22.12.2020 Єдиний унікальний номер 205/8774/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

по кримінальному провадженню, внесеному 09.10.2018 року у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002664

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпра, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштований, одружений, має трьох малолітніх дітей 2016, 2017 та 2018 року народження, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1).15.12.2017 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

2).06.08.2020 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у в залі суду в місті Дніпрі вказане кримінальне провадження,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особа, що раніше була засуджена за вчинення злочину проти власності, маючи незняту та непогашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не встав та знову вчинив злочин проти власності.

Так, у невстановлений під час досудового розслідування час та місці, в ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло. Реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений під час досудового розслідування час та у невстановленому місці, ОСОБА_3 викрав ключі від квартири АДРЕСА_2 .

Після чого, 06.10.2018 року приблизно о 16:30 годин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля вказаної квартири, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом відкриття вхідних дверей раніше викраденими ключами, проник до вказаної вище квартири. Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи у зазначеній квартирі, зайшов до кімнати, де знайшов золоті та срібні вироби, які належать потерпілій ОСОБА_5 , а саме - золоті вироби: обручка, 375 проби; ланцюг, 585 проби, вагою 10,39 грам; ланцюг, 585 проби, вагою 16,10 грам; браслет, 585 проби, вагою 3,79 грам; підвіска, 585 проби, вагою 1,25 грам; підвіска, 585 проби, вагою 1,29 грам; сережки, 585 проби, вагою 2,98 грам; сережки, 585 проби, вагою 2,45 грам з діамантами; ланцюг, 585 проби, вагою 1,61 грам; підвіска, 585 проби, вагою 3,80 грама; срібні вироби: сережки, 925 проби, вагою 4,26 грам; каблучка, 925 проби, вагою 6,60 грам; сережки, 925 проби, вагою 6,60 грам; ланцюг, 925 проби, вагою 3,68 грам; ланцюг 925 проби, вагою 6,0 грам. Вищевказані золоті та срібні вироби ОСОБА_3 визначив як предмет свого злочинного посягання. Продовжуючи свою злочинну діяльність, передбачаючи спричинення майнової шкоди та свідомо бажаючи її настання, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, ОСОБА_3 таємно викрав вищевказані золоті та срібні вироби, які належать ОСОБА_5 , загальна вартість яких становить 52 413 гривень 34 копійки.

Після цього ОСОБА_3 зайшов до іншої кімнати вищевказаної квартири, де знайшов грошові кошти в сумі 2 500 гривень, після чого незаконно заволодів ними.

Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, вважаючи свої дії непомітними для оточуючих, ОСОБА_3 , утримуючи викрадені золоті та срібні вироби, а також грошові кошти в сумі 2 500 гривень, з місця скоєння злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у сумі 54 913 гривень 34 копійки.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і пояснив наступне.

Так, він влітку 2018 року познайомився у соціальній мережі з ОСОБА_7 , і між ними склалися довірчі, близькі стосунки. Через деякий час ОСОБА_7 дозволила йому користуватися її автомобілем, який фактично належав її матері (в подальшому йому стало відомо, що це була потерпіла ОСОБА_5 ), завдяки чому він мав змогу займатися перевезеннями людей та заробляти гроші. Через деякий час він перевіз ОСОБА_7 жити разом з ним у с. Краснопілля, так як вони знаходилися у стосунках, при цьому декілька разів вони разом з ОСОБА_7 приїздили в гості до її батьків у квартиру, яка розташована на ж/м Покровський у м. Дніпрі, і йому було відомо про цінності, які там знаходилися.

З огляду на наявність у нього великих боргів, він вирішив викрасти золоті та срібні прикраси з квартири потерпілої, аби в подальшому їх здати до ломбарду і розрахуватися із своїми боргами. При цьому в майбутньому він хотів повернути викрадене майно, викупивши його, аби крадіжку не помітили, і з цією метою він викрав ключі від квартири батьків з сумки ОСОБА_7 , що остання помітила не відразу.

На початку жовтня 2018 року він на вказаному вище автомобілі відвіз ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_5 та її чоловіка у с. Олександрівка Дніпропетровської області до їхніх родичів, після чого приїхав до квартири потерпілої, яка знаходиться на ж/м Покровський у м. Дніпрі, і відкрив її за допомогою ключів, які раніше викрав у ОСОБА_7 .

