У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Київ, українця, громадянина України, раніше не судимого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 24.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000239,-

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 слідча звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначає, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчинення розбійного нападу, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000239 від 24.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбачеого ч.4 ст.187 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений слідством день, час, місці та за невстановлених слідством обставин у ОСОБА_11 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійних нападів на осіб підприємців, що проживають на території Київської, Житомирської та інших областей України.

Переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_11 поділився зі своїми злочинними намірами з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , запропонувавши останнім спільно вчиняти кримінальні правопорушення за попередньою змовою групою осіб, на що останні погодилися.

Таким чином, вступивши в попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , ОСОБА_11 разом з вищеперерахованими особами здійснили ряд організаційних та підготовчих дій, спрямованих на подальше вчинення розбійного нападу.

Зокрема, у достовірно невстановлений час, але не пізніше 17.12.2020 вищевказаним особам стало відомо, що цього ж дня до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вечірній час повинен прибути ОСОБА_12 зі значною сумою грошових коштів.

Керуючись корисливим мотивом та діючи за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 обрали ОСОБА_12 безпосереднім об`єктом розбійного нападу.

При цьому, з метою полегшення вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 розробили спільний злочинний план, відповідно до якого на заздалегідь підготовленому автомобілі вказані особи під`їжджають до офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , очікують прибуття потерпілого та в момент, коли потерпілий рухається по вулиці з грошовими коштами, наближаючись до офісного приміщення, здійснюють розбійний напад на останнього, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, відповідно до спільно розробленого злочинного плану ОСОБА_11 в момент вчинення розбійного нападу повинен був залишатися в автомобілі, з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом після вчинення розбійного нападу.

Так, 17.12.2020 близько 18 години 05 хвилин, ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом вчинення розбійного нападу на громадянина ОСОБА_12 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на автомобілі марки «КІА», сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до заздалегідь підшуканого ними офісного приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , до якого, як їм було достовірно відомо, мав прибути ОСОБА_12 з матеріальними цінностями в особливо великих розмірах та, цього ж дня, мав прямувати до даного приміщення із значною сумою грошових коштів при собі, що становили інтерес для останніх, тобто до місця заздалегідь запланованого скоєння злочину, з метою заволодіння майном особи у особливо великих розмірах.

У цей же день, місці та вказаних обставин, приблизно о 18 години 55 хвилин, ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи у автомобілі марки «КІА» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , поблизу офісного приміщення, розташованого за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Яснопольська, 48А, спостерігали за навколишньою обстановкою та чекали прибуття ОСОБА_12 до зазначеного приміщення.

Після того, як ОСОБА_12 прибув на власному автомобілі до вищевказаного офісного приміщення, вийшов із транспортного засобу, ОСОБА_11 залишився в автомобілі марки «КІА», сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 з метою спостерігання за навколишньою обстановкою, попередження інших співучасників про можливу небезпеку, оперативного від`їзду транспортним засобом, а ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , реалізуючи спільний злочинний умисел, прослідували за потерпілим ОСОБА_12 , де поблизу офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , застосовуючи значну фізичну силу, погрожуючи предметом, схожим на пістолет, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, заподіявши при цьому тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 у вигляді забою м`яких тканин, ділянки правої щоки, ділянки ребер ліворуч та заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 968 500 грн., 210 доларів США та 50 Євро, що є особливо великим розміром.

Після вчинення розбійного нападу ОСОБА_11 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишили.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у особливо великих розмірах, кваліфіковано за ч.4 ст.187 КК України.

Слідчим слідчого управління ГУНП в Житомирській області 17.12.2020 о 22 год. 20 хв. за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Київ, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_4 вручено 18.12.2020 року.

Причетність ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , який повідомив про обставини вчинення на нього розбійного нападу; заявою про вчинене не кримінальне правопорушення ОСОБА_12 , від 17.12.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.12.2020, який повідомив про обставини вчинення розбійного нападу відносно ОСОБА_12 , протоколом обшуку автомобіля «КІА» польської реєстрації н/з НОМЕР_3 , в результаті якого вилучено грошові кошти в особливо великих розмірах, які належать потерпілому ОСОБА_12 , документи на його ім`я, предмет оливкового кольору зовні схожий на ручну гранату «Ф-1», предмет зовні схожий на пістолет, налипка з надписом «поліція»; протоколами затримання у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 ; матеріалами проведених НСРД; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Метою застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що орган досудового розслідування, керуючись, п.1 ч.1 ст.177 КПК України має підстави вважати, що ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, враховуючи кваліфікацію вчиненого правопорушення, а також що він є жителем іншого регіону.

