465/8280/20
1-кс/465/111/21
У Х В А Л А
слідчого судді
20.01.2021 м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги поданої скаржником ОСОБА_3 на бездіяльність Франківського ВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В :

Скаржник- ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Франківського ВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР.

Обґрунтовуючи скаргу покликається на те, що 13 листопада 2020 року близько 10 год. 00 хв. у приміщенні за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 86, де він, скаржник здійснює адвокатську діяльність, працівниками ДБР та СБУ, було проведено незаконні слідчі дії щодо нього, як адвоката. У вказаній будівлі знаходиться відділ продажу Забудовника (ТОВ "Завод № 3"), якому він надавав юридичну допомогу. Водночас із Забудовником (Орендар приміщення) та з власником приміщення (ТОВ "Парк Тауер Девелопмент") у нього є договори про надання правової допомоги. Вказані юридичні особи є його клієнтами. Впродовж тривалого часу він, скаржник, здійснює адвокатське обслуговування та надавав правову допомогу. У результаті такої протиправної діяльності його, скаржника, майно було незаконно вилучено. Зокрема, у вилученому ноутбуці знаходилась інформація з його, скаржника, облікового запису в google, приватна переписка у месенджерах Viber та Facebook (Mesenger), листування з клієнтами по інших справах, приватні фотографії, скан та фотоматеріали по інших клієнтах та службових документів, його приватна та електронна службова кореспонденція. Усі його, скаржника намагання повернути ноутбук після цього не завершились безрезультатно.

Внаслідок чого його, скаржника, адвокатська діяльність є неможлива в даний момент у зв`язку із відсутністю ноутбука з усім адвокатським досьє. Оскільки є підстави вважати, що в діях працівників ДБР, прокуратури та СБУ під час проведення ними слідчих дій щодо сторонніх осіб, було порушено його, скаржника, адвокатські права та гарантії, що можуть містити ознаки злочину, передбаченого ст. 397 КК України (втручання в діяльність захисника чи представника особи), він, скаржник звернувся в поліцію.

Упродовж 13 листопада 2020 року він, скаржник неодноразово викликав поліцію та просив прибути слідчо оперативну групу. Однак його звернення були проігноровані, а поліція не припинила порушення прав адвоката. Під вечір 13.11.2020 нарешті прибула слідчо-оперативна груп, яка прийняла письмову заяву-повідомлення про злочин. З цього моменту пройшло вже більш як місяць.

Крім цього, він, скаржник 23.11.2020 звернувся особисто у Франківський ВП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою та надав підтверджуючі документи про незаконність дій щодо нього, як адвоката з боку працівників ДБР.

У своєму зверненні він просив внести відомості до ЄРДР за ознаками наявності у діях посадових осіб ДБР і прокуратури складу злочину, передбаченого ст. 397 КК України (втручання у діяльність захисника чи представника особи).

Крім цього ним, скаржником, 24.11.2020 було надіслано адвокатський запит, в якому він просив надати інформацію щодо розгляду його звернень починаючи з 13.11.2020 і по даний час. Листом Франківського ГУНП у Львівській області № 3050 41/01/06-20, який одержано ним, скаржником, 10.12.2020 у поштовому відділенні Львів-54, його повідомлено про те, що відділ поліції не вбачає підстав для внесення відомостей до ЄРДР. Станом на сьогодні відомості щодо його заяви так і не внесені д ЄРДР. Проте жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства не вчинялося.

12.01.2021 ним подано додаткові пояснення до скарги, що 13.11.2020 під час вилучення він наголошував, що в ноутбуках міститься інформація, що належить йому особисто та інформація щодо його клієнтів. Наголошував неодноразово, що ця інформація, а також документи в приміщенні становлять адвокатську таємницю. Однак, слідчий ОСОБА_4 відмовив йому у клопотанні, аргументуючи це тим, що вказане робоче місце не внесено до інформації в ЄРАУ, а тому його твердження є безпідставними.

Крім цього, слідчим у своїй постанові не обґрунтовано і не спростовано факт наявності Договору оренди вказаного приміщення для здійснення ним адвокатської діяльності та факт наявності в приміщенні документації, що становить адвокатську таємницю.

Тим більше, це стосується інформації, яка міститься на його службовому ноутбуці, який був незаконно і безпідставно вилучений. Адже там знаходились дані його клієнтів, особиста переписка з ними та цілий ряд конфіденційних документів, які не мають жодного відношення до переліку речей і документації, які були зазначені в ухвалі про проведення обшуку від 5.11.2020 і підлягали вилученню під час проведення слідчої дії 13.11.2020.

Вважає, що у слідчого не було жодних підстав щодо вилучення його майна, а дії є грубим порушенням норм національного законодавства. Вказані твердження були взято до уваги у ході розгляду його скарги на дії слідчого ОСОБА_5 в частині відмови йому у задоволенні клопотання про повернення його майна (зокрема ноутбука марки Lenovo).

