СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6757/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2020 року Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000682 від 05.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.209, ч.4 ст.190, ч.2 ст.189 КК України, про накладення арешту на майно,-
встановив:
17.12.2020 року до суду надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000682 від 05.06.2020 року, про накладення арешту на майно,яке на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_6 , а саме на: 1/2 нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_1 із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування.

Вказане клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні СУ ГУНП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000682, внесеного до ЄРДР 05.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 шахрайським шляхом заволодів корпоративними правами ТОВ «А.С.Б.» (ЄРДПОУ НОМЕР_1 ) та ТОВ «ЕКУМЕНА» (ЄРДПОУ 36159511) які належать ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці користуючись тим, що ОСОБА_9 , знаходиться за межами кордону України, з метою заволодіння корпоративними правами які належать останньому зібрали загальні збори у зазначених товариствах з ОСОБА_10 .

З метою зміни власника корпоративних прав ТОВ «ЕКУМЕНА» () ОСОБА_8 та ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 , без його обов`язкової участі провели загальні фіктивні збори та на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2015, протоколу реєстрації учасників загальних зборів 03.06.2015 та протоколу учасників загальних зборів від 03.06.2015 без участі ОСОБА_9 змінили володільця корпоративних впав на ОСОБА_8 . Крім цього, 04.06.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 провели загальні фіктивні збори учасників ТОВ «А.С.Б.» (ЄРДПОУ НОМЕР_1 ) без участі її власника ОСОБА_9 , та переоформили майно товариства на ТОВ «Лукавиця» директором якої був ОСОБА_8 , шляхом створення вказаного товариства із частки статутного капіталу ТОВ «А.С.Б.».

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передавши корпоративні права зазначених товариств з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_8 та третіх сторонніх осіб, тим самим залишили за собою право на використання корпоративних прав які на праві власності належить ОСОБА_9 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

02.12.2020 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 190 КК України.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в 2009 році заснували компанію Intropro, з розподілом часток капіталу по 25% кожному. В 2015 році ОСОБА_7 маючи умисел на заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах заснував компанію з ідентичною назвою з розподілом часток капіталу наступним чином ОСОБА_7 50 %, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 по 25 % з переключенням всіх фінансових надходжень на новоутворену компанію, таким чином ОСОБА_9 перестав отримувати прибуток, а ОСОБА_7 шахрайським шляхом незаконно заволодів грошовими коштами в особливо великих розмірах та в подальшому легалізував їх.

Так, починаючи з 2015 року, ОСОБА_7 за передньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, маючи намір бути одноособовим власником всіх майнових та не майнових прав отриманих від підприємницької діяльності, діючи умисно та з корисливих мотивів, вчинили ряд кримінальних правопорушень пов`язаних з нанесенням тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, пошкодженням майна, відносно ОСОБА_9 та довірених йому осіб, в результаті чого ОСОБА_9 був змушений виїхати за межі території України з метою безпеки для себе та для своїх рідних.

Таким чином, ОСОБА_7 скориставшись відсутністю перебування на території України ОСОБА_9 , шляхом використання підроблених документів, переоформив корпоративні права останнього, а саме права на підприємства ТОВ «А.С.Б.» (ЄРДПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ «Г-ЛОГ» (ЄРДПОУ 35519323), ТОВ «ЕКУМЕНА» (ЄРДПОУ 36159511), ТОВ «РЕСПЕКТ ГРУПП» (ЄРДПОУ 34287858), ТОВ «КВАРТАЛ-79» (ЄРДПОУ 35875523), ТОВ «Платінум центр» (ЄРДПОУ 33495835), ТОВ «ФТП Пластик» (ЄРДПОУ 38566994), ТОВ «ІНТРО ПРО» на третіх осіб, одним з яких є ОСОБА_8 , чим завдав ОСОБА_9 збитки в особливо великих розмірах.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, у невстановлений досудовим розслідуванні час та місці користуючись тим, що ОСОБА_9 , знаходиться за межами кордону України, з метою заволодіння корпоративними правами які належать останньому зібрали загальні збори у зазначених товариствах з ОСОБА_10 .

З метою зміни власника корпоративних прав ТОВ «ЕКУМЕНА» () ОСОБА_8 та ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ОСОБА_11 , без його обов`язкової участі провели загальні фіктивні збори та на підставі договору купівлі-продажу від 03.06.2015, протоколу реєстрації учасників загальних зборів 03.06.2015 та протоколу учасників загальних зборів від 03.06.2015 без участі ОСОБА_9 змінили володільця корпоративних прав на ОСОБА_8 . Крім цього, 04.06.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 провели загальні фіктивні збори учасників ТОВ «А.С.Б.» (ЄРДПОУ НОМЕР_1 ) без участі її власника ОСОБА_9 , та переоформили майно товариства на ТОВ «Лукавиця» директором якої є ОСОБА_8 , шляхом створення вказаного товариства із частки статутного капіталу ТОВ «А.С.Б.».

