УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000205 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2019 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Афанасіївка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України.

Учасники судового провадження

прокурор ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_7

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2019 року скасувати.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, та призначено йому покарання: за ч.3 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Постановлено строк відбуття покарання рахувати з дня затримання з 23 вересня 2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням дактилоскопічної експертизи, в розмірі 660 грн 30 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що вирок суду ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що головуючий по справі не здійснив привід у судове засідання потерпілих та свідків, порушив його право на захист, ігнорував подані ним письмові та усні клопотання. Було безпідставно відмовлено йому у задоволенні клопотань про відвід судді ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 .

Також стверджує, що в ході досудового розслідування він не притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України. Зазначає, що за вказаним епізодом не було проведено ніяких слідчих дій.

З обвинуваченням його у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України, він згоден частково. Вказує, що свідки не можуть підтвердити його участь в побитті потерпілих. Крім того, з боку потерпілих відсутні до нього претензій матеріального та морального характеру.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 23 квітня 2016 року о 21 год. ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, йшов по вул. Набережна с. Юріївка Снігурівського району Миколаївської області разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які також перебували у стані алкогольного сп`яніння.
Зустрівши біля будинку № 71 по вул. Набережній с. Юріївка Снігурівського району ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які йшли назустріч разом з двома малолітніми дітьми, ОСОБА_11 , який ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2016 року звільнений від кримінальної відповідальності за даний злочин на підставі ст.47 КК України, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань почав ображати подружжя ОСОБА_15 нецензурною лайкою та погрожувати їм та їх дітям фізичною розправою, вказуючи, що повернувся з зони проведення антитерористичної операції. Почувши у відповідь від ОСОБА_13 , що тому байдуже звідки він повернувся, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_11 схопили ОСОБА_13 за руки та одяг, потягли на узбіччя дороги, де штовхнувши на ґрунт, почали наносити руками і ногами удари по тілу, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на лівому лікті та лівому стегні. У цей час між ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розпочалася сварка, в ході якої остання схопила ОСОБА_14 за волосся та почала тягнути, а підбігши до них ОСОБА_11 з силою штовхнув ОСОБА_14 , від чого вона впала на землю та ОСОБА_12 вирвала їй частину волосся, за яку утримувала. Після поштовху ОСОБА_11 сів зверху на ОСОБА_14 та погрожуючи фізичною розправою, притиснув її до землі, спричиняючи фізичний біль. На крики ОСОБА_14 та її малолітніх дітей про допомогу, з магазину приватного підприємця ОСОБА_16 , вибігли ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , побігли до них. Побачивши, що ОСОБА_17 відтягує ОСОБА_5 від ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , залишивши ОСОБА_14 , підбіг до ОСОБА_17 та наніс йому удар кулаком в праву частину обличчя. Після цього ОСОБА_11 , взявши із землі камінь, намагався вдарити ним ОСОБА_18 , який утримував лежачого на землі ОСОБА_5 , однак його протиправні дії були зупинені ОСОБА_17 . Після цього ОСОБА_11 підбіг до малолітнього ОСОБА_20 та штовхнув його ногою, а ОСОБА_14 , побоюючись за життя і здоров`я дитини, відштовхнула ОСОБА_11 від нього. Побачивши вказане ОСОБА_5 , діючи з особливою зухвалістю, штовхнув ОСОБА_14 на землю та впав на неї зверху, після чого на них впав і ОСОБА_11 , спричинивши ОСОБА_14 фізичний біль. Вказані протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_11 відносно ОСОБА_14 були припинені ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_14 разом з ОСОБА_13 та малолітніми дітьми на автомобілі ОСОБА_21 залишили місце скоєного відносно них злочину. Після вказаних подій між ОСОБА_17 , який ішов у напрямку магазину приватного підприємця ОСОБА_16 , і ОСОБА_11 виникла словесна сварка, під час якої до ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_5 , який, протиставляючи себе іншим громадянам, схопив його за футболку та порвав її, на що отримав від ОСОБА_17 удар в обличчя. Побачивши вказане, ОСОБА_11 , продовжуючи свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю та взявши із землі камінь, вдарив ним ОСОБА_17 в праву лобну частину голови, від чого той впав на землю, а коли підводився, отримав удар по правій руці. Отримані ОСОБА_17 тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_17 підняли з землі ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , та відвели до магазину, щоб зупинити кровотечу. У цей час до місця події підійшов ОСОБА_24 , який направився у бік магазину приватного підприємця ОСОБА_16 , а ОСОБА_5 , який ішов позаду нього, безпричинно, з хуліганських спонукань, діючи з особливою зухвалістю, із землі підняв скляну пляшку та завдав нею ОСОБА_24 удар по голові, пошкодивши кепку та спричинивши йому легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я, у вигляді двох ран на голові. Після того як ОСОБА_17 та ОСОБА_24 зайшли до приміщення магазину, ОСОБА_16 , з метою перешкоджання вчиненню хуліганських дій, зачинила його зсередини. Однак ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, виражаючись нецензурною лайкою, стали стукати у двері магазину, викликати ОСОБА_17 вийти до них, на зауваження ОСОБА_16 не реагували.
Після цього ОСОБА_11 , зайшов до павільйону магазину, де висловлюючи незадоволення тим, що ОСОБА_17 не виходить для продовження бійки, почав кулаком грюкати по столу, а в цей час ОСОБА_5 , взявши до рук камінь, пошкодив лобове скло та фари припаркованого біля магазину автомобіля ВАЗ 2104, належного ОСОБА_17 , після чого відірвав кріплення капоту автомобіля та зігнув його. ОСОБА_11 , приєднавшись до дій ОСОБА_5 , також розбив заднє бокове скло вказаного автомобіля, в результаті чого спричинили ОСОБА_17 майнову шкоду, на загальну суму 4430 грн. Згодом ОСОБА_5 та ОСОБА_11 з місця вчинення хуліганських дій пішли.

