Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/456/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2020, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.02.2014 р. за ч. 1 ст. 119, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі 3 років 4 місяців,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме: з 22 години 00 хвилин, 09 листопада 2020 року по 22 годину 00 хвилин, 07 січня 2021 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2020 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що злочин у вчинені якого ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є: закінченим, умисним, тяжким. Вчинене заздалегідь підшуканим знаряддям злочину - ножем. Об`єктом посягання є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини, від якого настали тяжкі наслідки, оскільки потерпілий перебуває на стаціонарному лікуванні, в зв`язку з спричиненими йому тілесними ушкодженнями. Підозрюваний раніше судимий, не має офіційного джерела доходу, раніше вчинив тотожні злочини. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, - до восьми років позбавлення волі, є вагомим ризиком початку можливого переховування від слідства та суду. Обізнаність про місце проживання потерпілого, а також нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, можуть стати передумовами для незаконного впливу на учасників провадження, а також продовження перешкоджання у встановленні чи перекручуванні визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину, вчинення нового злочину. Застосування ножа під час вирішення суперечки є неприйнятною формою врегулювання конфлікту. Зловживання алкогольними напоями є ризиком неявок до слідчого та в суд. Сукупність зазначених чинників підвищує суспільну небезпеку підозрюваного та свідчить про існування ризиків продовження, або вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження.

Тобто, слідчим суддею встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 на наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. Тому, менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити встановлені ризики.
Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що на переконання сторони захисту до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою відповідно до пункту 5 статті 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України та є непомірно великою сумою для підзахисного.

Захисник вважає, що слідчий суддя виніс необґрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, оскільки судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Навпаки, у даному конкретному випадку, підозрюваний сприяє слідству у збиранні доказів, не переховується, надає показання, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки.

Крім того слідчим суддею не взято до уваги такі обставини, як особу обвинуваченого: одружений, має постійне місце проживання.

Також підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа чимшвидше закінчилась.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, захисника та підозрюваного, які висловилися у підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Як встановлено матеріалами клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підозра ОСОБА_7 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, доданими ініціатором клопотання, які містять достатньо об`єктивної інформації про причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

10.11.2020 о 01 год. 00 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Того ж дня в порядку ст. 278 КПК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 є тяжким, закінченим, умисним, посягає на життя та здоров`я особи, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховані і наступні обставини.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який є закінченим, умисним, тяжким. Вчинений заздалегідь підшуканим знаряддям злочину - ножем. Об`єктом посягання у вказаному злочині є найвищі соціальні цінності: недоторканість життя та здоров`я людини. Наслідки, які настали є тяжкими. Підозрюваний раніше судимий, не має офіційного джерела доходу, раніше вчиняв тотожні злочини. Враховується також і тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, - до восьми років позбавлення волі, є вагомим ризиком початку можливого переховування від слідства та суду.

Таким чином, враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2020 року, якою підозрюваному ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4