28.08.2020 Єдиний унікальний № 371/166/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/166/20

Провадження № 1-кп/371/60/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000035, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миронівка Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , місце перебування: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

6 жовтня 2016 року Миронівським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю один рік; направлений для відбуття призначеного покарання ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року;

6 серпня 2020 року Богуславським районним судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю два роки,

за ст. 185 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

За встановленими обставинами кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, здійснив таємне викрадення майна ОСОБА_6 за таких обставин.

24 січня 2020 року близько 15 годин, перебуваючи неподалік дошкільного навчального закладу «Сонечко», що розташований за адресою: вулиця Гагаріна 47, місто Миронівка, Київська область, побачив велосипед синього кольору марки «Салют», який належить ОСОБА_6 , та вирішив вчинити крадіжку вказаного майна з метою його подальшого продажу.

Близько 15 год. 05 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, вважаючи свої дії ніким не поміченими, шляхом вільного доступу обвинувачений підійшов до велосипеда марки «Салют», взявши його в руки, перемістив до будинку, в якому має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, здавши наступного дня в пункт прийому металобрухту.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду, розмір якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 13-1/198 від 30 січня 2020 року, склав 933 грн. 33 коп.

Фактичні обставини злочину обвинувачений не заперечив, на підтвердження встановлених судом обставин винним себе у вчиненні вказаного злочину визнав та надав показання, з яких слідує, що 24 січня 2020 року приблизно о 15 год. він проходив через територію дитячого садочку «Сонечко», що розташований за адресою: вулиця Гагаріна 47 міста Миронівка Київської область, на території побачив велосипед синього кольору марки «Салют» та вирішив заволодіти ним. Взявши велосипед в руки, він поніс його до будинку, в якому мешкає по АДРЕСА_3 , де сховав у кущах, щоб в подальшому продати, за виручені кошти купити алкогольні напої. Наступного дня відніс велосипед до пункту прийому металобрухту, де здав за кошти в сумі 70 грн. У вчиненому щиро кається. Зазначає, що вживав спиртні напої, у стані сп`яніння вчиняв кримінальні правопорушення. В даний час припинив вживати спиртне, готовий до змін та виправлення.

Потерпіла в судовому засіданні заперечень проти встановлених досудовим розслідуванням обставин не зазначила, вказала, що претензій до обвинуваченого не має.

Не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин прокурор.

Заслухавши вступну промову прокурора, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у таємному викраденні майна потерпілої ОСОБА_6 , вчиненому повторно, та містить склад злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України. Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Учасниками кримінального провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого, кваліфікація його дій.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність, є підставою закриття кримінального провадження, а також обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, судом не встановлені.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого.

Як особа, ОСОБА_7 за зареєстрованим та фактичним місцем проживання характеризується як такий, скарг на поведінку якого не надходило, компроментуючі матеріли відсутні, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога, раніше засуджувався, має непогашену судимість.

Такі фактичні дані підтверджуються характеристикою, виданою Миронівським міськвоконкомом 31 січня 2020 року, довідками Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська центральна районна лікарня» від 30 січня 2020 року, вимогою УІАП ГУ НП в Київській області від 29 січня 2020 року, вироком Миронівського районного суду Київської області від 6 жовтня 2016 року, ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 23 серпня 2017 року.

Ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Відповідно до досудової доповіді Миронівського районного сектору з питань пробації філії Державної установи «Центр Пробації» у місті Києві та Київській області від 27 березня 2020 року органом пробації ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства оцінено як дуже високі.

Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя та історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведіну особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Органом пробації встановлено, що обвинувачений зложиває алкогольними напоями, що чинить негативний вплив на спосіб його життя, соціальне оточення обвинуваченого складається з осіб з антисоціальною поведінкою та раніше судимих.

При призначенні покарання суд керується правилами ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Судом враховується, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, має позитивну характеристику, до вчинення даного злочину не дотримувався правомірної поведінки.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочину та активне сприяння у його розкритті обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Стаття 34 КК України визначає, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Згідно з ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Обвинувачений має непогашену судимість за вчинення аналогічного злочину.

Оскільки у даному випадку рецидив злочину утворює одночасно і його повторність, яка передбачена у ч. 2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом ч. 4 ст. 67 КК України як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання, як обставину, що його обтяжує.

Рецидив злочину, який за змістом обвинувального акта вказаний як обставина, що обтяжує покарання, не може бути врахований судом як така обставина при призначенні покарання.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому необхідно призначити у виді позбавлення волі на строк два роки.

Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який висловив готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, незначну вартість викраденого майна та факт відшкодування шкоди потерпілій шляхом повернення викраденого, обставини, що пом`якшують покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

Вироком Богуславського районного суду Київської області від 6 серпня 2020 року ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення, вчинене у грудні 2019 року, засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю два роки.

Злочин, в якому звинувачується ОСОБА_4 , вчинено до постановлення Богуславським районним судом Київської області вироку від 6 серпня 2020 року.

23 вересня 2019 року об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 199/1496/17 дійшла висновку, що особі, щодо якої було застосовано звільнення від покарання з іспитовим строком, і яка вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком, суд призначає остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, а також має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням.

Призначення покарання особі, яка вчинила більше одного злочину, за жоден із яких вона не була притягнута до відповідальності до ухвалення вироку, має передбачати оцінку всієї сукупності злочинів, вчинених до ухвалення вироку, оскільки така сукупність визначальною мірою характеризує ступінь суспільної небезпечності як винуватої особи, так і вчинених нею злочинів, належна оцінка чого є передумовою обрання як форми реалізації кримінальної відповідальності, так і належного заходу кримінально-правового впливу.

При призначенні покарання за злочин, про який стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання, від відбування якого ОСОБА_4 звільнено згідно з положеннями ст. 75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з урахуванням усіх вчинених злочинів.

Згідно правил ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами частини 1 вказаної статті, покарання обвинуваченому необхідно призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При встановленні тривалості іспитового строку (в межах, визначених ст. 75 КК України) суд враховує кількість вчинених злочинів, форму вини та мету, якими керувався винуватий, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів та особи обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання, та вважає, що вказаний строк має бути максимальним.

Перебіг іспитового строку починається з моменту проголошення даного вироку.

На підставі ст. 76 КК України на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку. Звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання, з покладанням на нього відповідних обовязків.

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті вартість проведеної у кримінальному провадженні судової товарознавчої експертизи в сумі 314 гривень 02 копійки, що документально підтверджена довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене засудженому ОСОБА_4 за вироком Богуславського районного суду Київської області від 6 серпня 2020 року за ст. 185 ч. 3 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 314 гривень 02 копійки.

Речовий доказ : велосипед синього кольору марки «Салют», який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , після набрання вироком чинності, вважати повернутим за належністю.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку підлягає негайному врученню засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1