УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, відносно громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується НЦБ Інтерполу в США для притягнення до кримінальної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, відносно громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується НЦБ Інтерполу в США для притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні правоохоронних органів США перебувають три кримінальні справи стосовно громадянина зазначеної держави ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Феєтвіль, Північна Кароліна, Сполучені Штати Америки, документованого 28.05.2015 паспортом громадянина США № НОМЕР_1 .

Так, у кримінальній справі № CR-19-00666-PHX-SPL(JZB) Федеральним окружним судом США по округу Арізона 06.06.2019 видано ордер на арешт ОСОБА_3 по обвинуваченню за вчинення злочину, передбаченого розділом 1544 глави 18 Кодексу законів США (Протиправне використання паспорта).

У кримінальній справі № 5:19-CR-331-1ВО(4) Федеральним окружним судом США по Східному округу штату Північна Кароліна 20.08.2019 видано ордер на арешт ОСОБА_3 по обвинуваченню за вчинення злочинів, передбачених розділом 371 (Злочинна змова з метою здійснення махінації з паспортом), розділом 1542 та 2 (Махінація з паспортом та надання допомоги та сприяння злочинній діяльності), розділом 1028А(а)(1) та 2 (Викрадення персональних даних з обтяжуючими обставинами та надання допомоги та сприяння злочинній діяльності), розділом 1546(а) та 2 (Махінації та протизаконне використання віз, дозволів та інших документів та надання допомоги та сприяння злочинній діяльності) глави 18 Кодексу законів США, розділом 408(А)(7)(В) глави 42 Кодексу законів США (Фіктивне подання номеру соціального забезпечення).

У кримінальній справі № 2:19-mj-1098-NPM Окружним судом США у Центральному окрузі штату Флориди 18.08.2019 видано ордер на арешт ОСОБА_3 по обвинуваченню за вчинення злочинів, передбачених § 1951 (а), §§ 1951 (а) та 2 (Змова з метою перешкоджання господарській діяльності з застосуванням насильства; перешкоджання господарській діяльності з застосуванням насильства), § 924 (с)(1)(А)(ііі) та (о), § 924 (с)(1)(А)(ііі) (j)(1) та 2 глави 18 Кодексу законів США (Змова з метою використання вогнепальної зброї під час скоєння злочину із застосуванням насильства; використання та здійснення пострілу з вогнепальної зброї під час та у зв`язку із застосуванням насильства, що призвело до смерті людини).

В подальшому у справі № 2S:19-cr-150-FtM-38NPM складений уточнений обвинувальний висновок та Федеральним Окружним судом США Центрального округу штату Флориди 04.12.2019 видано ордер на арешт ОСОБА_3 по обвинуваченню, як у вчиненні вищезазначених злочинів, так і двох додаткових кримінальних правопорушень: за § 956 (а) (1) (Участь у злочинній змові з метою вбивства, викрадення та нанесення тяжких тілесних ушкоджень іншим особам у закордонній країні та порушення положень «Закону про нейтральність», що кваліфікується, як злочин, згідно § 960 глави 18 Кодексу законів США (Фінансування та участь у військових експедиціях проти закордонної держави).

До Генеральної прокуратури України 27.09.2019 надійшов запит компетентних органів США про видачу ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Згідно з матеріалами запиту розшукуваний є громадянином США.

Інкриміновані ОСОБА_3 діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 187, п. п. 1, 5, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 1, 4 ст. 447 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не минули.

Офісом Генерального прокурора 27.09.2019 прокуратурі Вінницької області доручено проведення екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_3 , в порядку ст. 587 КПК України, а також звернутися до суду із клопотанням про застосування до нього екстрадиційного арешту.

Ухвалою Вінницького міського суду від 28.09.2019 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08.10.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до 06.12.2019, який 05.12.2019 продовжено Вінницьким міським судом до 03.02.2020.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.12.2019 ухвалу Вінницького міського суду від 05.12.2019 скасовано та до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який неодноразово продовжувався Вінницьким міським судом, востаннє ухвалою суду від 17.09.2020 до 28.09.2020.

У ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_3 звертався до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (далі УДМС України у Вінницькій області) із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_3 УДМС України у Вінницькій області прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (наказ від 02.01.2020).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням ОСОБА_3 оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2020 у задоволенні позову ОСОБА_3 до УДМС України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, відмовлено повністю.

Постановою сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020 у задоволенні апеляційної скарги захисників ОСОБА_3 відмовлено, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2020 залишено без змін.