Орган досудового розслідування керуючись п.2 ч.1 ст.177 КПК України не виключає можливості знищення, схову або спотворення речей, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не вилучені органом досудового розслідування.

Орган досудового розслідування керуючись п.3 ч.1 ст.177 КПК України не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 на потерпілих, оскільки затриманий під час вчинення корисливо-насильницького злочину із застосування вогнепальної зброї, що вказує на його схильність до насильницьких дій.

Зазначає, що, з урахуванням тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_4 , обставин вчинення злочину, неможливо застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України під час розгляду клопотання здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні просить відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки до вчинених кримінальних правопорушень не причетний і на момент затримання о 22 годині 20 хв. 17.12.2020 року перебував удома. Просить врахувати, що з ним проживають його двоє малолітніх дітей і він є єдиним годувальником у сім`ї. Крім того, підозрюваний заявив, що під час затримання у нього було ушкоджене коліно, а також є садна на інших частинах тіла.

Захисники у судовому засіданні у задоволенні клопотання просять відмовити у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю наявності обґрунтованої підозри.

Крім того, захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заявив про порушення вимог ст.208 КПК України та незаконне затримання підозрюваного ОСОБА_4 і просить звільнити його з-під варти.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 17.12.2020 о 22 год. 20 хв. ОСОБА_4 затримано за адресою проживання: АДРЕСА_1 .

18.12.2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Відповідно до п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч.ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або

навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(с) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту (O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 36).

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний причетний до цієї події, що підтверджується, зокрема, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , заявою про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_12 від 17.12.2020, протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 18.12.2020, протоколом обшуку автомобіля «КІА» польської реєстрації н/з НОМЕР_3 , матеріалами НСРД.

Щодо оцінки законності затримання підозрюваного, то з матеріалів, долучених до клопотання, встановлено, що фактичне затримання підозрюваного ОСОБА_4 було здійснено оперативними працівниками о 22 год. 20 хв. 17.12.2020 року, яке зафіксовано протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, який був складений о 05 год. 15 хв. 18.12.2020 року.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що він був затриманий за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та прокурор не заперечував дану обставину.

Разом з тим, відповідно до матеріалів клопотання незаконне заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 в сумі 968 500 грн., 210 доларів США та 50 Євро було вчинене близько 18 год. 55 хв. 17.12.2020 року.

Таким чином, між вчиненням кримінального правопорушення та затриманням ОСОБА_4 , який підозрюється в його вчиненні, минув значний проміжок часу, що не відповідає часовим вимогам "безпосередньо" після вчинення злочину та вимозі щодо особи, яка "щойно" вчинила злочин. Крім того, у судовому засіданні також не встановлено, що на ОСОБА_4 як на особу, яка може бути причетна до кримінального правопорушення, безпосередньо після його вчинення вказали очевидці, в тому числі потерпілі.

Враховуючи положення п.2 ч.1 ст.208 КПК України, якою передбачено виключні підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, слідчий суддя дійшов висновку, що затримання ОСОБА_4 17.12.2020 року о 22 год. 20 хв. за місцем проживання було незаконним, оскільки не відповідало вимогам ст.208 КПК України.

Слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні вказали на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду; ризик знищити, сховати, спотворити речі, документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та на даний час не були встановлені; можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих, свідків, інших осіб.

Оскільки ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя приймає до уваги доводи прокурора, що з метою уникнення відповідальності та під тяжкістю покарання ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

При цьому слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також існує ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні. Отже прокурором доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Однак, соціальні зв`язки підозрюваного за місцем проживання є міцними, він має на утриманні двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, тому слідчий суддя приходить до висновку, що належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків можливо забезпечити шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що в матеріалах, долучених до клопотання, відсутні будь-які докази, що відносно підозрюваного раніше обирався запобіжний захід і він його порушував або що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в той час як відносно нього діє запобіжний захід.

Отже, оскільки органом досудового розслідування не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає та наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце постійного проживання цілодобово та із застосуванням електронних засобів контролю, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, наявні достатні правові підстави для покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст.3, 176-178, 181, 194, 196, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати незаконним затримання ОСОБА_4 17.12.2020 року о 22 годині 20 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст.206 КПК України зобов`язати прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 забезпечити проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_4 і внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за повідомленням ОСОБА_4 з приводу неправомірних дій оперативних працівників при його затриманні 17.12.2020 року та заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів до 14.02.2021.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1.Заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , протягом часу дії даної ухвали без дозволу слідчого, прокурора або суду.

2. Утриматись від спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.

3. Прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою.

4. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

5. Здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

6. Носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали до 14.02.2021 року.

Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_4 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.

Покласти на прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 контроль за виконанням ухвали.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1