Справа № 646/5354/20
№ провадження 1-в/646/423/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.09.2020 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
прокурора ОСОБА_2 ,
представника установи виконання покарань ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові у режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування покарання за кількома вироками стосовно засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківського району Харківської області, громадянина України, раніше судимого: 1) 11.02.2019 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 04.04.2019 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 3) 16.06.2020 Люботинським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.71 КК України до 3 років 6 шести місяців позбавлення волі,

У С Т А Н О В И В :

10 вересня 2020 року начальник Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про вирішення питання про застосування відносно засудженого ОСОБА_4 покарання за наявністю кількох вироків.

Клопотання обґрунтовано тим, що вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року у виді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 17 липня 2020 року. Крім того, ОСОБА_4 засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки. Вирок набрав законної сили 07 травня 2019 року.

Оскільки під час ухвалення вироку Люботинського міського суду Харківської області від 16 червня 2020 року та ухвалення вироку Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2020 року був врахований вирок Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року, проте вирок Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2019 року не приєднаний до вироку Люботинського міського суду Харківської області від 16 червня 2020 року, начальник виправної колонії просить об`єднати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України зазначені вироки та визначити остаточний строк покарання та початок строку відбування покарання.

Представник адміністрації Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» у судовому засіданні підтримав подання та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні залишив рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи на засудженого, вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року набрав законної сили 14 березня 2019 року.

04 квітня 2019 року ОСОБА_4 засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено покарання у виді 3 років розбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вирок Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2019 року набрав законної сили 07 травня 2019 року.

16 червня 2020 року ОСОБА_4 засуджений вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 червня 2020 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного вироком Люботинського міського суду Харківської області від 16 червня 2020 року, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року -6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 17 липня 2020 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно з п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Також у п.25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» № 11 від 21 грудня 1990 року, при вирішенні питань, пов`язань з виконанням вироку, не підлягають розгляду питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, зокрема призначення покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.71 КК України не було вирішено.

Враховуючи, що вироками Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2019 року та від 16 червня 2020 року одночасно був врахований вирок Люботинського міського суду Харківської області від 11 лютого 2019 року, проте при ухваленні вироку від 16 червня 2020 року не був врахований вирок Люботинського міського суду Харківської області від 04 квітня 2020 року, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки суд не має процесуальних повноважень в порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст.539 КПК України вирішувати питання, які змінюють суть вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.537,539 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Диканівська виправна колонія (№12) ОСОБА_6 про вирішення питання щодо застосування покарання за кількома вироками стосовно засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1