233 Справа № 233/2637/20
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
17 липня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
В провадженні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.187КК України.
Справа підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.
Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314КПК України - відсутні, тож слід призначити справу до судового розгляду.
Питання про склад осіб, які братимуть участь у справі з`ясовано.
Клопотання про виклик свідків, учасниками судового провадження заявлені не були.
Зважаючи на тяжкість злочину інкримінованого обвинуваченим, передбаченого ч.3 ст.187КК України, нижня межа санкції якого перевищує п`ять років, необхідність доручення представнику уповноваженого органу з питань пробації скласти досудову доповідь щодо обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відсутня.
Прокурор ОСОБА_5 , надавши суду відповідні письмові клопотання, у підготовчому судовому засіданні просив обрати та продовжити стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з підстав, викладених в клопотанні, зважаючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177КПК України станом на теперішній час не перестали існувати, а запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинувачених та забезпечити повне та всебічне розслідування кримінального провадження.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, надавши суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, з підстав зазначених в ньому, яке повністю підтримав у судовому засіданні, посилаючись на практику ЄСПЛ та на те, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження допущено ряд порушень норм діючого законодавства України, діями прокурора та слідчого було порушено право ОСОБА_11 на захист, під час досудового розслідування, зокрема на момент затримання останнього. Вважав, що прокурором не було доведено чому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, що стороною обвинувачення не враховані положення ст.178 КПК України, оскільки ОСОБА_11 має тісні соціальні зв`язки, вищу освіту, нагороди та грамоти, раніше не судимий, у зв`язку з чим просив змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22-00 год. до 06-00 год. (за місцем його реєстрації та мешкання) за адресою: АДРЕСА_1 .
Захисник ОСОБА_8 надав суду письмове заперечення проти задоволення клопотання прокурора, з підстав зазначених в ньому, яке повністю підтримав у судовому засіданні, посилаючись на практику ЄСПЛ та норми діючого законодавства України, зазначивши, що на теперішній час немає підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, у зв`язку з чим заявив клопотання, що за доцільне обрати відносно обивнуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою батьків: АДРЕСА_2 .
Захисник ОСОБА_7 підтримала сторону захисту з приводу заявлених клопотань.
Обвинувачені ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та підтримали думку, позицію та клопотання своїх захисників.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлені сторонами клопотання та їх вимоги, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2020 року ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було обрано та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 серпня 2020 року включно.
На поточний час судове провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не завершено та завершити до закінчення строку тримання під вартою останніх, тобто до 02 серпня 2020 року не можливо, у зв`язку із проведенням відповідних процесуальних дій судового слідства.
Обговоривши з учасниками кримінального провадження питання обрання та продовження або зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а також звертаючи увагу та враховуючи зауваження і заперечення сторони захисту щодо існуючих обставин розгляду справи на досудовому розслідуванні та даних, які характеризують обвинувачених з іншого боку, що, на думку захисників, може вплинути на можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає, що на час розгляду справи у підготовчому судовому засіданні, не зникли підстави вважати про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 можуть спробувати:
- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;
-незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні;
-вчинити інше кримінальне правопорушення;
Розглядаючи зазначене питання, судом враховується, що за вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЧ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178КПК України, зокрема тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення /зменшення/ ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Тримання під вартою, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що:

- ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією до 12 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_9 проживає на території м. Слов`янськ Донецької області, зазначений населений пункт знаходиться неподалік зони розмежування із тимчасово непідконтрольними Україні територіями так званої «ДНР», враховуючи вкрай напружену ситуацію в регіоні через проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та взагалі виїхати за межі України, з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини; може впливати на потерпілих та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даних злочинів, може спробувати переконати або домовитись, або залякати вказаних осіб щодо надання ними неправдивих свідчень, та домовитись з іншими обвинуваченими, з якими він перебуває у дружніх стосунках, з метою створення алібі. Крім того, обвинувальний акт по іншому кримінальному провадженню за №0001120 за ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуває на розгляді у Краматорському міському суді Донецької області. На даний час рішення по кримінальному провадженню не прийнято. Дані обставини свідчать про системний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 .. У зв`язку із викладеним, обвинувачений матиме змогу знову вчинити новий злочин. До того ж, суд вважає за необхідне виключити із даних, наданих стороною обвинувачення, що характеризують особу ОСОБА_9 такі відомості, як «стійких соціальних зв`язків ні з ким не має та не підтримує», оскільки зазначене спростоване наданими стороною захисту відомостями;

- ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією до 12 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_10 стійких соціальних зв`язків ні з ким не має та не підтримує, проживає на території м. Костянтинівка, Донецької області, зазначений населений пункт знаходиться неподалік зони розмежування із тимчасово непідконтрольними Україні територіями так званої «ДНР», враховуючи вкрай напружену ситуацію в регіоні через проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та взагалі виїхати за межі України, у зв`язку із чим інші, більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілих та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даних злочинів, може спробувати переконати або домовитись, або залякати вказаних осіб щодо надання ними неправдивих свідчень, та домовитись з іншими обвинуваченими, з якими він перебуває у дружніх стосунках, з метою створення алібі. Крім того, обвинувальний акт по іншому кримінальному провадженню за №0001120 за ч. 3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуває на розгляді у Краматорському міському суді Донецької області. На даний час рішення по кримінальному провадженню не прийнято. Дані обставини свідчать про системний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 . У зв`язку із викладеним, обвинувачений матиме змогу знову вчинити новий злочин. Загалом вище зазначене жодним чином не спростоване та офіційно не підтверджено стороною захисту.
- ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187КК України, яке відповідно до вимог ст.12КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів з санкцією до 12 років позбавлення волі, а тому зазначає, що можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги п.4 ч.2 ст.183 КПК України. Крім того судом враховується наявність ризиків, передбачених ст.177КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_11 стійких соціальних зв`язків ні з ким не має та не підтримує, не працює, проживає на території м. Костянтинівка Донецької області, зазначений населений пункт знаходиться неподалік зони розмежування із тимчасово непідконтрольними Україні територіями так званої «ДНР», враховуючи вкрай напружену ситуацію в регіоні через проведення антитерористичної операції та операції об`єднаних сил, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватися на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та взагалі виїхати за межі України, у зв`язку із чим інші, більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт, не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного; з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на потерпілих та свідків, які безпосередньо стали очевидцями вчинення даних злочинів, може спробувати переконати або домовитись, або залякати вказаних осіб щодо надання ними неправдивих свідчень, та домовитись з іншими обвинуваченими, з якими він перебуває у дружніх стосунках, з метою створення алібі. Крім того, обвинувальний акт по іншому кримінальному провадженню за №0001120 за ч.3 ст.186, ч.3 ст.187 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебуває на розгляді у Краматорському міському суді Донецької області. На даний час рішення по кримінальному провадженню не прийнято. Дані обставини свідчать про системний характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_11 . У зв`язку із викладеним, обвинувачений матиме змогу знову вчинити новий злочин. Загалом вище зазначене жодним чином не спростоване та офіційно не підтверджено стороною захисту.
Згідно з ч.1 ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 вказаної статті Закону.

У конвенційній судовій практиці вироблено чотири основні прийнятні причини для тримання особи під вартою до винесення вироку, коли така особа обвинувачується у вчиненні злочину: ризик того, що особа не з`явиться до суду; ризик того, що підозрюваний (обвинувачений), у разі звільнення, вчинить дії, які перешкоджатимуть відправленню правосуддя, або вчинить нові злочини, або порушить громадський порядок (справа «Пірузян проти Вірменії»).

Існуючи вищенаведені ризики, передбачені ст.177КПК України, які суд оцінює у сукупності, а не окремо, унеможливлюють зміну обраного щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжного заходу на більш м`який, який, як і раніше, так і на зараз, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Суд, погоджується із стороною обвинувачення, що у разі застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

До того ж заяви сторони захисту про існування стійких соціальних зв`язків у обвинувачених та наявність позитивної характеристики, а також те що кримінальне провадження має низку процесуальних порушень з боку сторони обвинувачення, а його докази зібрані на досудовому розслідуванні неналежним чином, самі по собі, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на біль м`який, зокрема такий, як домашній арешт.

Крім того, обґрунтовуючи доцільність продовження обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності вказаних ризиків не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судом на теперішній час не встановлено. Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу, тобто до 02 серпня 2020 року, суд, не роблячи передчасних висновків щодо вини обвинувачених, не даючи оцінки зібраним доказам, приймаючи до уваги тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винними у його скоєнні; дані про осіб обвинувачених, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, зазначені у ч.1 ст.177КПК України, суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на строк шістдесят днів.

Таким чином, в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити, а клопотання прокурора задовольнити.

З урахуванням ч.4 ст.183КПК України, зокрема із обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні злочину із застосуванням насильства, підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні немає.

Також суд зазначає, що під час підготовчого судового засідання інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру за №0001469 від 06 грудня 2019 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23 липня 2020 року о 13 годині 00 хвилин в приміщенні Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, пр. Ломоносова, 157, корпус 2.
В судове засідання викликати прокурора, захисників, потерпілих, повідомити та доставити обвинувачених.
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 14 вересня 2020 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 14 вересня 2020 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на строк 60 (шістдесят) днів, терміном до 14 вересня 2020 року включно.

Обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 тримати від вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору, а також направити начальнику ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)».

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення, а особами які тримаються під вартою з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3