Справа №579/957/20
1-кс/576/235/20
УХВАЛА

30 липня 2020 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Глухів клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обраного запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Глухівського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою суду від 25 червня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 серпня 2020 року.

Під час судового розгляду, захисником обвинуваченого заявлено клопотання про зміну раніше обраного запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обґрунтовуючи своє клопотання захисник в судовому засідання, посилалась на те, що останній має сталі соціальні зв`язки, зокрема батька ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8 , які проживають в одному будинку по АДРЕСА_1 , який в в тому числі належить обвинуваченому. ОСОБА_5 має проблеми зі здоров`ям, а тому зміна запобіжного заходу дозволить останньому здійснити належне лікування.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор заперечувала проти його задоволення, у зв`язку з тим, що останній перебував у міжнародному розшуку, ризики, які слугували для обрання запобіжного заходу жодним чином не зменшились, а тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Потерпілий поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши подане клопотання суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з постановою № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

При цьому суд зважає на те, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , віднесений відповідно до ст. 12 КК України до тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим позбавленням волі на тривалий строк, а також дані про особу обвинуваченого, який неодружений, офіційно не працевлаштований, не має засобів для існування, раніше судимий за вчинення умисних злочинів, був оголошений в міжнародний розшук, що свідчить про наявність ризиків передбачених п.1 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України і вказані ризики за час перебування останнього під вартою жодним чином не зменшились.

За таких обставин, враховуючи тяжкість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обрання відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить, на думку суду, запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Стороною захисту не спростовано належними та допустимими доказами, що наведені прокурором ризики відпали, а також не доведено підстави, що обвинуваченому можливо змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки жодних медичних документів про стан здоров`я останнього, стороною захисту також не надано.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому доцільно залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 177 - 178, 181, 193 - 194, 196 - 197,200, 202, 205, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03 серпня 2020 року о 09 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1