провадження № 1-кп/631/14/21
справа № 631/775/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
з боку сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року під № 0000396 щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

05 серпня 2019 року до Нововодолазького районного суду Харківської області в порядку, передбаченому статтями 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, надійшов складений слідчим та затверджений прокурором, обвинувальний акт від 28 червня 2019 року, з реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року під № 0000396 щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, що був зареєстрований за єдиним унікальним № 631/775/19.
Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 21 червня 2015 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись на земельній ділянці домоволодіння в якому він мешкає, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , помітив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на подвір`ї свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
У вказаний час ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, що склалися між ними, став ображати ОСОБА_5 нецензурною лайкою та у них виникла сварка.
В ході зазначеної сварки у ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, що склалися між ним та ОСОБА_5 раніше, виник умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Тримаючи в руках по цеглині, через відсутню огорожу ОСОБА_6 зайшов на територію земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 та підійшов до ОСОБА_5 .
У вказаний час та у вказаному місці ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , та бажаючи їх настання, з метою заподіяння такої шкоди, наблизившись до ОСОБА_5 , цеглиною, яку тримав у правій руці, наніс останньому один удар по лівій кисті, яку той виставив вперед захищаючись, після чого цеглиною, яку тримав у лівій руці, наніс ОСОБА_5 один удар по кисті правої руки, яку він також виставив вперед. Після цього ОСОБА_6 повалив ОСОБА_5 на землю, та скориставшись тим, що останній лежить на спині, ОСОБА_6 присів йому на живіт, після чого, обхопивши обома руками ліву руку ОСОБА_5 , із силою притягнув її до свого рота та прикусив зубами пальці лівої кисті останнього, і став їх утримувати, та схопивши у обидві руки цеглини, почергово наніс чотири удари ОСОБА_5 по голові в область чола та обличчя.
В цей момент ОСОБА_5 , вирвавши із рота ОСОБА_6 свої пальці, руками став захищатися від ударів останнього. У вказаний час ззаду до ОСОБА_6 підійшла його дружина, яка, взявши у руки цеглину, кинула її вперед, при цьому влучила в голову ОСОБА_6 , після чого останній припинив наносити удари ОСОБА_5 .
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/337-А/19 від 04 червня 2019 року, у зв`язку з подіями 21 червня 2015 року ОСОБА_5 заподіяні наступні тілесні ушкодження: синці та садна обличчя та кінцівок, що відноситься до легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6), закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з легкими клінічними проявами, забійні рани чолової області, що відноситься до легких тілесних ушкоджень по критерію короткочасного розладу здоров`я (пункт 2.3.3. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6), а також забійна рана 3-го пальця лівої кисті, яка ускладнилася гнійним остеомієлітом з подальшою ампутацією пальця на рівні основної фаланги, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (пункт 2.2.2. «Правил судово-медичного встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6).
Таким чином, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
01 лютого 2021 року через канцелярію суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_5 , що була зареєстрована за вхідним № 604/21-вх, відповідно до якої останній повідомив про те, що відмовляється від обвинувачення та просить закрити провадження у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, зазначивши, що не має до ОСОБА_6 ніяких претензій, наслідки такої відмови йому зрозумілі.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав подане ним клопотання, просив закрити провадження по даній кримінальній справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, вказавши, що його рішення є добровільним та беззаперечним, наслідки такої відмови йому відомі.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про необхідність закриття провадження у справі, посилаючись на те, що дана справа є справою приватного обвинувачення, а потерпілий в таких справах самостійно вирішує питання підтримувати таке обвинувачення в суді або ні. Також прокурор зазначив, що оскільки потерпілий у судовому засіданні підтримав своє клопотання про закриття провадження, у зв`язку із його відмовою від обвинувачення, яка є його добровільним рішенням, підстав для відмови у закритті провадження по справі відповідно до пункту 7 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, не має.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали заяву потерпілого та просили закрити провадження у справі, зазначивши, що справа перебуває на розгляді уже тривалий час.
Заслухавши думку прокурора, пояснення потерпілого, обвинуваченого та його захисника, суд вирішуючи питання про можливість закриття провадження у справі виходить з наступного.
Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України. Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорії приватного обвинувачення.
Так, відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин) Кримінального кодексу України.
Враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом встановлено, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення та не відноситься до категорії злочинів, які пов`язані з домашнім насильством.
