Дата документу 24.09.2020 Справа № 333/6778/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/1550/20
Єдиний унікальний № 333/6778/19 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.1ст.115 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
особа, стосовно якої засновано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у закритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою захисника особи, стосовно якої засновано примусові заходи медичного характеру адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги стосовно,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, який має вищу освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 днів з 11.08.2020 до 09.10.2020.

Згідно зі змістом ухвали, 16.06.2020 ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №191 від 17.10.2019, ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне захворювання позбавляло можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними в період час, що відноситься до інкримінованих йому діянь.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які передбачені ст.177 КПК України, що виправдовує обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в мовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з висновками суду, вважає, що вони не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені стороною обвинувачення.
Апелянт вважає, що прокурор звернувся не з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , а з клопотанням про застосування до нього примусових заходів медичного характеру.
Захисник посилається на те, що прокурор не зазначив у чому полягає небезпека від обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки обвинувачений не заперечує проти проходження амбулаторного лікування; у нього є батько ( ОСОБА_10 ), який турбується про нього протягом всього часу перебування у лікарні.
Зазначає, що суд першої інстанції не встановив, які дії з переліку, наведеному у ч.1 ст.177 КПК України може вчинити обвинувачений, що давало б підстави продовжити йому запобіжний захід.
Захисник вважає, що для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та його продовження не достатньо констатація його психічного захворювання. Небезпека особи, щодо якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру підлягають обов`язковому з`ясуванню саме на момент подання клопотання про застосування такого заходу, задля уникнення надмірного обмеження прав особи.
Таким чином, захисник вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, просить ухвалу суду скасувати, відмовити прокурору у задоволені клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну діяльність.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; особу, стосовно якої продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та вважав ухвалу законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, обвинуваченому; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, для обрання виняткового запобіжного заходу, суд повинен дослідити всі факти «за» та «проти» існування реальних ризиків для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі доводи повинні бути не загальними і абстрактними, в усіх випадках, суд повинен надати оцінку ризикам, а коли від ризику можна запобігти за допомогою інших видів запобіжних заходів, суд повинен в таких випадках застосувати такі заходи.

Колегія суддів вважає, що ухвала Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2020 відповідає вказаним вимогам закону.

Під час судового розгляду суд першої інстанції з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу, стосовно ОСОБА_7 суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключає його небезпечну поведінку.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують застосування примусових заходів.

Колегія суддів вважає, що такі висновку суду ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження та особи обвинуваченого.

Так, в ході проведення досудового розслідування про кримінальному провадженню встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №191 від 17.07.2019 обвинувачений ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними. Потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Окрім того, 24 вересня 2020 року під час судового розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого, лікар, який надає медичну допомогу обвинуваченому зазначив, що поведінка останнього є нестабільною.

Враховуючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що продовжують існувати ризики, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В матеріалах провадження, відсутні данні про зменшення чи нівелювання цих ризиків, які б були підставою для скасування або зміни на більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника в апеляційній скарзі, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 вчинив тяжких злочин, який пов`язаний з умисним позбавленням життя іншої людини перебуваючи в стані некерованості своїх дій через хронічне психічне захворювання, а тому існують ризики небезпечності його поведінки.

Також колегія суддів вважає, що відсутні підстави для передання обвинуваченого під опіку близької людини через наявну нестабільну психічну поведінку, яка може погіршитися та створити небезпеку для оточуючих.

Твердження захисника про наявність у обвинуваченого батька, який турбується про нього протягом всього часу перебування у лікарні не може бути підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключає його небезпечну поведінку, оскільки такі обставини не зменшують ризики, що стали підставою для застосування до нього такого запобіжного заходу.

Всі викладені доводи захисника в апеляційній скарзі були об`єктом дослідження судом першої інстанції при продовженні йому строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка.

З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали суду, при апеляційному розгляді також не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2020 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку на 60 днів з 11.08.2020 до 09.10.2020, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4