КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 06 липня 2020 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , кожного окремо, на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Києві, громадянин України, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України,

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання начальника відділення СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою, до 21 червня 2020 року включно.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя вказав на наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_5 у вчиненні згаданих кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та те, що прокурором доведено обставини, які перешкоджають завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні, що у сукупності виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року. При цьому, захисник ОСОБА_6 просить постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, захисник ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, або визначити розмір застави.
Захисники вважають ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та права на захист.
Зокрема, зазначають про порушення права підозрюваного на захист, зважаючи на те, що у справі приймав участь захисник, залучений з Центру безоплатної вторинної правової допомоги, від якого підозрюваний відмовився у судовому засіданні та наполягав на тому, щоб його інтереси представляли захисники з якими у нього укладено договір. Проте, згаданих захисників ні слідчим, ні слідчим суддею повідомлено не було. Вказані обставини на переконання захисників свідчать про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зважаючи на те, що фактично провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.

Захисник ОСОБА_6 стверджує, що суд, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, не вивчив, не дослідив та не оцінив докази, на які посилається прокурор, зокрема, документи, долучені до клопотання, обмежившись лише заслуховуванням позицій сторін, що призвело до постановлення незаконної ухвали та продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 поза межами строку досудового розслідування. Зауважує, що законом не визначений строк тримання особи під вартою при ознайомленні з матеріалами провадження, поза межами строку досудового розслідування, який у даному провадженні закінчився 27 квітня 2020 року.
Також, вважає, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, виступ прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Подільським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 14 вересня 2019 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0003218, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
27 листопада 2019 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156 КПК України.

Того ж дня ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25 січня 2020 року.

20 січня 2020 року постановою керівника Київської місцевої прокуратури № 7 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 27 лютого 2020 року.

Наступного дня, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 25 лютого 2020 року.

20 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді того ж районного суду продовжено строк досудового розслідування до 5 місяців, тобто до 27 квітня 2020 року.

24 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою, до 24 квітня 2020 року із визначенням застави у розмірі 40 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 040 грн., яка 12 березня 2020 року була внесена стороною захисту, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

26 березня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України та того ж дня ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва змінено запобіжний захід з застави на тримання під вартою строком до 27 квітня 2020 року.

17 квітня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлено про підозру у розбещенні малолітньої особи; у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних з проникненням в тіло іншої особи, вчинених щодо малолітньої особи, повторно; розповсюдженні серед неповнолітніх зображень порнографічного характеру; розповсюдженні серед неповнолітніх зображень порнографічного характеру; розповсюдженні серед неповнолітніх зображень та відеопродукції порнографічного характеру, вчинені повторно; розповсюдженні зображень та відеопродукції порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, та примушуванні неповнолітніх до участі у створенні зображень та відеопродукції порнографічного характеру; розповсюдженні серед неповнолітніх відеопродукції порнографічного характеру, що містять дитячу порнографію, та примушування неповнолітніх до участі у створенні зображень та відеопродукції порнографічного характеру, вчинені повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.

22 квітня 2020 року начальник відділення СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 діб, без визначення застави

Ухвалою слідчого судді згаданого районного суду від 23 квітня 2020 року клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 301, ч. 3 ст. 301, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301 КК України.
Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри, чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати, і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілих, їх законних представників та свідків у кримінальному провадженні; знищити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишають існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Наведене нівелює доводи сторони захисту про недоведеність прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч доводам апеляційних скарг, обґрунтовано вказав про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі у вигляді домашнього арешту. При цьому, слідчим суддею обґрунтовано враховано, що значну частину кримінальних правопорушень підозрюваний вчиняв, перебуваючи вдома, використовуючи мережу інтернет та електронні засоби зв`язку.

Доводи викладені в апеляційній скарзі щодо порушення права підозрюваного на захист є необґрунтованими, зважаючи на те, що під час розгляду клопотання слідчого підозрюваний ОСОБА_5 був забезпечений захисником за призначенням ОСОБА_10 .

При цьому, колегія суддів враховує пояснення прокурора, надані у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, згідно з якими розгляд згаданого клопотання було призначено на 12 годину, про що ним особисто повідомлено захисника ОСОБА_6 , якого суд очікував до 15 години. Проте, у зв`язку з неявкою вказаного захисника було залучено адвоката за призначенням та розпочато розгляд клопотання слідчого о 15 год. 19 хв.

Колегія суддів приймає до уваги і практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дослідивши усі обставини провадження у їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, і протилежного захисниками в апеляційних скаргах не наведено.

Також, слідчий суддя вмотивовано не визначив підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, зважаючи на те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_5 , під вартою, матеріали судового провадження не містять.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 23 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання начальника відділення СВ Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_8 та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2020 року, залишити без змін, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/824/2525/2020 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1