Справа № 364/1224/19
Провадження № 1-кп/364/20/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2020 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області за угодою про визнання винуватості об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2019 р. за № 0000155 та 25.04.2020 р. за № 0000084, відносно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залісся Народицького району Житомирської області, громадянина України, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, непрацюючого, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

вироком Народицького районного суду Житомирської області від 09.07.2015 р. за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 3 років позбавлення волі із звільненням на підставі статті 75 КК України від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік; ухвалою названого суду від 15.03.2016 р. скасовано звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлено для відбуття покарання за цим вироком у виді 3 років позбавлення волі, звільнений 19.07.2019 р. у зв`язку із закінченням терміну відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 11.09.2019 р. близько 12 год. з метою скоєння таємного викрадення чужого майна прибув на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження замкових пристроїв на дверях будинку незаконно проник в середину приміщення. Знаходячись в житловому будинку, ОСОБА_4 , діючи повторно, умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність і таємно вилучає чуже майно, на яке не має ніякого права, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди власнику, викрав супутникову антенну марки «VARIANT» білого кольору, ТВ-тюнер марки «SKY PRIME» моделі «760Plus», телевізор марки «ORION» моделі «SPP2139F», які надалі перемістив до місця свого проживання, а саме: на територію домоволодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 26.09.2019 р. № 3265/19 ринкова вартість досліджуваних об`єктів за станом на 11.09.2019 р. становила: супутникової антени марки «VARIANT» білого кольору 349,30 грн.; ТВ-тюнера марки «SKY PRIME» моделі «760Plus» 254,88 грн.; телевізора марки «ORION» моделі «SPP2139F» 1 540,00 грн.; загальна ринкова вартість бувшого у використанні з 2011 року переліченого майна за станом на 11.09.2019 р. становила 2 144,18 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 24.04.2020 р. о 23 год. 30 хв. з метою скоєння крадіжки прибув до домоволодіння, яке належить ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території названого подвір`я, ОСОБА_4 знайшов металевий прут, скориставшись яким пошкодив запираючий пристрій на вхідних дверях до господарського приміщення та проник у середину. Знаходячись у середині господарського приміщення, ОСОБА_4 повторно, умисно, таємно, з корисливого мотиву, викрав алюмінієвий бідон ємкістю 38 л та балон для скрапленого газу єкістю 50 л з вмістом газу (пропану) 25 л., чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1 748,25 грн.

Разом із тим 09.09.2020 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності його захисника ОСОБА_5 та за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 і письмової згоди потерпілого ОСОБА_7 укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами зазначеної угоди сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за частиною третьою статті 185 КК України та істотних для даного об`єднаного судом кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, ідентично викладених як в обвинувальних актах, так і в угоді про визнання винуватості.

Згідно із згаданою угодою обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість у суді.

У судовому засіданні 09.09.2020 р. обвинувачений ОСОБА_4 також визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, надавши стверджувальну відповідь на питання щодо визнання ним вчинення викладених в обвинувальних актах та в угоді про визнання винуватості обставини.

Поведінка обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні не викликає у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та щирості його позицій.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло й в інше приміщення, і кваліфікує такі дії за частиною третьою статті 185 КК України.

При цьому суд, кваліфікуючи дії обвинуваченого як такі, що вчинені повторно, бере до уваги названий вище вирок Народицького районного суду Житомирської області від 09.07.2015 р. відносно засудження ОСОБА_4 за частиною третьою статті 185 КК України.

Крім того, угодою про визнання винуватості від 09.09.2020 р. сторонами кримінального провадження погоджено покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за частиною третьою статті 185 КК України, а саме: у виді 3 років позбавлення волі.

Також в угоді про визнання винуватості сторонами передбачені наслідки її укладення і затвердження, наслідки невиконання цієї угоди, визначені статтями 473, 476 Кримінального процесуального кодексу України(далі КПК України).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Об`єднане кримінальне провадження підсудне Володарському районному суду Київської області на підставі частини першої статті 32 КПК України; ухвалами суду від 05.12.2019 р. та від 03.09.2020 р. призначені до судового розгляду та останньою названою ухвалою об`єднані в одне провадження.

Відповідно до частини третьої статті 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Згідно зі статтею 468, пунктом 1 частини четвертої статті 469 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості; така угода може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, яке за визначенням статті 12 КК України є тяжким злочином.

Стосовно правової можливості укладення сторонами угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні за участю потерпілих суд виходить з положень абзацу п`ятого частини четвертої статті 469 КПК України, що передбачають укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана як державним чи суспільним інтересам, так і правам та інтересам окремих осіб, в яких бере участь потерпілий, за умови надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. З огляду на це суд не вбачає підстав для застосування пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляді цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 р. № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» через внесення після прийняття цієї Постанови законодавчих змін до частини четвертої статті 469 КПК України, що тепер передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості за згодою потерпілого на її укладення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надано прокурору письмові згоди на укладення зазначеної угоди з обвинуваченим ОСОБА_4 , які додані до цієї угоди.

Також судом з`ясовано у потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вони цілком розуміють наслідки затвердження зазначеної угоди.

Крім того, на виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком усвідомлює свої права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови укладеної сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України та КК України, підстави для відмови в затверджені цієї угоди, передбачені частиною сьомою статті 474 КПК України, відсутні.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених КК України.

Суд також враховує роз`яснення, викладені в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (стаття 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого за різними статтями та/або за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції; за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Завдана потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого у них майна, згідно з їх письмовими заявами про надання згоди прокурору на укладення угоди про визнання винуватості претензій до обвинуваченого вони не мають. Цивільний позов не заявлявся.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

До обставин, які згідно із статтею 66 КК України пом`якшують йому покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Зважаючи на усе наведене та враховуючи позиції прокурора, сторони захисту, а також потерпілих щодо затвердження угоди, суд за таких обставин дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 09.09.2020 р. між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і призначення останньому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішуючи питання відносно обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, суд, враховуючи думку прокурора щодо відсутності для цього підстав, а також беручи до уваги, що обвинувачений не ухилявся від викликів до суду, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує за вимогами статті 100 КПК України.

Керуючись частиною третьою статті 185 КК України, статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 392-395, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.09.2020 р. між прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим в об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2019 р. за № 0000155 та 25.04.2020 р. за № 0000084, ОСОБА_4 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості від 09.09.2020 р. покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту звернення вироку до виконання і затримання засудженого.

Речові докази в об`єднаних кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2019 р. за № 0000155 і 25.04.2020 р. за № 0000084, а саме:

супутникову антенну марки «VARIANT» білого кольору, ТВ-тюнер марки «SKY PRIME» моделі «760Plus», телевізор марки «ORION» моделі «SPP2139F», передані під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити власникові;

алюмінієвий бідон та балон для скрапленого газу, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити власникові;

металевий прут, що знаходиться на зберіганні в кімнаті для зберігання речових доказів при Володарському відділенні поліції Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, знищити.

Копію цього вироку суду негайно після проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1