Крім того, 1 серпня 2016 року о 01 год. 20 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_25 , що по АДРЕСА_3 , де побачивши на порозі літньої кухні власницю домоволодіння, у нього виник корисливий злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння грошовими коштами останньої. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , підійшовши до ОСОБА_25 , яка в цей час зайшла до приміщення кухні, почав вимагати у неї передачі йому грошових коштів, а почувши відмову, завдав їй двох ударів рукою в область голови, від чого вона впала на підлогу, після чого, зайшовши до житлової кімнати літньої кухні, самостійно почав шукати грошові кошти, однак не знайшовши їх, повернувся до потерпілої, продовжив вимагати грошові кошти, завдав їй удару ногою в область спини та отримавши відмову, залишив місце вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_25 легкі тілесні ушкодження у виді двох забоїв м`яких тканин правої тім`яної ділянки голови.

Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.3 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, пов`язане з опором громадян, які припиняли хуліганські дії та вчинене особою, яка раніше судима за хуліганство, та за ч.2 ст.15 ч.3 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя потерпілого та з проникненням у приміщення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора, який вважав вирок суду законним та просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі, оскільки, в ході перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом не було встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо його не причетності до замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_25 та часткової причетності до хуліганських дій, є неспроможними і спростовуються дослідженими судом та наведеними у вироку доказами.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні хуліганських дій відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , та замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_25 , підтверджені перевіреними й викладеними у вироку доказами.