Перебуваючи у квартирі потерпілої, він зайшов до кімнати ОСОБА_7 , і в одній із шухляд шафи знайшов золоті та срібні прикраси, грошові кошти в сумі 2 500 гривень, а також додатковий комплект ключів від автомобіля, які забрав із собою, поклавши до кишені куртки, що була на ньому, однак він не викрадав відеокамери, про наявність якої вказувала потерпіла. Після крадіжки він поїхав до ломбарду, де за грошові кошти в сумі приблизно 20 000 гривень здав золоті і срібні прикраси, які витратив на власний розсуд. При цьому він не здав до ломбарду золоту каблучку (яка в подальшому була повернута потерпілій) та 3 золоті коронки, які він віддав своєму товаришу ОСОБА_8 .

Через декілька днів йому подзвонили оперативні працівники поліції, які після зустрічі з ним відвезли його до Новокодацького ВП, де його допитували про вчинений ним злочин, при цьому він відразу ж визнав свою винуватість у вчиненні крадіжки з квартири потерпілої.

Заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав частково, в частині матеріальної шкоди на суму 52 413 гривень 34 копійки, а в частині моральної шкоди на суму 10 000 гривень.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість у скоєнні злочину, при обставинах викладених у даному вироку, знайшла своє повне підтвердження у доказах, які суд вважає належними та допустимими у відповідності до ст.ст.85,86 КПК України.

Так, в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала суду такі показання.

З обвинуваченим ОСОБА_3 вона познайомилася завдяки тому, що її дочка - ОСОБА_7 зустрічалася з ним, і в один із днів обвинувачений разом із дочкою приїхав за нею ( ОСОБА_5 ) та чоловіком, аби відвести до родичів, на автомобілі, що належав їй, проте знаходився у користуванні у її дочки, і за кермом в той день перебував саме ОСОБА_3 .

Обвинувачений приїжджав до них додому на ж/м Покровський у м. Дніпрі декілька разів разом із її дочкою в гості. Вона ( ОСОБА_5 ) зберігала свої золоті і срібні прикраси у кімнаті своєї дочки, і ОСОБА_3 , перебуваючи у них вдома, неодноразово залишався у вказаній кімнаті наодинці, т.т. мав змогу знати та бачити особисто данні прикраси.

06.10.2018 року ОСОБА_3 разом з ОСОБА_7 приїхав до них, аби відвезти до родичів у с. Олександрівка Дніпропетровської області на день народження її онука, і в цей же день у них з квартири було викрадено належні їй золоті і срібні прикраси, грошові кошти, відеокамеру та запасний ключ від автомобіля, який тривалий час знаходився у користуванні саме обвинуваченого. Крадіжку вона виявила 08.10.2020 року під час прибирання у квартирі і зразу ж запідозрила в її скоєнні ОСОБА_9 .

Як їй стало відомо зі слів своєї дочки, ОСОБА_3 викрав у неї ключі від її особистої квартири у м. Кам`янському, та від її ( ОСОБА_5 ) квартири на ж/м Покровський у м. Дніпрі, і в подальшому саме завдяки цьому проникнув до квартири, звідки викрав зазначене вище майно і цінності.

В той же день, приблизно о 15:00 годин ОСОБА_3 приїхав до них та повернув зазначений автомобіль та ключі від нього, і на запитання про крадіжку, запевнив, що він не має жодного відношення до викрадення і особисто знайде крадіїв.

В подальшому працівниками поліції було встановлено та доведено причетність обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні крадіжки та яким чином він розпорядився викраденим. На жаль, слідство на її думку проведено не повно, т.я. в обвинувачені не вказане все майно та цінності які були фактично викрадені обвинуваченим.

Потерпіла ОСОБА_5 повністю підтримала заявлений нею цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого та просила його задовольнити, а також вважала, що обвинуваченому необхідно призначити максимально суворе покарання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 надала такі показання.

З обвинуваченим ОСОБА_3 вона познайомилася через мережу Інтернет у липні 2018 року та почали спілкуватися досить близько, навідуючись один до одного додому, разом їздили в гості. Зустрічаючись достатньо регулярно з обвинуваченим ОСОБА_9 , як вона вважала, між ними склалися близькі, довірчі стосунки.

Одного разу, ОСОБА_9 попросив у неї в користування автомобіль, який належить її матері аби займатися приватними перевезеннями, на що вона, довіряючи останньому погодилася і надала йому ключі від автомобіля. Щодо наявності у ОСОБА_9 водійських прав на управління транспортними засобами вона не з`ясовувала.

