н/п 1-кп/766/2766/20
У Х В А Л А
про відмову в задоволенні клопотання про
закриття кримінального провадження

07.10.2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально у складі суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000480 від 23.01.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, -

в с т а н о в и в:
Прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду в порядку п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України із клопотанням про закриття кримінального провадження? внесеного до ЄРДР під №0000480 від 23.01.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України по факту проникнення в ніч на 27.10.2000 р. близько 3:30 години невстановленої особи за попередньою змовою з ОСОБА_6 до будинку АДРЕСА_1 , де відкрито із застосуванням фізичного насилля небезпечного для життя і здоров`я потерпілого ОСОБА_7 заволоділи його майном на загальну суму 60000 грн., у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що передбачено ст. 49 КК України, а також не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань та заяв у зв`язку з розглядом клопотання не подавав. З огляду на викладене, за відсутності заборон на розгляд клопотання за відсутності потерпілої особи, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності останнього.
Суд, заслухавши думку прокурора, який вважав за можливе задовольнити клопотання з підстав викладених в ньому, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Із заяви від 27.10.2000 р. вбачається, що ОСОБА_7 повідомив про проникнення невідомих осіб до його будинку АДРЕСА_1 , де вони заволоділи належним йому майном на загальну суму 60000 грн. в ніч на 27.10.2000 р. близько 3:30 години, спричинивши при цьому тілесні ушкодження. На підставі заяви ОСОБА_7 27.10.2000 р. порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України 1960 р.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.11.2010 р. ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК України 1960 р. З мотивувальної частини вироку вбачається, що ОСОБА_6 було вчинено протиправні дії в ніч на 27.10.2000 р. щодо ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, матеріали щодо яких виділено в окреме провадження. Крім того з показань ОСОБА_6 як під час досудового розслідування, так і в стадії судового розгляду вбачається, що у вчиненні злочину з ним приймали участь ОСОБА_8 та « ОСОБА_9 ».

23.01.2013 р. до ЄРДР за №0000480 внесено відповідні відомості (щодо раніше виділених матеріалів кримінального провадження) про вчинення в ніч на 27.10.200 р. протиправних дій щодо ОСОБА_7 невстановленими особами, попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 187 КК України.

Так, з виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування проведено наступні слідчі дії: огляд місця події (протокол від 27.10.2000 р.); допит потерпілого ОСОБА_7 (протокол від 06.12.2000 р.); допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; призначено та проведено дактилоскопічну експертизу та додаткову дактилоскопічну експертизу; призначено та проведено балістичну експертизу; призначено та проведено судово-медичну експертизу; оглянуто речові докази (протокол від 14.04.2001 р.); проведено відтворення обстановки та обставин події за участю ОСОБА_6 (протокол від 02.08.2010 р.); долучено відомості про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 .

Проте жодних слідчих дій на підтвердження або спростування причетності ОСОБА_8 у вчиненні протиправних дій щодо ОСОБА_7 , як і відомостей про вжиття заходів до встановлення місця його перебування матеріли кримінального провадження не містять, хоча за твердженням прокурора згідно клопотання, не зважаючи на проведення ряду слідчих дій особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення встановити не вдалось, повідомлення про підозру не оголошувалось.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає найбільш суворе покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до положень ч. 6 ст. 12 КК України, свідчить про те, що даний злочин є особливо тяжким.

Отже, з огляду на дату вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_7 27.10.2000 р. формально існують підстави для застосування п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. В той же час, закриття є однією з форм закінчення досудового розслідування, до якого норми кримінально процесуального закону містять певні вимоги.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Проте матеріали кримінального провадження свідчать, що інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин вчинення злочину, та осіб, причетних до його вчинення, матеріали кримінального провадження не містять, а проведені органом досудового розслідування не свідчать про ефективність такого розслідування, а тому суд приходить до висновку, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Також з досліджених судом матеріалів кримінального провадження вбачається, що перевірці в першу чергу підлягав факт причетності ОСОБА_8 до вчинення протиправних дій щодо ОСОБА_7 , проте не вжито жодних заходів для встановлення дійсного місця його перебування (не зважаючи на наявність даних про можливе його відбування покарання), жодного разу не проведено його допит. Замість ініціювання виконання відповідних дій на підтвердження або спростування причетності ОСОБА_8 до вчиненого злочину, прокурор звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Зі свого боку суд приходить до висновку, що органу досудового розслідування була відома конкретна особа, щодо якої і мало б проводитись досудове розслідування, а в залежності ж від встановлених досудовим розслідуванням обставин слідчий (прокурор) може прийняте процесуальне рішення за результатами оцінки дій саме цієї особи, і саме щодо цієї особи може вирішуватися питання про наявність підстав для звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Та обставина, що цій особі не було пред`явлено підозру у вчинені злочину, автоматично не тягне за собою підстав для закриття провадження з підстав передбачених ст. 3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи (оскільки вона встановлена) або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Сама по собі тривалість часу, що пройшов з дня вчинення злочину не є підставою для закриття провадження, оскільки наявність у провадженні відомостей про особу, причетність якої до вчинення злочину має бути належно перевірена під час досудового розслідування з подальшим прийняттям рішення щодо конкретної особи. Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України. Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст.284 КПК України суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не вбачається і в його задоволенні слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000480 від 23.01.2013 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3