Справа № 204/6528/20
Провадження № 1-кс/204/1248/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2020 року слідчий суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000431, -

ВСТАНОВИВ:

2 жовтня 2020 року до слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в дНіпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000431.

Дослідивши матеріали поданої скарги, приходжу до висновку, що скарга підлягає поверненню заявникові з наступних підстав.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

З матеріалів скарги вбачається, що вищевказана скарга подана громадянином ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , на підтвердження чого до матеріалів скарги додана довіреність, видана директором ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 58 КПК України, представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні.

Отже, наведене положення передбачало можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

Однак, разом з цим, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України та доповнено основний Закон окремими статтями.

Зокрема, Конституцію України було доповнено статтею 1312, за частинами першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Згідно ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до статті 8 Конституції України Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом або коли закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй . Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

За змістом статті 1312 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначності справ.

Натомість частини перша та третя статті 1312 Конституції України не вимагають необхідності їх додаткової законодавчої регламентації, а чинні до введення в дію статті 1312 Конституції України положення частини другої статті 58 КПК України щодо представництва юридичних осіб, які є потерпілими, не відповідають зміненим конституційним нормам. Вказана позиція повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду по справі № 910/23346/16 від 13 березня 2018 року.
Слід зазначити, що вимога статті 1312 Конституції України щодо належного представництва особи в суді є складовою частиною забезпечення ефективного захисту процесуальних прав кваліфікованою особою, функціонування системи правосуддя, відповідає гарантованому статтею 59 Конституції України праву на професійну правничу допомогу. Наведені положення не порушують суть права на оскарження дій (бездіяльності), не позбавляють осіб їх права на самопредставництво, здійснюване для юридичних осіб їх органами, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством чи статутом.

Жодних доказів того, що ОСОБА_3 , довіреність на ім`я якого долучена до матеріалів скарги, є адвокатом, до матеріалів скарги не додано. Більш того, долучена до скарги довіреність не має ні дати складання, ні номеру, у ній навіть не зазначено інтереси якої юридичної особи має право представляти ОСОБА_3 та директором чого вона видана.

Таким чином, долучена до скарги довіреність не може слугувати належним доказом на підтвердження повноважень ОСОБА_3 у справі за скаргою на постанову слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000431.

За таких обставин, приходжу до висновку, що при зверненні до суду з скаргою на постанову про закриття кримінального провадження № 0000431, порушено порядок представництва юридичної особи в суді.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга, повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Зважаючи на те, що скарга подана особою, яка не має права подавати скаргу, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення скарги, що не позбавляє скаржника права повторного звернення до слідчого судді в порядку передбаченому КПК України у разі усунення причин, які стали підставою для повернення скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1312 Конституції України, пунктом 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, ст. ст. 1, 58, 303, 304, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000431 повернути заявнику.

Роз`яснити заявникові, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді після усунення недоліків, що стали підставою для його повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1