Так, за епізодом хуліганських дій винуватість ОСОБА_5 підтверджується показами потерпілих, заявами від 23.04.2016р., 24.04.2016р. потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 та ОСОБА_17 на ім`я начальника Снігурівського відділу поліції, як просили притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , протоколом огляду місця події та протоколами додаткових оглядів місця події з фото таблицями та план-схема, висновками експертів Снігурівського МРВ СМЕ №42, №43 від 25-28.04.2016р. щодо тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , висновками експертів Снігурівського МРВ СМЕ №41 від 25-28.04.2016р. та №45 від 28.04.-10.05.2016р. щодо тілесних ушкоджень у потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_24 , протоколом огляду транспортного засобу від 24.04.2016р., а саме ВАЗ 2104 синього кольору який належить ОСОБА_17 , даними висновку експерта №392 від 02.06.-04.07.2016р. відповідно до якої на футболці, виявленій в ході огляду місця події, виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_17 , обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . На камінці та сипучій речовині, також вилучених в ході огляду місця події, виявлено кров людини, походження якої не виключається від потерпілого ОСОБА_17

Суд першої інстанції обґрунтовано послався у вироку на покази потерпілого ОСОБА_13 , який підтвердив факт хуліганських дій з боку ОСОБА_5 та суду показав, що 23.04.2016 року близько 21 години він, разом з дружиною та двома малолітніми дітьми, повертався додому з магазину та дорогою зустрів обвинуваченого, ОСОБА_11 та ще якогось хлопця. ОСОБА_11 почав вихвалятися участю в АТО, на що він сказав, що йому байдуже. Після цього хлопці схопили його за одяг, відтягли на край дороги, звалили з ніг та почали бити руками й ногами. Обвинувачений висловлювався на його адресу нецензурною лайкою. Згодом дружина забрала його та дітей і вони на якійсь машині поїхали додому. Загалом йому було завдано близько п`яти ударів, пошкоджено кофту, а у дружини вирвано пасмо волосся.

Аналогічні покази надала також потерпіла ОСОБА_14 .

Потерпілий ОСОБА_17 суду також показав, що 23 квітня 2016 року він разом з іншими грав у футбол, а після того всі пішли відпочивати в магазин ОСОБА_16 . Близько 20 години 30 хвилин в магазин зайшов ОСОБА_13 з дружиною та дітьми, він з ними трохи поспілкувався та вони пішли додому. Через деякий час почув крики на допомогу та побіг туди. Коли прибіг, то побачив обвинуваченого, його брата ОСОБА_26 та ОСОБА_11 , які лежали на ОСОБА_13 , після чого став їх розтягувати. ОСОБА_11 вдарив його кулаком в обличчя. Коли повертався до магазину, до нього підбіг обвинувачений та став тягти за футболку, внаслідок чого порвав її, а ОСОБА_11 каменем вдарив його по голові. Перебуваючи в магазині, туди також зайшов ОСОБА_24 з розбитою ззаду головою. ОСОБА_5 та ОСОБА_11 почали гукати його з магазину для продовження вияснення стосунків, однак власниця магазину його не відпускала, зачинивши двері. Згодом почув, як на вулиці б`ється скло, а коли вийшов, виявив пошкоджений автомобіль, у якого були розбиті вікна, фари та вирваний капот. Ліпський ОСОБА_26 сказав, що машину побив обвинувачений. Через неділю обвинувачений приніс йому гроші за пошкоджений автомобіль.

Покази ОСОБА_17 повністю узгоджуються з показами свідка ОСОБА_19 , який зауважив, що в ході сутички він відтягував обвинуваченого, який постійно туди втручався.

