція ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі. та не зникли ризики переховування обвинувачених від суду.

При цьому, достатні відомості про усунення та відсутність на теперішній час тих обставин, які раніше стали підставою для обрання у відношенні ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відсутні, а отже, підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останноьму колегією суддів не встановлено
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершена до його спливу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Водночас, ст. 17 Закону України від 23.08.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п.79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 р. у справі «Харченко проти України»).
На думку колегії суддів, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обставинами, що підтверджують наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, є те, що ОСОБА_12 , ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні злочинів, які у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами та санкція ч. 3, 5 ст. 27, п.п. 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі, дані про їх осіб, зокрема їх віку та стану здоров`я, а головне - посягання на суспільні відносини, що охороняють життя та здоров`я особи, які відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю.
Колегія суддів також вважає, що обраний відносноОСОБА_12 , ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, що їм інкримінуються, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
ОСОБА_12 , ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КК України, що відноситься до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 років.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , суд враховує тяжкість покарання, що погрожує обвинуваченим, їх репутацію, суспільну небезпечність інкримінованого їм кримінального правопорушення та імовірну можливість переховування від суду, продовження ними протиправної поведінки в подальшому, вчинення інших кримінальних правопорушень, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.
З погляду на викладене, судова колегія, вважає доцільним продовження терміну тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , так як не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно
Відповідно до ч.1, ч. 3 ст. 54 КПК України обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його. Відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.
Судова колегія , вислухавши учасників кримінального провадження , з урахуванням заяви обвинуваченого та наведених норм законодавства, приходить до висновку про задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та приймає його відмову від захисника -адвоката ОСОБА_8 та вважає, за необхідним залучити захисника для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_13 у порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням
Керуючись ст.ст. 52, 54,75,80,81, 331 КПК України, судова колегія,
УХВАЛИЛА :

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_11 про відвід судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_3 - відмовити.
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор» , який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 07.09.2020 року включно .
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 строк тримання під вартою в Державній установі « Харківський слідчий ізолятор», який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 07.09.2020 року включно .
Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_11 від захисника адвоката ОСОБА_8 .
Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Луганській та Харківській областях призначити захисника - адвоката для здійснення захисту обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити прибуття захисника у судове засідання в приміщення Московського районного суду м. Харкова, яке відбудиться 20.07.2020 року о 13 годині 15 хвилин.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3