У вересні 2018 року ОСОБА_3 запропонував їй переїхати жити до нього додому у с. Краснопілля в м. Дніпрі, пояснивши це тим, що в них склалися сімейні стосунки і вони таким чином будуть проживати разом однією сім`єю. Вона погодилася на цю пропозицію. Почавши проживати в домі у ОСОБА_9 , останній з`являвся вдома досить рідко, та й то лише на декілька годин, а ночувати залишався лише 1-2 рази на тиждень. Свою поведінку виправдовував зайнятістю та бажанням заробляти гроші на їх утримання.

На початку жовтня 2018 року вона хотіла поїхати до себе додому в м. Кам`янське Дніпропетровської області з робочих питань, для цього вона взяла свою сумку, в якій знаходилися ключі від її особистої квартири у м. Кам`янському та ключі від квартири її матері на ж/м Покровський у м. Дніпрі, проте як з`ясувалося ані одних, ані інших ключів в сумці не було. Через це вона подзвонила ОСОБА_3 та запитала щодо ключів, на що останній пояснив, що скоро приїде додому і допоможе їй з їх пошуком. Після того, як вони зустрілися, ОСОБА_9 категорично заперечував свою причетність до пропажі ключів.

03 жовтня 2018 року близько 18:00 годин обвинувачений перевіз її в квартиру у м. Кам`янському, після чого відразу ж поїхав. Зайшовши до квартири, вона побачила, що речі і предмети побуту знаходяться не на своїх місцях, при цьому її золоті прикраси, які вона зберігала в одній із шаф, зникли. Вона одразу ж подзвонила ОСОБА_3 і запитала у нього щодо переміщення її речей і зникнення золотих прикрас, проте останній не зміг дати їй чіткої відповіді на це.

06 жовтня 2018 року ОСОБА_3 приїхав за нею до м. Кам`янське на автомобілі, після чого вони разом забрали її батьків з ж/м Покровський у м. Дніпрі, та поїхали до с. Олександрівка Дніпропетровської області в гості до її родичів, після чого обвинувачений поїхав у своїх справах і повернувся за ними приблизно о 19:30 годин цього ж дня.

08 жовтня 2018 року їй подзвонила її матір та повідомила, що золоті прикраси, які зберігалися у неї вдома у шухлядах шафи, зникли. В зв`язку з цим вона повідомила матері, що ключі від її квартири деякий час назад зникли, в зв`язку з чим остання запідозрила ОСОБА_3 у крадіжці.

Відразу ж після цього вона подзвонила обвинуваченому і попросила аби він терміново приїхав до неї і повернув їй автомобіль. Після приїзду і повернення автомобіля, ОСОБА_3 сказав, що він не знає, хто вчинив крадіжку цінностей з квартири її батьків, але буде займатися пошуком цих людей.

Наступного дня, тобто, 09 жовтня 2018 року її матір подала до поліції заяву про вчинену крадіжку, в якій зазначила, що підозрює у її вчиненні саме ОСОБА_3

10 жовтня 2018 року під час допиту у Новокодацькому ВП їй стало відомо, що ОСОБА_3 зізнався у вчиненні ним крадіжки цінностей з квартири її матері, оскільки йому терміново потрібні були гроші, пояснюючи свої дії тим, що начебто йому погрожували її ( ОСОБА_7 ) вбивством і він переймався за її життя.

Наступного дня, а саме 11 жовтня 2018 року, вона подзвонила до товариша ОСОБА_3 ОСОБА_10 , який їй пояснив, що дійсно 06 жовтня 2018 року обвинувачений заїхав за ним, після чого вони поїхали на ж/м Покровський у м. Дніпрі до місця мешкання її батьків, де ОСОБА_3 самостійно зайшов до їх квартири, а він (Патерило) в цей час перебував у автомобілі, при цьому обвинуваченого не було близько 2-х годин, а коли він повернувся, то у нього в карманах були якісь речі. Після цього вони разом їздили по різних ломбардах, де ОСОБА_3 позакладав викрадені ним речі. В цей же день пізно ввечері вона зустрілася із обвинуваченим, і останній віддав їй ключі від квартири матері, після чого вони більше не спілкувалися. Окрім прикрас, обвинувачений також викрав у неї і її матері грошові кошти у сумі 10 300 гривень а також автомобільні шини.

