ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2041/20 Справа № 185/370/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року),-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).
Вказана ухвала обгрунтована тим, що ОСОБА_7 засуджений за злочин, який було вчинено після 21.06.2017 року, тому немає правових підстав для зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив перерахувати йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993 № 3352-XII попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18.05.2017 року, згідно якого норму ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».
Згідно пунктів 105-107 Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 обвинувачений у скоєнні злочину, який було вчинено після 21.06.2017 року, тому колегія суддів вважає, що не має правових підстав для зарахування засудженому ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 , тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4