Справа № 570/1355/20
номер провадження 1-кп/570/179/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2020 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродж. та реєстр. прож. АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, судимого

04.04.2018 року Костопільським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць

02.03.2020 року умовно-достроково звільненого від відбування невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі строком 10 місяців 22 дні, згідно ухвали Сарненського районного суду Рівненської області від 21.02.2020 року,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

07.03.2019 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, реалізовуючи раптово виниклий умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, зайшов до подвір`я домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись незачиненими дверима автомобіля ВАЗ 2105, д.н.з. НОМЕР_1 , проник до салону та за допомогою ключа, що був залишений у замку запалювання, привів у дію двигун та виїхав за межі господарства, з метою використання транспортного засобу для подальшого пересування, тим самим умисно, в супереч волі законного користувача ОСОБА_6 , незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду у розмірі 16 тис. 403 грн. 79 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного злочину. Своїми поясненнями підтвердив встановлені обставини вчинення ним незаконного заволодіння вказаним автомобілем. Пояснив що напередодні події він мав конфлікт зі своєю дружиною. У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, а також те, що заперечень від учасників судового провадження щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не надходило, з`ясувавши правильне розуміння підсудними та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у більшому обсязі по даному кримінальному провадженні є недоцільним.

З`ясувавши обставини, із урахуванням наведеного, оцінюючи дослідженні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 підпадають під ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Пояснення підсудного ОСОБА_5 про з`ясування ним відносин та конфлікт з його дружиної напередодні події не вказують про вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Підстав для визнання інших обставин такими, що пом`якшують покарання, і не зазначені в частині першій статті 65 КК України - не встановлено.

Обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За місцем проживання та за місцем відбування попереднього покаранння підсудний ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Враховуючи наведені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, розмір заподіяної матеріальної шкоди потерпілому, повернення йому вказаного ТЗ, данні про особу винного, стан його здоров`я, те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховуючи наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також те, що злочин вчинено особою повторно після умовно-дострокового звільнення, суд вважає, що підсудному ОСОБА_5 слід обрати покарання, передбачене санкцією статті, за якою він притягується до відповідальності - у виді позбавлення волі, та із урахуванням заяви потерпілого, доводів захисника - на строк наближенй до мінімального, визначеного санкцією вказаної статті КК. Додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується судом, оскільки не встановлено наявність у підсудного корисливого мотиву при вчиненні злочину. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Враховуючи, що підсудний був раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість після умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком на протязі нетривалого часу знову вчинив тяжкий злочин, висновок захисника про те, що встановлені у справі пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, суд вважає необґрунтованим.

Крім того, при визначенні покарання суд враховує те, що вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2020 року, згідно ст. 81 КК України до ОСОБА_5 було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вказаним вироком у виді позбавлення волі строком 10 місяців 22 дні. Протягом невідбутої частини покарання ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно ч. 4 ст. 81 КК України, суд призначає підсудному покарання за правилами ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

При прийнятті такого рішення суд враховує також і те, що через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив умисний тяжкий злочин, обраний судом вид покарання, достатність підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе ухилитися від виконання процесуальних рішень суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК, можуть забезпечити виконання підсудним процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

Згідно ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 04 квітня 2018 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 04 серпня 2020 р.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 попереднє ув`язнення з 07 березня 2020 року - день за день.

Продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж на 60 діб (не далі 03 жовтня 2020 року).

Речові докази: транспортний засіб марки "ВАЗ 2105" 1987 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 повернути останньому.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення, в порядку ст. 395 КПК України. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_1