Справа № 473/2883/20
Номер провадження 1-в/473/282/2020
УХВАЛА
Іменем України

"17" вересня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300, та з приміщення Приморського районного суду міста Одеси, розташованого за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, 33 клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, освіта початкова загальна середня, сімейний стан не одружений, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16 липня 2019 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.1 ст.121 КК України до 07 років позбавлення волі із зарахуванням в строк відбуття основного покарання утримування під вартою в період з 24 листопада 2014 року по 24 червня 2016 року включно та з 13 березня 2019 року по день набрання вироком законної сили, тобто по 20 січня 2020 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким /виправні роботи/ в порядку статті 82 КК України

Учасники процесу
прокурор ОСОБА_6

представник ДУ "Вознесенська ВК-72" - ОСОБА_7

захисник адвокат ОСОБА_4

засуджений ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
Вироком Приморського районного суду міста Одеси від 16 липня 2019 року ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України до 07 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Згідно ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений твердо став на шлях виправлення.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість засудженому заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а тверда позиція засудженого стати на шлях виправлення. Заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі твердо став на шлях виправлення. Оцінка ступеню твердого ставання на шлях виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67 та 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених.

Висновок про те, що засуджений став на шлях виправлення має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Як слідує з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 15 березня 2019 року. Під час тримання у СІЗО №21 міста Одеси вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
3 16 квітня 2019 року відбував покарання у СІЗО №22 м. Ізмаїл. За період відбування покарання мав одне попередження, заохочень не мав.
З 16 січня 2020 року відбував покарання у СІЗО №21 міста Одеси. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 21 січня 2020 року відбував покарання у СІЗО №22 міста Ізмаїл. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.
З 05 березня 2020 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відсування покарання характеризується посередньо.
Загалом за весь період відбування покарання має два стягнення, одне з яких діюче, тобто не зняте та не погашено, заохочень не має.
У відношенні до представників адміністрації не завжди ввічливий.
На даний час у майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє Участі в суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає, не вбачає в цьому необхідність, веде пасивний та пристосовницький спосіб життя.
За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених, загалом, неконфліктний, підтримує стосунки з обмеженим колом засуджених, зокрема негативної спрямованості.
Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правил санітарно-гігієнічних норм.
У скоєному злочині, зі слів засудженого ОСОБА_5 , розкаюється.

Виходячи з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 в період відбування покарання заохочень не має. При цьому в липні 2019 року мав 01 /одне/ стягнення за зберігання заборонених речей (гральні карти, мобільний телефон), яке погашене у встановленому законом порядку, та 01 /одне/ стягнення в травні 2020 року за зберігання забороненого предмету (мобільний телефон), яке на даний час не зняте та не погашене та є діючим.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_5 за весь період відбування ним основного покарання не свідчать про те, що він твердо став на шлях виправлення.

Відсутність у засудженого ОСОБА_5 заохочень, небажання працювати та приймати участь у суспільно - корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі та наявність двох стягнень, одне з яких є діючим,свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 , в сенсі положень частини 3 статті 82 КК України, не став на шлях виправлення.

За наведених обставин, оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_5 не доводять того, що засуджений твердо став на шлях виправлення, то клопотання сторони захисту про заміну невідбутої частини покарання яка станом на 17 вересня 2020 року становить 03 /три/ роки 16 /шістнадцять/ днів, більш м`яким /виправні роботи/ в порядку статті 82 КК України не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 16 липня 2019 року Приморським районним судом міста Одеси за ч.1 ст.121 КК України до 07 років позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким /виправні роботи/ в порядку статті 82 КК України, відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_5 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1