Дата документу 23.09.2020 Справа № 554/6806/20
УХВАЛА
іменем України
23 вересня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу представника потерпілого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Волана» ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 21 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001000 від 13 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2020 року до суду надійшла скарга директора ТОВ «Волана» ОСОБА_3 в порядку ст.303 КПК України (поштове відправлення від 14 вересня 2020 року), в якій просить скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 від 21 серпня 2020 року про відмову в задоволенні клопотання від 19 серпня 2020 року; зобов`язати уповноважених слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у кримінальному провадженні №0001000 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України провести слідчу дію у кримінальному провадженні №0001000 від 13 липня 2020 року, а саме обшук у прокуратурі Сумської області, яка розташована за адресою: м.Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, будинок 33, з метою вилучення документів, зазначених у клопотанні представника потерпілого ОСОБА_3 .

На обґрунтування скарги заявник посилається на те, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001000 від 13 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, за фактом протиправного заволодіння майном ТОВ «Волана» та отримання неправомірної вигоди групою осіб, протидії законній господарській діяльності, зловживання службовим становищем, службового підроблення.

Зазначає, що 19 серпня 2020 року на адресу ТУ ДБР у м.Полтаві представником потерпілого директором ТОВ «Волана» ОСОБА_3 направлено клопотання про виконання слідчих дій, а саме проведення обшуку в прокуратурі Сумської області з метою вилучення копій та оригіналів необхідних документів.

07 вересня 2020 року отримано постанову слідчого від 21 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 . Вказану постанову заявник вважає протиправною, необґрунтованою, прийнятою передчасно та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що подане клопотання було належним чином мотивоване та пов`язувалося із обставинами накладення арешту на майно підприємства згідно з ухвалою слідчого судді від 02 червня 2020 року у кримінальному провадженні №000006 від 05.02.2019 року, і факти, зазначені у якій та відповідному клопотанні слідчого, погодженому прокурором, на думку заявника, не відповідають дійсності і до цих документів умисно внесено завідомо недостовірні відомості. Вказує, що ТОВ «Волана» не має жодного відношення до вказаного провадження та фінансування тероризму, і приміщення, які належать ТОВ «Волана» не є та не могли бути знаряддям та засобом вчинення вказаного злочину, що підтверджується рішенням апеляційного суду, яким скасовано арешт такого майна. У зв`язку з цим, вважає, що вилучення оригіналу наглядового провадження у кримінальному провадженні №0000006 надасть можливість слідству підтвердити або спростувати наявність протиправного умислу в діях слідчого, прокурора, судді та керівництва прокуратури області та встановити інші важливі обставини, які мають суттєве значення та можуть бути використані під час досудового розслідування. Крім того, постанова слідчого не відповідає вимогам закону, в ній не зазначені обставини, які могли б стати підставами для висновку про відмову у задоволенні клопотання, як і не зазначено належного обґрунтування мотивів прийняття такого рішення. Також не зазначено обставин, що оригінали документів не будуть знищені або змінені, не вказано, чи проводилися будь-які слідчі дії у кримінальному провадженні, яким чином орган досудового розслідування отримує докази тощо. На підставі викладеного, просить задовольнити вимоги поданої скарги.

Представник особи, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника ТО «Волана», вимоги підтримав у повному обсязі, просив скаргу задовольнити (а.с.65).

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, у якій просив відмовити у задоволенні скарги та проводити розгляд без його участі. Зазначив, що у клопотанні заявника від 19 серпня 2020 року не наведено об`єктивних підстав, які б свідчили про те, що документи, які представник потерпілого вважає необхідним вилучити в ході обшуку неможливо отримати у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до ч.2 ст.98 КПК України або шляхом отримання до них тимчасового доступу в порядку Глави 15 КПК України. При цьому слідчим у вказаному кримінальному провадженні до Октябрського районного суду м.Полтави 21 вересня 2020 року подано відповідне клопотання щодо надання тимчасового доступу до документів, які вказав заявник у своєму клопотанні, та які перебувають у володінні прокуратури Сумської області (а.с.44). Крім того, до заяви долучено копії документів кримінального провадження №0001000 (а.с.45-64).

За таких обставин, ураховуючи процесуальні строки розгляду та наявність волевиявлення представника заявника про розгляд без участі, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності учасників.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Вивчивши суть скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Як вбачається з матеріалів скарги, в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001000 від 13 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України (а.с.7-8).

Юридична особа ТОВ «Волана» має статус потерпілого у даному кримінальному провадженні, про що вбачається із матеріалів скарги (а.с.24-33, 34-35).

19 серпня 2020 року представник потерпілого директор ТОВ «Волана» ОСОБА_3 звернувся на адресу слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 із клопотанням №2 від 13 серпня 2020 року про здійснення слідчих дій, в порядку ст.220 КПК України, у якому просив провести слідчу дію у кримінальному провадженні №0001000 обшук в прокуратурі Сумської області з метою вилучення копій та оригіналів документів наглядового провадження у кримінальному провадженні №0000006, а також інших перелічених документів (а.с.45-52).

Дане клопотання отримано уповноваженою службовою особою органу досудового розслідування та зареєстровано за вх.№О-8616 від 19 серпня 2020 року (а.с.45).

21 серпня 2020 року постановою слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 у задоволенні клопотання представника потерпілого директора ТОВ «Волана» ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001000 від 13 липня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.3 ст.206 КК України, - відмовлено (а.с.19-20, 54-55).