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передавши корпоративні права зазначених товариств з обмеженою відповідальністю на користь ОСОБА_8 та третіх сторонніх осіб, тим самим залишили за собою право на використання корпоративних прав які на праві власності належить ОСОБА_9 , чим заподіяли останньому матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

25.03.2020 у порядку ч. 11 ст. 232 КПК України опитано ОСОБА_9 , який підтвердив факт шахрайських дій зі сторони ОСОБА_7 та інших наближених до нього осіб.

20.10.2020 допитано як свідка громадянина Республіки Латвії ОСОБА_16 , який нібито представляв на підставі доручення від 01.06.2014 року видане на його ім`я директором Кіпрської компанії «NUNVART VENTURES LIMETID» ОСОБА_17 , посвідчена нотаріусом Кіпру, ОСОБА_18 щодо укладання договору купівлі - продажу частки корпоративних прав від 03.06.2015 року між ТОВ «Екумена» в особі повіреного на підставі доручення та ТОВ «СВФ ІНВЕСТ» в особі ОСОБА_8 , повідомив, що 01.06.2014 року він не перебував на території Кіпру. Про існування вказаного доручення дізнався від працівників поліції 20.10.2020 року. Крім того 03.06.2015 року не приймав участь у загальних зборах учасників ТОВ «Екумена» (ЄРДПОУ 36159511). Також жодних протоколів з цього приводу не підписував.

15.04.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, освіта вища, одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 п. п. 6, 11 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28 п.п. 6, 11, 13 ч. 2 ст. 115 КК України в межах кримінального провадження за

№ 0002355 від 20.09.2016 та оголошено його розшук.

21.05.2020 винесено постанову про оголошення ОСОБА_7 в міжнародний розшук.

01.06.2020 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Також, встановлено, що 13.11.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 реєструє довіреність, якою ОСОБА_20 (цивільна дружина ОСОБА_7 ) надає право розпоряджатись особистим нерухомим майном ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_22 . Вказана довіреність завірена підписами ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , зареєстровано за № 7752. Однак, відповідно до інформації з бази даних Державної прикордонної служби України, щодо перетину кордону ОСОБА_20 виїхала за межі України, 23.04.2019 та до 13.10.2020 не поверталась, тобто фактично при укладанні вказаної довіреності не була присутня.

В подальшому, ОСОБА_19 , якій достовірно відомо, що довіреність № 7752 надано ОСОБА_20 підроблена, продовжуючи свою незаконну діяльність, на підставі вказаної довіреності 22.11.2019 укладає договір купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_21 , який діє від імені ОСОБА_20 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо продажу останній частини нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_7 з метою приховання свої статків, які були отриманні під час не законних дії, за які передбачена кримінальна відповідальність, та будучи обізнаним у кримінальному процесі, здійснив реєстрацію/перереєстрацію свого нерухомого/рухомого майна за допомогою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_19 на своїх близьких, родичів та друзів.

Санкції ст. 190 ч. 4 та ст. 209 ч. 2 КК України, передбачає покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України, додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна.

Відповідно до ст. 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Крім того, встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлове приміщення квартира АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_6 та ОСОБА_23 .

Прокурор просив розглянути це клопотання без участі особи, у володінні якої знаходиться вказане майно з метою запобігти можливості його відчуження та, з метою збереження речових доказів, а також, повного, всебічного та неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення,накласти арешт на майно зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_6 із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні вимоги клопотання підтримали у повному обсязі.
Вислухавши доводи прокурора та слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчим суддею встановлено, що прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 не надано до клопотання доказів щодо неохідності накладення арешту на майно вказане у клопотанні, щоб відповідало критеріям викладеним у ст. 170 КПК України, також слідчим суддею встанолено, що доводи на які посилався прокурор у клопотанні, не знайшли свого підтвердження під час розгоялду клопотання, а саме, що власникам вказаного майна пред"явлено підозру в межах кримінального провадження № 0000682 від 05.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.209, ч.4 ст. 190, ч.4 ст.189 КК України, а також про те, що майно на яке просять накласти арешт у порялку ст. 98 КПК України є речовим доказом у вказному кримінальному провадженні, такі докази до клопотання не надано, відсутні цивільні позивачі у вказаному кримінальному провадженні, що є необхідною умовою арешту майна на підставі п.4 ч.2 ст.170 КК України, а тому на думку суду вказане клопотання є передчасним та необгрунтованим на час його подання, тобто прокурором не надано достатніх і належних доказів в обгрунтування клопотання, а тому в його задоволенні слід відмовити у цілому.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-
постановив:
У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000682 від 05.06.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.209, ч.4 ст.190, ч.2 ст.189 КК України, про накладення арешту на майно яке на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_6 , а саме на: 1/2 нежитлового приміщення квартири АДРЕСА_1 із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування,- відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.
Повний текст ухвали виготовлено 28.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1