ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2725/20 Справа № 185/2346/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000066 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, який навчається в Кам?янському коледжі фізичного виховання, який працює охоронцем в ТОВ «Армада-11», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
В С Т А Н О В И Л А :
За цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних судових витрат.
Цим вироком ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
12 січня 2020 року приблизно о 04 годин 30 хвилин, ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 , знаходився біля кафе «Бруклін», розташованого по вулиці Гагаріна 7 м. Павлограда, Дніпропетровської області, де в цей час неподалік від них знаходився ОСОБА_10 . В цей час між ними та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_10 після чого дістав перців балончик, який був у нього, та розпилив його у напрямку останнього, після чого ОСОБА_10 почав тікати у напрямку будинку № 6, розташованого по вулиці Гагаріна м. Павлограда. В свою чергу ОСОБА_6 бажаючи довести свої злочині дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 до кінця, почав переслідувати останнього. Наздогнавши ОСОБА_10 у дворі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 штовхнув його, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю. В цей час ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, стоячи над лежачим на землі потерпілим, який намагався підвестися, наніс останньому близько 2 ударів кулаком правої руки в область правої частини голови та близько 3 ударів правою ногою в область правої частини тулубу та голови. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, стоячи над потерпілим, знову наніс останньому близько 1-2 ударів правою ногою в область тулубу справа та близько 3 ударів правою ногою в область голови.
В подальшому ОСОБА_10 намагався піднятися з землі, однак ОСОБА_6 , переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю останньому, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, але не бажаючи від них відмовлятись, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , дістав з кишені складний ніж, який він носив в особистих речах, та використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину, утримуючи його в правій руці, умисно наніс ним два удари у область тулубу справа та один удар в область правого стегна ОСОБА_10 , в наслідок чого умисно заподіяв останньому тілесні ушкодження.
Своїми злочинними умисними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 , тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення правої половини грудної клітини і пораненням межреберної артерії, відкритим переломом 7 ребра справа, проникаюче в черевну порожнину з пораненням печінки, внутрішньочеревною кровотечею, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення. Також, тілесні ушкодження у вигляді непроникаючого колото - різаного поранення грудної клітини праворуч, колото - різаного поранення правого стегна, які за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день). А також, тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми зліва, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В апеляції:
- прокурор, просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
В обґрунтування зазначив, що суд не врахував жорстокість та мотиви вчинення злочину, а саме той факт, що у потерпілого з ОСОБА_6 конфліктів не було, йому нічого не загрожувало, обвинувачений сам переслідував потерпілого, наздогнав та почав наносити удари руками та ногами. Після цього, ОСОБА_6 , використовуючи складний ніж, маючи об`єктивну можливість для нанесення удару в менш важливі життєві органи, умисно наніс потерпілому два удари в область тулубу та один удар в область правого стегна.
Також вказує, що судом не було враховано, що ОСОБА_6 займається кікбоксингом близько семи років, та, будучи впевненим у своїй фізичній перевазі, використовує свої вміння для спричинення тілесних ушкоджень іншим особам, використовуючи ніж, який носить при собі, що лише підвищує ступінь його суспільної небезпеки.
Заслухавши учасників кримінального провадження, обвинуваченого та його захисника, які просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду без змін; прокурора, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, потерпілого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши і проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, в апеляції прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Щодо доводів апеляції прокурора з приводу невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з посиланням на м`якість призначеного судом покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При обранні міри і розміру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, на що також посилається в своїй апеляції прокурор, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює, по місцю роботи характеризується позитивно, навчається в Кам`янському коледжі фізичного виховання, раніше не судимий, у вчиненому щиро кається, що суд визнав як пом`якшуючу покарання обставину, повністю відшкодував матеріальну шкоду потерпілому та частково моральну, тому суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання і покарання йому можливо призначити з застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.
При наведеному, зважаючи також на позицію потерпілого, який просив залишити обвинуваченому покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України, молодий вік обвинуваченого, відсутність у нього судимостей, позитивний спосіб життя, соціальні зв`язки, пом`якшуючі покарання обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного йому в межах санкції покарання з іспитовим терміном, оскільки таке покарання є законним, обґрунтованим, справедливим, і необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що в повній мірі відповідає і узгоджується з нормами матеріального та процесуального закону.
Посилання прокурора в апеляції фактично лише на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, не є само по собі достатньо переконливими обставинами для спростування зазначених вище висновків суду щодо застосування положень ст. 75 КК України і унеможливлювання її застосування до обвинуваченого у цьому оскаржуваному вироку.
З огляду на вище наведене, апеляційний суд не знаходить підстав для погіршення становища обвинуваченого з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі прокурора, оскільки судом призначене покарання з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4