Однією з підстав для прийняття судами таких рішень є встановлення обставин, які дають переконливі підстави вважати, що справжнім мотивом звернення позивача до суду за захистом в Україні є бажання уникнути процедури видачі та відповідно притягнення до відповідальності в країні громадянської належності.

Захисниками в інтересах ОСОБА_3 до Верховного Суду подано касаційну скаргу на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2020 та постанову сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2020. Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 23.09.2020 відкрито провадження.

У зв`язку з уточненням екстрадиційного запиту компетентних органів США ОСОБА_3 01.07.2020 повторно звернувся до УДМС України у Вінницькій області із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту за новими обставинами.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_3 УДМС України у Вінницькій області 10.07.2020 прийнято рішення про відмову у прийнятті повторного звернення.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 відмовлено в задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 18.03.2020, яким відмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування наказу, оскільки не встановлено підстав для перегляду рішення, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 368 КАС України.

Наразі рішення не набрало законної сили та оскаржено захисниками ОСОБА_3 .

Вінницьким окружним адміністративним судом 02.10.2020 задоволено позов ОСОБА_3 до УДМС України у Вінницькій про визнання бездіяльності протиправною, яка полягає у неприйнятті УДМС України у Вінницькій області повторного звернення ОСОБА_3 від 01.07.2020, зобов`язання вчинити дії.

Наразі рішення не набрало законної сили та оскаржено УДМС України у Вінницькій області в порядку, визначеному ст. 295 КАС України.

Офісом Генерального прокурора 17.08.2020 отримано лист Департаменту Юстиції Сполучених Штатів Америки, яким надано гарантії, що смертна кара до ОСОБА_3 не буде застосовуватися, якщо він буде визнаний винуватим і буде засуджений за злочини, у зв`язку з вчиненням яких надсилався запит щодо його екстрадиції.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 2 ст. 1 ст. 543 КПК України, і з урахуванням положень Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, як частини національного законодавства, зокрема ч. 2 ст. 2 в редакції Другого додаткового протоколу до неї, Офісом Генерального прокурора 28.08.2020 прийнято рішення про видачу до США громадянина цієї держави ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених розділами 1544, 1546 (а) та 2, 1542 та 2, 371, 1028А9а)(1) та 2, § 1951 (а), §§ 1951 (а) та 2, § 924 (с)(1)(А)(ііі) та (о), § 924 (с)(1)(А)(ііі) (j)(1) та 2, § 956 (а)(1), § 960 глави 18, розділом 408 (а)(7)(В) глави 42 Кодексу законів США, оскільки ці злочини відповідають ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 1 ст. 262, ч. 4 ст. 187, п. п. 1, 5, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. ч. 1, 4 ст. 447 КК України і є екстрадиційними.

Стороною захисту зазначене рішення оскаржено до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.10.2020 скаргу захисників особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діють в інтересах громадянина США ОСОБА_3 , на постанову Офісу Генерального прокурора про видачу особи (екстрадицію) від 28.08.2020, - залишено без задоволення.

На ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва стороною захисту подано апеляційну скаргу. Її розгляд Київським апеляційним судом призначено на 23.11.2020.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.10.2020 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, для забезпечення видачі особи компетентним органам США, до 06.12.2020, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик до прокурора та суду; не відлучатись із м. Київ, в якому ОСОБА_3 проживає, без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Цей запобіжний захід застосований з метою гарантування запобігання втечі ОСОБА_3 та забезпечення у подальшому його видачі компетентним органам США.

Згідно з ч. 2 ст. 179 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено, що в разі невиконання покладених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Вінницькою обласною прокуратурою 17.11.2020 здійснено виклик ОСОБА_3 до прокурора з міжнародно-правового співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_7 на 09.00 годину 21.11.2020 до Вінницької обласної прокуратури, для проведення за його участі процесуальних дій, із інформуванням ОСОБА_3 телефонограмою (моб. тел.: НОМЕР_2 ), його представників адвокатів ОСОБА_5 (моб. тел.: НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 (моб. тел.: НОМЕР_4 ), ОСОБА_8 (моб. тел.: НОМЕР_5 ) та відправлення виклику на електронні пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7

В порушення вимог ч. 2 ст. 179 КПК України ОСОБА_3 до прокурора з міжнародно-правового співробітництва обласної прокуратури на 09 годину 21.11.2020 не з`явився. Про причини неявки не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У разі набрання постановою Офісу Генерального прокурора від 28.08.2020 про видачу до США громадянина цієї держави ОСОБА_3 законної сили необхідно забезпечити фактичну передачу цієї особи компетентним органам іноземної держави, у порядку, передбаченому ч. 13 ст. 584 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Відповідно до ч. 13 ст. 584 КПК України звільнення особи з-під екстрадиційного арешту слідчим суддею не перешкоджає повторному його застосуванню з метою фактичної передачі особи іноземній державі на виконання рішення про видачу, якщо інше не передбачено міжнародним договором України .