Так, відповідно до ухвали Личаківського районного суду № 463/11366/20 від 7 грудня 2020 року, скасовано постанову слідчого ОСОБА_5 про відмову у задоволенні його клопотання щодо повернення майна, у зв`язку із невмотивованістю постанови та невідповідності її чинному законодавству.

Скаржник переконаний, що слідчий не мав права відмовляти йому у задоволенні клопотання.

Водночас, суд не зобов`язав слідчого задовольнити його клопотання, зіславшись на те, що не може підміняти повноваження слідчого у кримінальному судочинстві, така позиція суду зводить нанівець усі його намагання, як адвоката домогтись додержання адвокатських гарантій. Адже слідчий розуміючи неможливість суду вжити заходів щодо відновлення його порушеного права та адвокатських гарантій, може постійно відмовляти йому у клопотанні, мотивуючи це рішення будь-якими необгурнтованими обставинами. Таким чином, у нього не має інших можливих заходів щодо відновлення свого права, як звернутись у правоохоронні органи щодо притягнення винних осіб до відповідальності, що і було ним, скаржником неодноразово зроблено як в день проведення незаконних слідчих дій щодо нього 13.11.2020 так і в наступні дні, про що свідчить його письмове звернення подане ним особисто у Франківський ВП ГУ НП у Львівській області 23 листопада 2020 року. Водночас, незаконні дії Франківського ВП ГУНП у Львівській області полягають у тому, що всупереч ст. 214 КПК України, ними не внесено відомості одразу після того, як надійшло його письмове звернення. Про те, що його заява розглянута негативно, а відомості до ЄРДР не внесено, він, скаржник дізнався лише 14 грудня 2020 року, коли отримав лист-відповідь від Франківського ВП ГУНП у Львівській області.

Разом із цим, скаржник наголошує, що КПК України, не передбачає обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора перевіряти заяву на предмет наявності усіх елементів кримінального правопорушення. Адже, він, як заявник повідомив про вказаний факт і прямо у письмовому зверненні ставив вимогу про внесення відомостей до ЄРДР.

Як випливає з відповіді на його звернення, які Франківський ГУ НП у Львівській області надіслав з порушенням усіх процесуальних строків, орган надіслав матеріали його звернення у органи, які по суті є суб`єктами кримінального правопорушення у даному конкретному випадку.

Таку бездіяльність вважає незаконною, оскільки, на його думку, відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У судовому засіданні 29.12.2020 скаржник скаргу підтримав, просив таку задовольнити.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час і місце його проведення, про причини неявки не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність вказаної сторони не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з обмеженими строками розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування та прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.

Враховуючи пояснення скаржника, дослідивши матеріали, що долучені ним до матеріалів скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому з`ясуванні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення злочину є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України. Бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає їх невнесення впродовж 24 годин після подання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення для того, щоб технічно внести дані відомості до відповідних розділів реєстру. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність його ознак. Такими даними є фактичне зазначення відомостей, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Як вбачається з матеріалів скарги, та відповіді начальника Франківського ВП ГУ НП у Львівській області від 03.12.2020 за № 3050/41/01/06-20 повідомлення на лінію 102 та звернення ОСОБА_3 від 13.11.2020 зареєстровані за № 26500 від 23.11.2020 відповідно та ІТС ІПНП України (журнал єдиного обліку) Франківського ВП ГУ НП у Львівській.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами - наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України, та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 року, зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні скаржник надав пояснення, що обшук проводився у кримінальному провадженні № 0000673 від 17.06.2020 відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.11.2020 ОСОБА_6 . Дії посадових осіб оскаржував у порядку ст. 303 КПК України. У чергове судове засідання не прибув, не подав судових рішень, що вимагалися судом, натомість подав копії ухвали слідчого судді ОСОБА_1 в інших судових провадженнях, що не мають відношення до розглядуваної скарги та кримінального провадження у якому проводився обшук.

Слідчий суддя, зважаючи на те, що скаржник дав пояснення, не прибув у чергове судове засідання без повідомлення, вважає за можливе розглянути скаргу у його відсутності.

Встановлено, що за змістом скарги скаржник оскаржує дії слідчих у кримінальному провадженні. Оскарження таких дій уже було предметом розгляду слідчим суддею де прийнято рішення.

У заяві про злочин, всупереч наведеним нормам закону не викладено обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, скаржник помилково вважає, що в своїй заяві про вчинення злочину, ним наведено достатньо даних, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії посадових осіб СВ Франківського ВП ГУНП у Львівській області, в даному випадку, відповідають положенням процесуального законодавства, у тому числі й дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.

Як вбачається із змісту заяви, на яку покликається скаржник, у посадових осіб Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, що відносяться до осіб визначених ч. 4 ст. 214 КПК України, не виникло обов`язку вносити відомості в ЄРДР. Відтак, щодо дій слідчих в іншому кримінальному провадженні скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні такої відмовити.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 18, частини 1 статті 3, статтями 2, 7, 21, 55, 214, 303 -307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, яка полягає у невнесенні відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу виготовлення повного тексту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_7