Також слід відмітити, що в силу засади диспозитивності і змагального характеру кримінального судочинства до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення.
У відповідності до положень статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.
Із матеріалів справи встановлено, що реалізуючи своє процесуальне право відмовитися від обвинувачення потерпілим ОСОБА_5 через канцелярію суду надано власноруч складену заяву про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні суд з`ясувавши позицію потерпілого ОСОБА_5 щодо його бажання відмовитися від обвинувачення, на що потерпілий зазначив, що його рішення є добровільним та свідомим, прийнятим без будь-якого впливу із чиєї б то не було сторони як-то застосування насильства, примусу, погрози, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, а також розуміння ним наслідків закриття кримінального провадження, прийшов до висновку, що відмова потерпілого від обвинувачення відповідає його дійсному бажанню.
З цього приводу слід також зазначити, що з системного аналізу положень пунктів 15 та 19 частини 1 статті 7, статтей 22 та 26 Кримінального процесуального кодексу України слідує, що відмова потерпілого від обвинувачення це є його процесуальним правом, яке будь яким чином не може бути обмежене іншими учасниками кримінального провадження або судом.
Положеннями пункту 7 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України імперативно встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.
Таким чином, обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення відповідно до приписів частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, є закриття кримінального провадження.
Навіть у разі, якщо особа, якій інкриміновано злочин, при відмові потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення заперечує свою вину, суд на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України позбавлений можливості продовжувати судовий розгляд на загальних засадах, оскільки при закритті кримінального провадження на підставі відмови потерпілого від обвинувачення суд фактично визнає відсутність самого обвинувачення щодо певної особи, а тому не встановлює ні сам факт вчинення злочину, ні винуватість чи невинуватість особи.
Відповідно до частини 6 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні не встановлено обставин, які б об`єктивно перешкоджали закриттю провадження у даній кримінальній справі, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року під № 0000396, щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України.
Закриваючи кримінальне провадження, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо (пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).
Під час досудового розслідування ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов в рамках даного кримінального провадження не заявлявся.
Процесуальні витрати на залучення експертів по справі та речові докази відсутні.
Також ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року на потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було накладено грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок за неявку в судове засідання без поважних причин.
01 лютого 2021 року потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № 601/21-вх, відповідно до якої просив суд скасувати вищевказане грошове стягнення. Дана заява була мотивована тим, що при винесенні даної ухвали він присутнім не був, у зв`язку з чим не мав можливості пояснити причини своєї неявки. Крім того, потерпілий зазначив, що він є людиною пенсійного віку, матеріальне становище його є досить скрутним, коштів на сплату штрафу не має.
У судовому засіданні потерпілий підтримав клопотання та просив скасування ухвалу про накладання на нього грошового стягнення, вказавши, що не навмисно не з`являвся у судові засіданні та повідомивши, що він є особою пенсійного віку.
Прокурор та обвинувачений не заперечували проти заявленого клопотання потерпілого, захисник обвинуваченого вважав за недоцільне скасовувати ухвали суду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 147 Кримінального процесуального кодексу України особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання слідчим суддею, судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається слідчому судді, суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення. Слідчий суддя, суд, визнавши доводи особи обґрунтованими, може самостійно скасувати ухвалу про накладення грошового стягнення, а в іншому випадку призначає судове засідання для розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення.
Вислухавши пояснення потерпілого, думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає за можливе задовольнити клопотання потерпілого та скасувати ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року про накладання грошового стягнення на потерпілого ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 7, 22, 26, частиною 1 та частиною 11 статті 31, частиною 2 статті 35, частиною 2 статті 110, статтями 128, 134 138, 147, частиною 1 статті 284, статтями 369, 372, частиною 2 статті 392, частиною 1 статті 477, частиною 5 статті 532, статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову потерпілого ОСОБА_5 від обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року під № 0000396.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 червня 2015 року під № 0000396, щодо вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України закрити на підставі пункту 7 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.
Клопотання потерпілого ОСОБА_5 про скасування ухвали Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року в частині накладення на нього грошового стягнення задовольнити.
Скасувати ухвалу Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року в частині накладення грошового стягнення на потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 копійок.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому та його захиснику, потерпілому та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.
На ухвалу в частині закриття провадження у справі може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1