Таким чином, у забезпеченні фактичної передачі ОСОБА_3 компетентним органам США необхідність не відпала.

До ОСОБА_3 з 08.10.2019 до 24.12.2019, згідно ст. 584 КПК України був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт), з 28.09.2019 по 08.10.2019 та з 24.12.2019 до 28.09.2020, у відповідності до ст. ст. 585, 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту, а з 06.10.2020 по 06.12.2020, у відповідності до ст. ст. 585, 179 КПК України, у вигляді особистого зобов`язання.

У ході екстрадиційної перевірки установлено, що ОСОБА_3 до кримінальної та адміністративної відповідальності на території України не притягувався. ОСОБА_3 заручений з ОСОБА_9 (свідоцтво про заручини, видане окружним управлінням церкви назарянина в Україні), з якою веде спільне господарство. Вони спільно виховують сина ОСОБА_10 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 від 05.04.2020). ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з 30.09.2020 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , однак обов`язок прибувати до прокурора за кожною вимогою, у відповідності до ухвали Вінницького міського суду від 06.10.2020, ОСОБА_3 не виконує.

За таких обставин, зміна запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою, гарантуватиме запобігання втечі ОСОБА_3 та забезпечить у подальшому його видачу.

Згідно зі ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній, з урахуванням положень та умов, викладених в цій Конвенції, всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за вчинення правопорушення або які розшукуються зазначеними органами з метою виконання вироку або постанови про утримання під вартою.

Положеннями п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, а саме законного арешту або затримання особи щодо якої проводиться процедура депортації або екстрадиції.

У п. 109 рішення «Солдатенко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що взяття особи під варту на підставі п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції не вимагає наявності підстав вважати, що тримання під вартою особи, стосовно якої вчиняються дії з метою її екстрадиції, потребується, наприклад, для того, щоб запобігти вчинення нею правопорушення чи втечі.

У цьому зв`язку п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції передбачає захист на рівні, відмінному від рівня захисту за п. c ч. 1 ст. 5 Конвенції тобто все, що потребується згідно з пунктом f, це здійснювана процедура екстрадиції.

Таким чином, міжнародним договором та практикою Європейського суду з прав людини передбачено арешт особи щодо якої вирішується питання про видачу, як обґрунтований та вмотивований захід.

Виходячи з положень ст. 9 Конституції України, ст. 26 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, ст. ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України» існує пріоритет міжнародного договору України, згода на обов`язковість якого надана Верховною радою України, над національним законом, і якщо таким міжнародним договором встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до ч. 10 ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.

Згідно ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

На підставі наведеного, керуючись п. f ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 1, 12, 16 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, ст. 26 Віденської Конвенції про право міжнародних договорів, ст. 9 Конституції України, ст. ст. 15, 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 9, 29, 177, 179, 183, 184, 194, 200, 584 КПК України, прокурор просив клопотання задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за відсутності фіксації судового процесу технічними засобами.

24.11.2020 через відділ прийому суду надійшов лист за підписом прокурора з міжнародного правового співробітництва обласної прокуратури ОСОБА_7 , з вимогою, у відповідності до ст. 185 КПК України, відкликання клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, відносно громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується НЦБ Інтерполу в США для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 185 КПК України якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу прокурору стали відомі обставини, що виключають обґрунтовану підозру у вчиненні особою кримінального правопорушення, він зобов`язаний відкликати клопотання про застосування запобіжного заходу та відкликати дозвіл на затримання, якщо такий дозвіл був отриманий. Якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

З огляду на вищенаведене, з урахуванням вимоги Вінницької обласної прокуратури про відкликання клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання заступнику керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 185, 186, 193, 196, 197, 201, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , про зміну запобіжного заходу з особистого зобов`язання на тримання під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, відносно громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується НЦБ Інтерполу в США для притягнення до кримінальної відповідальності повернути до Вінницької обласної прокуратури.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя