УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/182/21

Номер провадження 1-кс/495/54/2021

15 січня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.01.2021 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_4 будучи 20.12.2020 року повідомленим про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, певних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, знов вчинив майновий злочин при наступних обставинах. Так 13.01.2021 року, приблизно о 12 годині 00 хвилин, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 разом з невстановленою на теперішній час досудовим розслідуванням особою, через відкриті двері зайшли до підвального приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час потерпілий ОСОБА_7 разом з іншими особами проводив ремонт в дальній кімнаті приміщення. В цей час, ОСОБА_4 разом з невстановленою на теперішній час досудовим розслідуванням особою, побачив у ближній кімнаті сумку, що належить потерпілому ОСОБА_7 та у останніх виник раптовий намір направлений на таємне викрадання чужого майна.
Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір направлений на таємне викрадання чужого майна, із корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою на теперішній час досудовим розслідуванням особою, дивлячись що їх дії залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, через бездвірний пройом проникли до ближньої кімнати підвального приміщення, де таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_7 а саме: шкіряну сумку чорного кольору, вартістю - 1500 гривень 00 копійок; чохол для окулярів, не маючий вартості; банківську картку «Пумб» «Все можу» 533093, банківську картку «ПриватБанк» НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_8 », не маючі вартості; складний ніж чорного кольору «Columbia», вартістю 600 гривень 00 копійок; зв`язку ключів, які на мають вартості; технічний паспорт на транспортний засіб та водійське посвідчення, що не мають вартості; медичні засоби, що не мають вартості; грошові кошти - 300 гривень 00 копійок, сукупною вартістю 2400 гривень 00 копійок.
Заволодівши викраденим, ОСОБА_4 разом з невстановленою на теперішній час досудовим розслідуванням особою з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вищезазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за по передньою змовою групою осіб, тобто у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
14.01.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185 КК України повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:заявою потерпілого ОСОБА_7 про вчинення злочину; протоколом огляду від 14.01.2021; Допитом потерпілого ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_9 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 ; протоколом затримання підозрюваної особи; речовими доказами.
За твердженням слідчого, в діях підозрюваного ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, найбільша санкція за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років позбавлення волі.
Слідчий вказує, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні середньої тяжкості кримінального правопорушення, та у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України вважає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий вважає недоцільним, оскільки ОСОБА_4 особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.
Міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий також вважає недоцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та суспільний резонанс викликаний вчиненням цього злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, а також, як і випадку зазначеному вище, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків, потерпілих з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.
Оцінюючи наведені очевидні ризики у сукупності, слідчий вважає їх реальними та такими, що повністю виправдовують обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків, потерпілих, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень. Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів
Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий вважає доцільним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи вищенаведене, з метою виконання завдання кримінального провадження та забезпечення його дієвості, слідчий просить клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити та обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав свою вину у інкримінованому йому слідчими органами кримінального правопорушення, але просив суд не позбавляти його волі та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні з клопотанням слідчого не погодився, вважає його найсуворим з запропонованих кримінальним процесуальним законодавством заходів та таким, що не відповідає меті у забезпеченні підозрюваним ОСОБА_4 належної поведінки. Вказав, що є сумніви щодо обґрунтованості підозри, відсутня наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні. У ОСОБА_12 міцні соціальні зв`язки, які полягають у наявності повноцінної сімї, його мати є багатодітною матір`ю, яка виховує п`ятеро дітей, у зв`язку з чим їх пов`язує сумісний побут, ведення господарства та емоційний зявзок міцної сімї, роз`єднання якої негативно вплине на усіх членів сімї. Матеріальні спроможності ОСОБА_4 надають можливість допомагати матері в проведенні найманої праці, до кримінальної відповідальності він не притягувався, судимостей не має та він добровільно з`явився до поліції. Всі докази містяться в матеріалах кримінального провадження. Крім цього, захисник зауважив, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, готов співпрацювати зі слідством, тому в нього не має сенсу впливати на свідків та потерпілого. У зв`язку з чим захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладаням на нього відповідних обов`язків.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 13.01.2021 року СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

14.01.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України.

Підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: заявою потерпілого ОСОБА_7 про вчинення злочину; протоколом огляду від 14.01.2021; Допитом потерпілого ОСОБА_7 ; допитом свідка ОСОБА_9 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_11 ; протоколом затримання підозрюваної особи; речовими доказами.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 , вчинив злочин середньої тяжкості, який відповідно до ч.2 ст.185 КК України, карається позбавленням волі на строк від двох до п`яти років позбавлення волі.

За твердженням слідчого, ОСОБА_4 не будучи обмеженим у вільному пересуванні може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також скоїти інші кримінальні правопорушення. Все це, на думку слідчого свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно із ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слідчим суддею встановлено, що досудовим слідством не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний ОСОБА_4 намагався вчинити якусь дію, передбачену ч.1 ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому числі будь-яких речових доказів;незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім цього, слідчий суддя враховує повне визнання підозрюваним своєї вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та щире каяття у скоєному злочині, а також готовність співпрацювати з органами слідства та суду.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів, вивчених матеріалів, що характеризують підозрюваного (раніше не судимого), у якого є міцні соціальні звязки, повноцінна сімя, належний майновий стан, постійне місце проживання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором цілком доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, однак не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий у клопотанні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 діб, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, тобто з 15.01.2021 року до 15.03.2021 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;
- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.
Ухвалу направити для виконання до СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.
Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 19.01.2021 року об 11 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1