Справа № 128/3692/20
УХВАЛА

12 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора- ОСОБА_3 , представника служби у справах дітей Якушинецької сільської ради - ОСОБА_4 ,представника ювенальної превенції - ОСОБА_5 , захисника- ОСОБА_6 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого- ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим , клопотання захисника у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 15.11.2020 до ЄРДР за №0000779 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
31.12.2020 до провадження Вінницького районного суду Вінницької області надійшли вищевказані матеріали кримінального провадження.

У даному підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки такий строк спливає та ті ризики, які стали підставою його застосування не відпали, а саме: обвинувачений ОСОБА_8 повторно вчинив умисний тяжкий корисливий злочини, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, у вечірній час доби, не має постійного офіційного місця роботи та доходу, а навчання не стало для нього перешкодою щодо вчинення умисного тяжкого злочину, що свідчить про відсутність стримуючих факторів, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати розслідуванню кримінального провадження та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, останній може продовжити свою злочинну діяльність і вчиняти нові кримінальні правопорушення, й ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Вважає, що жоден з більш м яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням кримінального правопорушення. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, керуючись п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, просить суд визначити розмір застави в межах 50 розмірів мінімальної заробітної плати. У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: 1.прибувати по першому виклику до суду на визначений час; 2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду; 3. повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та навчання.

Крім цього, прокурор заявила клопотання про передачу даного кримінального провадження судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_9 , для вирішення питання про об`єднання його з іншим кримінальним провадженням по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, справа № 128/285/19, оскільки вказане кримінальне провадження до судді ОСОБА_9 надійшло раніше.

Також прокурор надала суду довідку-характеристику Якушинецької сільської ради від 17.12.2020 № 0578/08-04 з якої убачається, що неповнолітній ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується з негативної сторони, часто порушує громадську дисципліну, вчиняє хуліганства; та довідку характеристику №795 від 21.12.2020 з ДНЗ «Вище професійне училище №7 м. Вінниця», з якої убачається, що за місцем навчання ОСОБА_8 характеризується також негативно.

В підготовчому судовому засіданні представник служби у справах дітей Якушинецької сільської ради - ОСОБА_4 не заперечила щодо клопотань прокурора.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_5 щодо заявлення клопотань прокурора поклалась на розсуд суду.

Захисник- ОСОБА_6 просила суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що обвинувачений ОСОБА_7 є неповнолітньою особою, має постійне зареєстроване у встановленому законом місце проживання та місце навчання. Вважає, що під цілодобовим домашнім арештом обвинувачений буде під наглядом батьків. Щодо клопотання прокурора про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим не заперечувала.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого: ОСОБА_7 та обвинувачений: ОСОБА_8 підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою просили відмовити, щодо клопотання про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим не заперечили.

Прокурор ОСОБА_3 заперечила щодо клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає його необґрунтованим.

Потерпілий ОСОБА_12 до підготовчого судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, будь-яких претензій матеріального та морального характеру щодо обвинуваченого не має.

Вислухавши клопотання прокурора та захисника, міркування присутніх учасників судового процесу щодо них, суд, вважає клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню, а клопотання захисника- необґрунтованим та таким , що підлягає відмові у задоволені, виходячи з такого.

Згідно до ч.1 ст. 484 КПК , порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що запобіжний захід щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 застосований за рішенням суду, тобто у спосіб, встановлений КПК України.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», «К.Г. проти Німеччини»).

Згідно роз`ясненнями, викладеними у постанові № 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою», відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Оглянувши обвинувальний акт, вислухавши міркування присутніх учасників кримінального провадження, суд вважає, що існують та не відпали ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, дане кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, ще не заслухані пояснення потерпілого, свідків, обвинуваченого, не досліджені письмові та речові докази, тому суд вважає існують ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та незаконно впливати на свідків.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 є неповнолітньою особою та наразі притягується до кримінальної відповідальності за іншими кримінальними правопорушеннями, які перебувають на розгляді у суді ( за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України), тому суд вважає, що існує ризик того, що будучи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може вчинити інший злочин.

Також , суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_8 негативно характеризується за місцем проживання та місцем навчання, що свідчить про відсутність стримуючих факторів, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 може ухилятися від органів досудового розслідування та суду.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинувачених не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Виходячи з наведеного, суд також вважає, що підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у підготовчому судовому засіданні судом не встановлено, а обґрунтованого клопотання та будь яких доказів про зміну запобіжного заходу на цілодобовий арешт стороною захисту для спростування ризиків, зазначених прокурором,- не надано , у зв`язку з чим у задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Таким чином, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, доцільно продовжити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також суд не знаходить підстав для визначення розміру застави, оскільки клопотання стосується продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Частина 3 статті 183 КПК України зобов`язує слідчого суддю, суд визначати розмір застави лише при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вимог визначати розмір застави при продовженні такого запобіжного заходу Закон не містить.

Тому, суд, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого, вважає за доцільне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 12.03.2021, включно.

Щодо клопотання прокурора про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим, суд приходить до наступного висновку.

Згідно до ч.1 ст.334 КПК України, матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 334 КПК України передбачено, що у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Відповідно до ч.1 ст.217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

Отже, суд з метою процесуальної економії у часі та недопущення порушення прав обвинуваченого, беручи до уваги те, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області ( головуюча суддя ОСОБА_9 ) перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, справа № 128/285/19, тобто неповнолітній ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні декількох злочинів за різними кримінальними провадженнями, при цьому, перше за часом вчинене кримінальне правопорушення розглядається у вищезазначеному об`єднаному кримінальному провадженні та надійшло воно до провадження судді ОСОБА_9 раніше ніж дане кримінальне правопорушення, судовий розгляд по даному кримінальному провадженні не розпочато.

По даному кримінальному провадженні, обвинуваченому інкримінується вчинення злочину за ч.2 ст. 289 КК України, з кваліфікуючою ознакою повторність за епізодом по кримінальному провадженню ( справа 128/285/19) за обвинуваченням ОСОБА_8 ч.2 ст. 289 КК України, що перебуває у провадженні судді ОСОБА_9 .

Тому, суд вважає за доцільно клопотання прокурора задовольнити та передати кримінальне провадження, відомості про яке внесені 15.11.2020 до ЄРДР за №0000779 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_9 , для вирішення питання про об`єднання з об`єднаним кримінальним провадженням, яке перебуває у її провадженні, по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, справа № 128/285/19.

Керуючись ст.ст. 331,327, 334 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань №1», а саме по 12.03.2021 включно.

Копію ухвали направити уповноваженій особі Державної установи «Вінницька установа виконання покарань №1»,- для відому та виконання.

У задоволені клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт- відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про передачу кримінального провадження для вирішення питання про об`єднання з іншим- задовольнити.

Передати кримінальне провадження, відомості про яке внесені 15.11.2020 до ЄРДР за №0000779 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України судді Вінницького районного суду Вінницької області ОСОБА_9 , для вирішення питання про об`єднання з об`єднаним кримінальним провадженням, яке перебуває у її провадженні, по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні злочинів , передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, справа № 128/285/19.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо або через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів: обвинуваченим- з дня отримання копії цієї ухвали, а іншими учасниками - з дня проголошення ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала суду проголошена 15.01.2021 о 09.00 годин.

Суддя: ОСОБА_1