Що ж стосується епізоду замаху на відкрите заволодіння майном ОСОБА_25 винуватість обвинуваченого підтверджується доказами, які були досліджені судом, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 1 серпня 2016 року, в якому потерпіла ОСОБА_25 просила притягти до кримінальної відповідальності невідому особу, рапортом на ім`я начальника Снігурівського відділу поліції від 1 серпня 2016 року згідно якого, від Афанасіївського сільського голови ОСОБА_27 надійшло повідомлення, що о 01 годині 20 хвилин 1 серпня 2016 року в с. Юріївка Снігурівського району місцевий мешканець ОСОБА_5 зайшов до будинку місцевої мешканки ОСОБА_25 , 1931 року народження, де із застосуванням фізичної сили вдарив її по голові та намагався заволодіти грошовими коштами (а.п.142 т.2)., протоколом огляду місця події з план-схемою та фототаблицею, відповідно до якого, 1 серпня 2016 року т.в.о. заступника начальника СВ Снігурівського відділу поліції було оглянуто територію домоволодіння за місцем проживання потерпілої ОСОБА_25 , що по АДРЕСА_3 , де на землі під електролічильником виявлено кришку автомата електролічильника, а в житловій кімнаті літньої кухні виявлено розкидану постіль на металевому ліжку. Крім того в ході огляду місця події виявлено та вилучено відбитки пальців рук, зокрема три відрізки вилучено з правого бильця металевого ліжка (а.п.144-152 т.2)., які відповідно до висновку експерта № 1465 від 03 серпня 2016 року належать ОСОБА_5 , висновком експерта Снігурівського МРВ СМЕ № 102 від 01 серпня 2016 року, в якому вказано, що у ОСОБА_25 малися тілесні ушкодження у вигляді двох забоїв м`яких тканин правої тім`яної ділянки голови, які утворилися в межах 1-2 діб до експертизи від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Не виключено, що вони могли утворитися від нанесення не менш як двох ударів кулаком чи іншим подібним предметом та вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких (а.п.155 т.2).

Як на доказ своєї невинуватості ОСОБА_5 вказує, що в момент злочину знаходився у себе вдома. Але такі твердження спростовуються даними висновку експерта № 1465 від 03 серпня 2016 року Миколаївського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру МВС України, відповідно до якого на таблиці до протоколу огляду місця події від 01 серпня 2016 року за фактом пограбування ОСОБА_25 , два сліди пальців рук придатні для ідентифікації за ними особами. Перший слід папілярного узору пальця руки, залишений вказівним пальцем лівої руки, а другий слід - середнім пальцем правої руки обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п.164-171 т.2).

Твердження обвинуваченого, що в ході досудового розслідування він не притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, є хибними та спростовуються витягом з кримінального провадження №0000424. Крім того, відповідно до постанови про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 9 серпня 2016 року, матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за №0000205, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , №0000424 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 186 КК України за фактом замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_28 об`єднано в одне провадження за єдиним номером №0000205.

Посилання обвинуваченого на те, що судом порушено його право на захист та не доставлено до суду потерпілу ОСОБА_25 , апеляційний суд вважає надуманими. Матеріали кримінального провадження містять заяву потерпілої ОСОБА_25 від 10.10.2019р., в якій вона просить розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за її відсутності через віддаленість її проживання від місця розташування суду та через похилий вік (88 років). За такого такі доводи обвинуваченого, апеляційний суд сприймає як спробу виправдати свої злочинні дії по відношенню до потерпілої.

Враховуючи викладене, всі наведені у вироку докази причетності ОСОБА_5 до хуліганських дій та до замаху на відкрите викрадення майна ОСОБА_25 , а саме показання потерпілих, свідків, та письмові докази є такими, що узгоджуються між собою, доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Суд повно та об`єктивно дослідив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.

Будь-яких істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, які б давали підстави для скасування вироку стосовно ОСОБА_5 , органами досудового розслідування та судом першої інстанції не допущено, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження злочини обвинуваченим вчинено 23.04.2016 року та 01.08.2016 року тобто до внесення змін до ч.5 ст. 72 КК України Законом №2046-V111 від 18.05.2017 року. В цьому кримінальному провадженні до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під варто, і з 23.09.2019 року він утримується під вартою в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». А тому відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України ( в редакції, яка діяла на час вчинення обвинуваченим злочинів) йому повинно бути зараховано в строк відбування покарання термін попереднього ув1язнення з 23.09.2019 року по день набрання вироком законної сили 22.10.2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 23 вересня 2019 року по 22 жовтня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді