У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю прокурора ОСОБА_2 , слідчої - ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області рядового поліції ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тячів, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, тимчасово непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні за №0002797 від 17 грудня 2020 року, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 грудня 2020 року в період часу з 08 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., гр. ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, таємно, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом віджиму дверей, проникли до квартири АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали наступні речі: музичну колонку марки «XTERME2»; зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Samsung»; зарядний пристрій до мобільного телефону марки «Dog», чим потерпілому ОСОБА_8 спричинили матеріальної шкоди, сума якої встановлюється.

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Слідчий зазначає у клопотанні, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, повторно вчинив корисливий злочин, а саме 17 грудня 2020 року в період часу з 08 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв., гр. ОСОБА_4 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з прямим умислом - усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, таємно, скориставшись тим, що за ними ніхто не спостерігає, шляхом віджиму дверей, проникли до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрали наступні речі: приставку (тюнер) Т2 марки «ergo»; WI-FI розтер «Укртелеком»; мобільний телефон марки «Samsung»; гаманець рожевого кольору, чим потерпілій ОСОБА_9 спричинили матеріальної шкоди, сума якої встановлюється. Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд.

Таким чином органом досудового слідства ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням до житла, вчиненого повторно.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

17.12.2020 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив вказаний тяжкий злочин через нетривалий термін після звільнення із місць позбавлення волі, належних висновків не зробив, а продовжив злочинну діяльність, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення. Отже, в даному випадку є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки протягом нетривалого часу підозрюваний вчиняє аналогічне кримінальне правопорушення. Відтак, у даному випадку ініціювання перед слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

Клопотання слідчого обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки усвідомлює про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та, існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

Також слідча звертає увагу на те, що майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 є незадовільним, а саме те, що останній не працює, у зв`язку з чим не має постійного джерела доходу та заробляє на життя вчиненням злочинів проти власності громадян; сімейний стан підозрюваного ОСОБА_4 не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, тобто стійких соціальних зв?язків не має, а тому із зазначених підстав більш м`які запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, чим тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Слідча підтримала думку прокурора.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі. Акцентували увагу на тому, що підозрюваний не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового слідства - СВ Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області - проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0002797 від 17 грудня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

17.12.2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного із проникненням до житла, вчиненого повторно.

Наявну підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення слідча підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 17.12.2020; протоколом огляду місця події від 17.12.2020; протоколом огляду місця події від 17.12.2020, в ході якого у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вилучено викрадені з квартир речі, які впізнали потерпілі; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 17.12.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 17.12.2020; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.12.2020; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 17.12.2020; протоколом затримання ОСОБА_7 від 17.12.2020; протоколом затримання ОСОБА_4 від 17.12.2020; протоколом впізнання речей потерпілим ОСОБА_8 від 17.12.2020; протоколом впізнання речей потерпілою ОСОБА_9 від 17.12.2020; довідкою з ОСК МВС України щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності від 17.12.2020; довідкою з ОСК МВС України щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності від 17.12.2020.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, а також того, що такий є судимим, на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, має постійне місце проживання, обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років, також приймає до уваги ту обставину, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення майже відразу після звільнення із місць позбавлення волі, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на потерпілих та свідків, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, останній не працює, у зв`язку з чим не має постійного джерела доходу, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, тобто стійких соціальних зв?язків не має, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, приходжу до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136 200 грн.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 17.12.2020 р. 16 год 00 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 14. 02. 2021 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 слідчим суддею обов`язків у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 136 200 (сто тридцять шість тисяч двісті ) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі 5 и днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Повний текст ухвали складено 21.12. 2020 року.
Слідчий суддя ОСОБА_1