ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 635/7317/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/2709/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 23 06 2020 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 запобіжних заходів у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 21 серпня 2020 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив про скасування ухвали та постановлення нової, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою у виді особистого зобов`язання чи у виді домашнього арешту по місцю проживання з 06-00 години до 22-00 години, а також зобов`язати ОСОБА_7 здати на зберігання до відділення НП за місцем мешкання закордонний паспорт із забороною наближатися до свідків та потерпілого та спілкуватися з ними.
Крім того, при винесенні рішення просив врахувати практику ЄСПЛ та їх правові позиції у рішеннях щодо тривалого тримання обвинувачених під вартою з одних і тих же обставин та надати оцінку: стану здоров`я обвинуваченого; його репутації та характеристиці; врахувати міцність соціальних зв`язків та наявність чи відсутність доказів про скоєння ОСОБА_7 злочину, одержаних законним шляхом, оскільки в матеріалах справи відсутня ухвала суду про надання дозволу на обшук автомобіля та диск; не ознайомлення обвинуваченого повністю з матеріалами кримінального провадження при їх розкритті.
Крім того, вказує, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя зобов`язаний визначити розмір застави, а у разі її незастосування повинен вказати підстави відмови, однак судом першої інстанції вказані вимоги, передбачені ч.3 ст. 183 КПК України виконано не було.
Зазначив також, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є інвалідом 3 групи, онкохворим, у зв`язку з чим потребує медичної допомоги, яку йому не надають в умовах слідчого ізолятора, має у власності будинок, проживає у шлюбі, але без його реєстрації, характеризується позитивно, не має судимості.
Апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, проте колегія суддів вважає її такою, що подана у передбачений законом строк.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.
Потерпілий ОСОБА_11 та його представник ОСОБА_12 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлений належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Просили розгляд апеляційної скарги проводити без їх участі.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
Так, в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , серед інших доводів, посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали у зв`язку з відсутністю обґрунтування підозри та безпідставним продовженням запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

З такими доводами погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Так, в суді першої інстанції триває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України та ОСОБА_9 , у вчиненні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України.

Приймаючи до уваги зазначене, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на даній стадії вже не перевіряється.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених п.п. 1,5 ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду, вплинути на хід розгляду справи чи спробувати продовжити свою злочинну діяльність, судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, виходячи з характеру інкримінованого йому злочину, відсутність постійного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, а також тяжкість покарання, що йому загрожує.
Крім того, не можна залишити поза увагою те, що на сьогодні розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших не може бути завершено, оскільки перебуває на стадії допиту свідків, які перебувають у м. Мерефа.

Отже, наведене вище підтверджує наявність на даний час ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені вище обставини у своїй сукупності, на думку колегії суддів, спростовують доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі, про відсутність підстав для продовження застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, зазначені обставини в своїй сукупності, свідчать про те, що зміна щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, як на тому наполягає апелянт, не зможе запобігти ризикам, які продовжують існувати на цій стадії судового розгляду.

Що стосується посилання апелянта на наявність у ОСОБА_7 позитивних характеристик та міцних соціальних зв`язків, а саме проживання однією родиною зі співмешканкою, то вказані факти не є безумовними підставами для скасування чи зміни обвинуваченому запобіжного заходу. Крім того, колегія суддів вважає, що ці обставини, у даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, з урахуванням його поведінки, характеру та обставин за яких було вчинено кримінальне правопорушення.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 захворювання та його потреба у відповідному лікуванні, на думку колегії суддів також не є обов`язковою підставою для зміни останньому запобіжного заходу, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обвинувачений позбавлений отримувати необхідне лікування в умовах слідчого ізолятора. Не надано таких доказів і апелянтом під час розгляду апеляційної скарги, у зв`язку з чим твердження захисника обвинуваченого щодо неможливості обвинуваченого у зв`язку із захворюванням перебувати в умовах СІЗО є такими, що знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Що стосується вимоги апелянта про перевірку законності одержання доказів про скоєння підозрюваним злочину, то на думку колегії суддів ця обставина підлягає перевірці та оцінці судом та є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається та продовжується.

Що стосується посилання апелянта на не визначення судом першої інстанції під час продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу суми застави, колегія суддів приходить до висновку, що враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_7 застави були відсутні, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Даючи оцінку доводам захисника щодо неповного ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження при їх розкритті, колегія суддів зазначає, що матеріали виділеного провадження містять відомості щодо наявності розписки ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.22).

Вказане свідчить про дотримання слідчим у повному обсязі під час передання обвинувального акту вимог, передбачених статтею 293 КПК України.

Будь-яких інших даних щодо бажання обвинуваченого ОСОБА_7 додатково ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, матеріали виділеного провадження не містять.

Зазначені обставини свідчать про необґрунтованість вищевказаних доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 .
Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Люботинського міського суду Харківської області від 23 06 2020 року про задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 21 08 2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4