Справа № 442/5898/20
Провадження № 1-кс/442/1085/2020
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2020 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -
встановив:
ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000011 від 03.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а матеріали кримінального провадження направити прокурору для проведення подальшого досудового розслідування, поновивши їй строк на оскарження даної постанови.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 02.01.2018 вона звернулась у Дрогобицький ВП ГУНП у Львівській області з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що 28.12.2017 орієнтовно о 18.00 год. ОСОБА_5 побив її на сходовій площадці у будинку на АДРЕСА_1 . На підставі постанови слідчого ОСОБА_4 вона проходила судово-медичну експертизу у Дрогобицькому відділенні ЛОБСМЕ, де на її тілі були виявлені тілесні ушкодження, спричинені їй ОСОБА_6 . Після вказаних подій у січні 2018 року її з Дрогобицького ВП не викликав і не повідомляв про хід розслідування кримінального провадження. Після цього, вона декілька разів на початку 2018 приходила до слідчої, в провадженні якої перебувало кримінальне провадження, цікавилась ходом такого, де їй повідомляли, що досудове розслідування триває. 27.08.2020 вона звернулась до Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області із заявою, в якій просила повідомити про результати досудового розслідування. На вказану заяву від 27.08.2020 вона отримала відповідь, з якої дізналась про те, що 20.01.2018 кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та повідомлено про те, що вона вправі ознайомитись з матеріалами кримінального провадження 15.09.2020. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у визначений час, вона дізналась про те, що крім проведеного допиту її як потерпілої та доручення до матеріалів провадження висновку проведеної їй судово-медичної експертизи №5 від 02.01.2018, інших слідчих чи процесуальних дій слідчий ОСОБА_4 взагалі не проводила. Вважає, що слідчою не здійснено усіх необхідних процесуальних дій для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, зокрема не допитано свідків та очевидців про яких вона вказувала. При винесенні оскаржуваної постанови слідчою не враховано висновок судово-медичної експертизи. З таких підстав, вважає оскаржувану постанову незаконною та передчасною.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримала, покликаючись на обставини викладені у скарзі, просить таку задоволити. Додатково суду зазначила про те, що в межах даного кримінального провадження допитувався голова ОСББ, однак в матеріалах кримінального провадження його покази відсутні.
Слідчий в судове засідання не з`явився хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, не повідомив суду причини неявки. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303, ч.1 ст.304 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим чи їх представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження .

Відповідно до ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Встановлено, що в провадженні Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000011 від 03.01.2018 на підставі заяви ОСОБА_3 про те, що 28.12.2017 орієнтовно о 17.00 год. її сусід ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовій клітці у будинку АДРЕСА_1 на останньому поверсі, під час словесного конфлікту наніс їй тілесні ушкодження шиї та голови.

Постановою слідчого Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.01.2018 провадження у вищевказаному кримінальному провадженні закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постанову мотивовано тим, що згідно висновку експерта №9 від 03.01.2018 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синяків на боковій поверхні лівого плеча в середній третині, в ділянці правої ключиці, та саден на боковій поверхні шиї справа в нижній третині. В ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до ОСОБА_3 здійснювались виклики для проведення усіх необхідних слідчих дій, проте остання відмовилась приходити до слідчого для проведення слідчих дій. Крім цього, під час допиту потерпілої ОСОБА_3 , остання повідомила про те, що свідків кримінального правопорушення не було.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03.01.2017 проведено допит потерпілої та на підставі постанови слідчого проведено судово-медичну експертизу тілесних ушкоджень потерпілої.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 викликалась до Дрогобицького ВП для проведення слідчих дій. Також відсутні відомості чи допитувався ОСОБА_5 як особа, яка згідно показів ОСОБА_3 спричинила їй тілесні ушкодження.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява №23763/94, п.104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову передчасною, а тому таку слід скасувати.

Керуючись ст.ст.303, 307, 376 КПК України,
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задоволити.
Постанову слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000011 від 03.01.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Кримінальне провадження №0000011 від 03.01.2018 повернути в Дрогобицький ВП ГУ НП у Львівській області для проводження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя З.ПАВЛІВ