Справа №585/1082/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/869/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне тяжке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2020 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000049 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів , передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.2 ст. 185 КК України.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 травня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05.07.2020.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 червня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід тримання під вартою до 60 днів, тобто до 17.08.2020.

28 липня 2020 року прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 діб.

В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зазначав, що ризики, які були враховані судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишились актуальними і на даний час. Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, два з яких є тяжкими, та за вчинення яких Кримінальним кодексом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, щоб уникнути покарання. В разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, ОСОБА_6 не буде ізольований від суспільства та намагатиметься незаконно впливати на потерпілого та свідків, з метою зміни їх свідчень. Також вважає, що обвинувачений продовжить свою девіантну поведінку та може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2020 року продовжено запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , до 60 днів, до 16 години 03 жовтня 2020 року.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що на час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання відносно обвинуваченого не відпали.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та просить її скасувати, ухваливши нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.

За змістом доводів апеляційної скарги, захисник вважає, що ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, не були доведені під час розгляду даного клопотання і на даний час втратили свою актуальність і фактично відсутні. Зокрема, звертає увагу на те, що потерпілий та більшість свідків вже допитані в судовому засіданні. Також зазначає, що неповнолітній ОСОБА_6 є дитиною-сиротою, позбавленою батьківського піклування, виховується бабусею, має постійне місце проживання, навчається на 2 курсі денного відділення ДПТН3 Роменського ВПУ, раніше не судимий. Вважає, що застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, законного представника, та пояснення обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги і прохав ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі , колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому, його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою враховуються вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, не має стійких соціальних зв`язків, існує ризики, передбачений ст. 177 КПК України, тому застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що ризики встановлені судом під час застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу та наведені в клопотанні прокурора про його продовження на даний час не зменшились, а також те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кілька злочинів, два з яких є тяжкими, а один пов`язаний із заподіянням умисного тяжкого тілесного ушкодження, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, тому є підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; судовий розгляд не закінчено, оскільки не всі свідки допитані, ОСОБА_6 заявлений позов не визнає та збитки, завдані ним потерпілому, не відшкодовує, тому може незаконно впливати на потерпілого та свідків; за місцем навчання характеризується негативно, злочин вчинив у стані алкогольного сп`яніння, після вчинення злочину залишив місце проживання.

Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_6 є дитиною-сиротою, позбавленою батьківського піклування, виховується бабусею, має постійне місце проживання, навчається на 2 курсі денного відділення ДПТН3 Роменського ВПУ, на думку колегії суддів не є тими безумовними та беззаперечними підставами, що унеможливлюють застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою і повинні враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, які випливають зі змісту ст. 177 КПК України.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Відповідно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Керуючись ст.ст. 178, 183, 197, 331, 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 серпня 2020 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - - залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 3 місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4