УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/11504/20

Провадження №: 1-кс/755/4466/20

"06" жовтня 2020 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) в складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання доцільності продовження заходу забезпечення кримінального провадження стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004716 від 12.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, установив:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
Слідчий слідчого відділу Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_7 звернулися до слідчого судді цього місцевого суду із зазначеним клопотанням відносно підозрюваного, враховуючи наявність у провадженні обставин, передбачених ст.ст. 177, 178, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.
Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування заходу забезпечення кримінального провадження
В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004716 від 12.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
В ході досудового розслідуванням встановлено, що 11.08.2020 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 разом зі своїм братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебували за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В цей час у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном потерпілого ОСОБА_9 та вони обрали об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти в розмірі 900 грн. 00 коп., що перебували в гаманці, а саме в передній лівій кишені штанів потерпілого ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 підійшли до потерпілого ОСОБА_9 та з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, які виразились у нанесенні декількох ударів в область голови потерпілого, після чого, витягли з лівої кишені потерпілого ОСОБА_9 , грошові кошти в розмірі 900 грн. 00 коп, та одразу після виконаних дій побігли у невідомому напрямку.
Після вчинення злочину, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 з місця злочину втекли, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 завдали потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальний збиток на загальну суму 900 гривень 00 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 12.08.2020 року, протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.09.2020 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 16.09.2020 року, протоколом огляду предметів від 12.08.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 12.08.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_9 від 12.08.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 13.08.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.09.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.08.2020 року та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.
13.08.2020 у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
На даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років; п. 3 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі буде незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки обізнаний про місця проживання останніх з метою схилити їх до дачі не правдивих показів у судовому засіданні; п. 4 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; п. 5 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не працевлаштований не має постійного джерела доходу та раніше судимий за ч. 2 ст. 185 КК України, ч.1 ст. 185, ст. ч. 3 ст. 185 КК України.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, незаконний вплив на потерпілих, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, доводять ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вказані ризики є реальними, стійкими, триваючими, вони не відпали та не змінилися і виправдовують даний запобіжний захід. В свою чергу, інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

14.08.2020 ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10.10.2020 включно.
05.10.2020 керівником Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_13 строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців.
Крім того, завершити досудове слідство у встановлений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України строк не представляється можливим у зв`язку з необхідністю виконати ряд процесуальних, слідчих (розшукових) дій.
Тому, з урахуванням перелічених ризиків, заявник вважає, що саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, у світлі чого просить продовжити в межах строку досудового розслідування, тобто до 13.11.2020, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .
Позиція сторін
У судовому засіданні прокурор у даному кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав вказаних у його мотивувальній частині, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, враховуючи особу підозрюваного та його соціальний статус.
Сторона захисту просив суд відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку утримання під вартою враховуючи те, що слідчий, прокурор не довели, що встановлені під час розгляду цього клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам, та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Мотиви, з яких виходила слідча суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким вона керувалася
Слідча суддя, заслухавши доводи сторін провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотань відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення порушених питань, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, приходить до наступного.
Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).
Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Заходами забезпечення кримінального провадження є: 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
З положень норм ст. 199 КПК України випливає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1-п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч. 1 ст. 177 КПК України).
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Також, відповідно до ст. 201 КПК України, підозрюваний, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, навівши відповідні мотиви на підтвердження своїх доводів.
Як убачається з матеріалів клопотання, у цьому випадку, необхідність продовження строку застосування запобіжного заходу слідчий, прокурор обґрунтовують тим, що підозрюваний об`єктивно підозрюється, у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, у зв`язку з чим останній будучи обізнаним з мірою покарання за вчинене діяння, може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України.
При цьому, органами досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин викладених у підозрі.
За вказаним фактом, відомості по матеріалах було внесено 12.08.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування провадження, у ході якого 12.08.2020 підозрюваного було затримано у порядку ст. 208 КПК України, та 13.08.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину.
Ухвалою слідчого судді цього місцевого суду від 14.08.2020 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.10.2020, включно.
Відповідно до постанови керівника Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_13 від 05.10.2020 у даному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 13.11.2020, оскільки у двомісячний строк завершити досудове розслідування не виявилось можливим внаслідок його складності (великий обсяг слідчих дій, необхідність збору характеризуючих матеріалів), зокрема необхідно отримати висновки судово-медичних експертиз, провести процедуру відкриття матеріалів кримінального провадження відповідно до ст. 290 КПК України, скласти та вручити обвинувальний акт, при необхідності виконати інші слідчі та процесуальні дії.
Слідча суддя, аналізуючи питання наявності обставин визначених ст. 132, ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, приходить до наступних висновків у цій справі.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, слідча суддя бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
За таких умов, слідча суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного, оскільки надані докази об`єктивно зв`язують її з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.
Крім того, сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження, до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Також, слідча суддя сприймає, як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи сторони обвинувачення в частині аргументації ризиків передбачених ст. 177 КПК України, у цьому провадженні, адже враховуючи позицію ЄСПЛ в частині того, що наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)) вважає, у даному конкретному випадку, обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, зокрема вони є дійсними не тільки, однак у тому числі в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.
Слідчим суддею не установлено обставин, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність.
Мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що є дійсними ризики регламентовані ст. 177 КПК України.
З моменту обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 23.03.2019 року засуджений Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 47 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу; - 29.05.2019 року засуджений Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень; - 21.10.2019 року засуджений Деснянським районним судом м. Києва ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75, 104 КК України було звільнено від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки, до теперішнього часу не з`явилися будь-які нові фактичні дані, які б свідчили, що обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, зможе запобігти його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду, впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення).
Твердження сторони захисту щодо обрання альтернативного запобіжного заходу є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження та не виключають можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.
Також, наведено обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою по кримінальному провадженню, та доведено, що вказані у сукупності обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
Указане в своїй сукупності свідчить про те, що у провадженні є дійсними обставини регламентовані п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.
З урахуванням наведеного слідча суддя, дослідивши надані сторонами докази, у порядку ст. 94 КПК України, з огляду на встановленість факту наявності у провадженні обставин визначених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, враховує той факт, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є тяжким злочином, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, вважає за доцільне, з урахуванням ст. 197 КПК України, клопотання заявника задовольнити, як обґрунтоване та продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в силу положень ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, слідча суддя при обранні запобіжного заходу не визначає розмір застави, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинене із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 197, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, Суд постановив:
клопотання - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді утримання під вартою до 11.11.2020.
Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання, не можуть бути використані на доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК України постановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15:00 год. 09.10.2020.

Слідча суддя Оксана БІРСА