Окрім показів обвинуваченого ОСОБА_3 , його винуватість у інкримінованому кримінальному правопорушенні, при обставинах викладених у даному вироку, знайшла своє повне підтвердження у безпосередньо досліджених письмових доказах, а саме:

- згідно із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2018 року, потерпіла ОСОБА_5 просила органи поліції притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який 06.10.2018 року незаконно проникнув до її квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав її цінності та грошові кошти;

- відповідно до протоколу огляду місця події від 09.10.2018 року та фото-таблиці до нього, об`єктом огляду є квартира потерпілої ОСОБА_5 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , незаконно проникнувши до якої 06.10.2018 року, обвинувачений ОСОБА_3 викрав цінності та грошові кошти;

- із протоколу огляду від 10.10.2018 року слідує, що свідок ОСОБА_8 видав працівникам поліції золоту каблучку, яку отримав 06.10.2018 року від обвинуваченого ОСОБА_3 після скоєння останнім крадіжки з квартири потерпілої ОСОБА_5 ;

- згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання від 18.10.2018 року та фото-таблицею до нього, потерпіла ОСОБА_5 серед чотирьох пред`явлених до впізнання каблучок під номером 3 впізнала свою каблучку, яку 06.10.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 викрав з її квартири, незаконно проникнувши туди;

- відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №4189 від 12.11.2018 року, загальна ринкова вартість викрадених у потерпілої ОСОБА_5 цінностей складає 52 413 гривень 34 копійки;

- із протоколу проведення слідчого експерименту від 19.11.2018 року і фото-таблиці до нього слідує, що обвинувачений ОСОБА_3 розказав і показав механізм проникнення до квартири потерпілої ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , звідки викрав її цінності та грошові кошти.

- речовими доказами по справі визнано:

* золота обручка, 375 проби, яка передана на зберігання потерпілої ОСОБА_5 ;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №18.991/0 від 06.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №30.28719/0 від 06.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №12.25864/0 від 07.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та свідка, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, і його умисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, за ч.3 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості скоєного ним діяння, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив інкримінований ним злочин в період іспитового строку за попередньою судимістю, на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яке пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.67 КК України, не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з реальним відбуванням покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, оскільки саме таке покарання виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

По справі потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 111 130 (сто одинадцять тисяч сто тридцять п`ять) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок та моральної шкоди у розмірі 25 000 гривень.

Виходячи з принципів розумності і справедливості, суд вважає за необхідне даний цивільний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, в ході дослідження цивільного позову та додатків до нього, судом встановлено, що потерпілій було завдано матеріальну шкоду в розмірі - 54 913 гривень 34 копійки, що підтверджується належними доказами.

Крім цього, потерпілою додатково зазначено про викрадення й іншого майна, яке не зазначене у обвинувачені, зокрема: відеокамери, запасного ключа від автомобіля, виробів із золота та срібла, на загальну суму 40 050 гривень.

Судом встановлено, що в ході проведеного досудового розслідування факт викрадення вказаного майна, свого підтвердження не знайшов та в вину обвинуваченого ОСОБА_3 не інкримінується, а тому, в цій частині цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_5 не підлягає задоволенню.

В ході судового розгляду доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні крадіжки майна належного потерпілій ОСОБА_5 , тобто судом встановлено порушення особистих майнових прав останньої, а отже майнова шкода, завдана потерпілій, повинна бути повністю відшкодована шляхом стягнення її вартості з обвинуваченого ОСОБА_3 в суммі - 54 913 гривень 34 копійки.

Розглядаючи даний цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає що він підлягає повному задоволенню, виходить з наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Так, потерпіла ОСОБА_5 з-поміж іншого, обґрунтовувала заявлений позов пережитими стражданнями, порушенням спокою в сім`ї, негативними переживаннями та спогадами, тривогою, емоційними реакціями при згадуванні.

За таких обставин суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди, яка була завдана кримінальним правопорушенням, скоєним відносно ОСОБА_5 , враховуючи встановлену в ході судового розгляду вину обвинуваченого ОСОБА_3 , характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнала потерпіла внаслідок вчиненого злочину, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлену суму в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень такою, що повністю відповідає глибині фізичних та моральних страждань потерпілої.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні підлягає вирішенню судом у порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.4 ст.70 КК України призначеним покаранням повністю поглинути покарання, призначене вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.08.2020 року, і остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання покарання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 54 913 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот тринадцять) гривень 34 (тридцять чотири) копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №4189 від 12.11.2018 року в сумі 450 гривень 00 копійок.

Речові докази:
* золота обручка, 375 проби, яка передана на зберігання потерпілої ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю потерпілій ОСОБА_5 ;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №18.991/0 від 06.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №30.28719/0 від 06.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження;

* договір про надання фінансового кредиту під заставу №12.25864/0 від 07.10.2018 року, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше

Суддя ОСОБА_1

З оригіналом згідно: Суддя -

Секретар -