Єдиний унікальний номер 448/1280/20
Провадження № 1-кп/448/223/20
В И Р О К
Іменем України

16.12.2020 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська кримінальне провадження про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Стоянці Мостиського району Львівської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :
Судом визнано доведеним, що 07.10.2020р. о 10:16 год. на лінію «102». надійшло телефонне повідомлення від ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , про те, що 06.10.2020р. близько 21.00 год. невідома особа викрала зі столу на ганку житлового будинку за вищевказаною адресою мобільний телефон марки «Хуавей».
В подальшому, 07.10.2020р. при виїзді слідчо-оперативної групи на місце події, а саме: АДРЕСА_2 , заявниця ОСОБА_5 , будучи у встановленому законом порядку попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину (кримінального правопорушення) згідно ст.383 КК України, умисно, у письмовій формі власноручно написала заяву неправдивого змісту про вчинення злочину, а саме про те, що невідома особа таємно шляхом вільного доступу із ганку житлового будинку за місцем її проживання викрала мобільний телефон марки «Хуавей», вартістю 5000 грн. у якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «Київстар», вартістю 50 грн, заподіявши шкоду на загальну суму 5050 грн.
Заяву ОСОБА_3 відповідно до Наказу МВС України від 06.11.2015 року № 1377 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події», зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області за № 4282, а в подальшому слідчим відділенням Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, відомості за вказаним фактом по заяві ОСОБА_3 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 08.10.2020року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Під час досудового слідства, допитана в якості потерпілої ОСОБА_3 08.10.2020р., перебуваючи у приміщенні Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, що за адресою: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, будучи визнаною потерпілою та попередженою про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, за завідомо неправдиві показання, дала слідчому покази, що у заяві від 07.10.2020р. завідомо неправдиво повідомила орган досудового розслідування про вчинення злочину, розуміючи, що ніякого злочину не було, оскільки мобільний телефон вона втратила з власної необережності.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується в завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину (кримінального правопорушення), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.383 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю та підтвердила обставини, що наведені у обвинувальному акті. Дала покази, що коли поверталась ввечері додому 06.10.2020р. не побачила, що загубила телефон, а прокинувшись зранку 07.10.2020 року пішла до сусідки запитати чи не бачила вона телефон, на що остання їй запропонувала подзвонити в поліцію та повідомити про викрадення такого. Вказала, що дійсно 07.10.2020р. вона подзвонила в поліцію та повідомила про викрадення телефону, написала відповідну заяву, при написанні якої її було повідомлено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. Згодом, під час її допиту як потерпілої зізналась, що загубила свій телефон напередодні ввечері з власної необережності. У вчиненому щиро розкаюється, обіцяє в подальшому таких дій не вчиняти та просить суд не застосовувати до неї суворої міри покарання, оскільки дуже шкодує про вчинене.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала повністю, вона та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини, викладені в обвинувальному акті, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі відносно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 доведеною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину та вважає, що її дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.383 КК України, оскільки вона завідомо неправдиво повідомила орган досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями "Про практику призначення судами кримінального покарання", досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Таким чином при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України судом визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

Враховується також, що обвинувачена ОСОБА_3 виключно позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах по місцю реєстрації та проживання не перебуває, її сімейний та матеріальний стан,- є розлученою, непрацюючою, має на утриманні двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , роль у скоєному злочині та поведінку до і після вчинення такого.

Крім цього, судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді Мостиського районного сектору Філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області відносно обвинуваченої ОСОБА_3 а саме, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливо за умов здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинувачену обов`язків покладених судом відповідно до вимоги п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Беручи до уваги наведені обставини в сукупності, суд при призначенні покарання також виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, керуючись принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 можливе шляхом застосування до неї покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.383 КК України, але без відбування такого, звільнивши її від відбування покарання, надавши випробувальний термін.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченій ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в 1 рік із покладенням на неї обов`язків, регламентованих п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи або навчання, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлявся.
Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне речові докази, а саме: матеріали кримінального провадження за № 0000328 від 08 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, які долучено до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах даного кримінального провадження.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.383 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: матеріали кримінального провадження за № 0000328 від 08 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 185 КК України, - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000330.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду відповідно до ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1