Дана постанова мотивована тим, що станом на час її винесення відсутні об`єктивні докази, які свідчать про те, що документи, які представник потерпілого вважає необхідним вилучити в ході обшуку, неможливо отримати у добровільному порядку шляхом витребування речей, документів, відомостей відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, або шляхом тимчасового доступу.

Як слідує зі змісту скарги та наданих матеріалів, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001000 здійснюється за фактом протиправного заволодіння майном ТОВ «Волана» та отримання неправомірної вигоди групою осіб, протидії законній господарській діяльності, зловживання службовим становищем, службового підроблення.

Разом із тим, ураховуючи наведені заявником обставини, враховуючи його незгоду із рішенням слідчого про відмову у задоволенні клопотання, та аналізуючи на предмет законності оскаржувану постанову, слідчий суддя зазначає про таке.

З аналізу ст.110 КПК України слідує, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов до переконання, що вона винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів її прийняття та їх обґрунтування.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчим обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання представника потерпілого ТОВ «Волана» ОСОБА_3 , наведено достатньо вагомі підстави та мотиви її прийняття, оскільки під час досудового розслідування вказані заявником документи дійсно можливо отримати іншим шляхом, ніж у результаті проведення обшуку, а саме шляхом витребування або отримання тимчасового доступу (а.с.20).

Варто зазначити, що слідчі (розшукові) дії, вимоги до них та порядок проведення, викладені в главі 20 КПК України. Зокрема, ч.ч.1, 2 ст.223 КПК України визначено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети. До таких дій віднесено допит, пред`явлення особи та речей для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, проведення експертизи тощо (статті 224, 228, 229, 234, 237, 240, 242).

З системного аналізу положень норм ст.ст.9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим. Натомість, з огляду на принцип змагальності кримінального провадження (ст.22 КПК України), положення кримінально-процесуального закону надають право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч.2 ст.223 КПК України). Кримінальне процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження. Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення в той чи інший час досудового розслідування, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі або матимуть значення, але за умови їх проведення після встановлення інших обставин кримінального провадження.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні необхідності в проведенні саме такої слідчої дії як обшук для отримання матеріалів, які мають значення для встановлення певних обставин провадження.

Разом із тим, до матеріалів скарги слідчим долучено підтвердження того, що останній звернувся 21 вересня 2020 року до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.159-163 КПК України про тимчасовий доступ до документів, про вилучення яких просив у своєму клопотанні заявник (а.с.56-64).

Окрім цього, зважаючи на відомості про кримінальне правопорушення, які внесені до ЄРДР за відповідною заявою, заявником не наведено конкретних фактів та достатніх даних, які можуть становити підстави для проведення слідчим обшуку в даному кримінальному провадженні, і це відповідало б вимогам КПК України, було розумним, пропорційним і не обтяжливим заходом для досягнення цілей кримінального провадження.

Отже, в оскаржуваній постанові від 21 серпня 2020 року чітко вказані мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України. Слідчим у передбачений законом строк вирішено клопотання та прийнято відповідне процесуальне рішення щодо відмови у задоволенні вимог представника потерпілого.

Таким чином, доводи щодо допущення слідчим порушень вимог 110 КПК України є необгрунтованими, переконливих аргументів для протилежних висновків суду матеріали скарги та провадження не містять, твердження заявника протягом розгляду скарги достатніми доказами не підтверджені, а тому слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги щодо скасування рішення слідчого.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001000 не завершене, наразі триває, що передбачає проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, та в подальшому не позбавляє потерпілого як учасника провадження можливості реалізувати свої права в порядку, передбаченому КПК України.

Наведене також свідчить, що заявником клопотання передчасно ініційовано питання про проведення відповідної слідчої дії в розумінні вимог КПК України.

За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2).

Отже, з огляду на співвідношення вимог ст.220 КПК України з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема, встановленими ст.40 КПК України, процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

За змістом ст.9 КПК України слідчий, прокурор на власний розсуд визначають об`єм дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження для прийняття законного і неупередженого процесуального рішення.

Крім того, вимоги п.3 ч.2 ст.307 КПК України застосовуються слідчим суддею лише у випадку зобов`язання слідчого чи прокурора вчинити дію, яку він зобов`язаний вчинити.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя вважає, що вказаним процесуальним рішенням слідчого щодо відмови у задоволенні клопотання не порушено гарантій потерпілого та його представника щодо рівності прав, як учасника кримінального провадження, зокрема, на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.2 ст.22, ст.220 КПК України).

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин, проаналізувавши наведені у скарзі доводи, повно і всебічно оцінивши наявні матеріали з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 21 серпня 2020 року у кримінальному провадженні №0001000 прийнята слідчим з дотриманням вимог КПК України.

Крім того, як у матеріалах скарги, так під час розгляду скарги заявником скарги не доведено, що постанова слідчого є необґрунтованою та незаконною.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов`язання уповноважених слідчих здійснити слідчу дію - обшук, про що зазначено заявником у клопотанні від 13 серпня 2020 року, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі, це не входить до повноважень слідчого судді, оскільки питання проведення слідчих дій відноситься до дискреційних повноважень слідчого. У свою чергу, слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції слідчого, який є самостійним у прийнятті таких рішень, та відповідно до положень ст.40 КПК України несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з урахуванням вказаних вище обставин, та оскільки заявником скарги не надано належних і допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які би давали підстави слідчому судді дійти до висновку про законність та обґрунтованість вимог заявника, тому слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах заявлених вимог, проаналізувавши наведені у скарзі доводи та перевіривши надані в їх обґрунтування документи, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 40, 110, 220, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги представника потерпілого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Волана» ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_4 , від 21 серпня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0001000 від 13 лютого 2020 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1